ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2019 року м.Дніпро Справа № 908/1515/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Дармін М.О. (доповідач)

судді: Іванов О.Г., Кузнецова І.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця», м. Дніпро на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.07.2018 (повний текст виготовлено 03.08.2018) у справі №908/1075/18 (суддя Носівець В.В.)

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця», м. Дніпро

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», м. Запоріжжя, Південне шосе, 72

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Публічне акціонерне товариство звернулась «Українська залізниця» в особі регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця» звернулося до Господарського суду Запорізької області із позовною заявою до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про стягнення заборгованості за договором № ПР/М-16-3/1 708/НЮ від 30.09.2016 в розмірі 25 387,00 грн плати за користування вантажу, 22 341,84 грн збору за зберігання вантажу та плату в сумі 13 417,12 грн за охорону вантажу.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.07.2018 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Суд виходив з того, що позивачем не доведено наявність підстав для стягнення заборгованості за користування вагонами, збору за зберігання вантажу та плати за охорону вантажу.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 13.11.2018р у справі №908/1515/18 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Узагальнення доводів апеляційної скарги :

Позивач вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги норми ч.1, ч. 5 ст. 307 ГК України, ст.ст. 23, 46,71 Статуту залізниць України, п.п. 16, 17 Правил складання актів, п. 23 Правил видачі вантажів.

Посилаючись на п. 4.16, 4.17 укладеного між сторонами договору ПР/М-16-3/1708/НЮ дч від 30.09.2016 про експлуатацію залізничної підїзної колії апелянт вказує, що відповідно до узгодженого сторонами у вказаних пунктах порядку книга ВУ-15 є основним документом, який фіксує технічний стан вагонів, при цьому додаткове складання актів загальної форми ГУ-23 даним порядком не передбачено.

Судом з посиланням на ст. 31 Статуту залізниць України, п. 12.1 Правил технічної експлуатації залізниць, в частині зобовязання подавати під завантаження справні вагони не враховано, що вагони подавались на підїзну колію, не під навантаження, а під вивантаження, як вантаж.

Судом першої інстанції не надано відповідної оцінки, що спірні вагони №№948611663, 54213996, 54215371 були прийняті відповідачем 16.02.2018 з тими несправностями, з якими вони прибули на станцію Запоріжжя-ліве, та тими які були зафіксовані в книзі ВУ-15 станом на 14.02.2018.

Апелянт заперечує свою відмову у задоволенні заявок №483,482 на видачу вантажу з перевіркою ваги. Матеріали справи не містять листування зі спірного питання. Під час складання актів загальної форми №№1184, 1185, 1186 від 14.02.2018 працівниками відповідача не зазначено жодної вимоги щодо виключення за складу поїзда спірних трьох вагонів.

Позивач звертає увагу на те, що відповідно до п. 23 Правил видачі вантажів вимога щодо перевірки маси вантажу у вагонах, що подаються на підїзну колію, може бути заявлена письмово в момент приймання вагонів у пункті, встановленому договором. Як вбачається до умов договору, вимога щодо видачі вантажу була надана не 14.02.2018, а 16.02.2018.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідач вказує, що позивач в порушення умов договору пунктів 7.4., 7.5., 16.6 та ст. 31 Статуту залізниць України не виключив зі складу потягу несправні вагони, що загрожують безпеці руху, ухилився від обовязку скласти акт загальної форми, який би зафіксував вищенаведені обставини.

Складені позивачем акти загальної форми №№1184,1185,1186 від 14.02.2018 про затримку вагонів з вини відповідача не відповідають дійсним обставинам, оскільки така затримка відбулася саме з вини позивача, який лише 16.02.2018 після наполягання відповідача і подання заявок про видачу вантажу (вагонів на своїх осях) з перевіркою їх стану оформив акт загальної форми 15405, в якому зафіксовано факт технічної несправності вагонів.

Позивачем не доведено наявність будь-яких порушень зі сторони відповідача.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.12.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця», м. Дніпро (головуючий суддя: Дармін М.О., судді: Іванов О.Г., Кузнецова І.Г.). Розгляд апеляційної скарги ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Між ОСОБА_1 акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця» ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська залізниця» (Залізниця) та ОСОБА_1 акціонерним товариством «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (Власник колії) 30.09.2016 укладено договір №ПР/М-16-3/1-708/НЮдч про експлуатацію залізничної підїзної колії ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве регіональної філії ОСОБА_2 залізниця ПАТ Українська залізниця.

Пунктом 1 договору сторони врегулювали, що згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується підїзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Запоріжжя-Ліве стрілкою № 12 до парку А і стрілкою № 172 до парку Б і яка обслуговується власним локомотивом.

Межею під'їзної колії є сигнальні знаки Межа підїзної колії, які встановлені проти вхідного світлофора ЧВ парку А станції Запоріжжя-Ліве на відстані 71,7 метрів від вістря пера стрілки примикання № 12 та вхідного світлофора НБ парку Б станції Східна власника колії на відстані 341,5 метрів від вістря пера стрілки примикання №172.

Пунктом 4 договору передбачено, що рух поїздів на під'їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з сигналізації на залізницях України, Інструкції про порядок обслуговування та організацію руху на під'їзній колії.

За п. 5 договору здавання вагонів у технічному і комерційному відношенні проводяться на приймально-відправних коліях №№2-11 парку А, на сортувально-відправних коліях №№32-36 парку Б станції Запоріжжя-Ліве.

Подальших рух вагонів виконується локомотивом власника колії.

Договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 01.01.2017 по 31.12.2021 (п. 21 договору).

Сторонами до договору ПР/М-16-3/1-708/НЮдч укладено Протокол узгодження розбіжностей від 03.11.2016, Протокол врегулювання розбіжностей від 21.11.2016, Протокол узгодження остаточної редакції розбіжностей від 16.12.2016, додаткову угоду № 1 від 01.09.2017.

На виконання умов договору 14.02.2018 по станції Запоріжжя Ліве локомотивом залізниці здійснювалось предявлення вагонів на колії парків А та Б станції Запоріжжя Ліве для обробки та подачі на підїзні колії ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» під вантажні операції згідно умов договору.

У звязку з несвоєчасним вивезенням вагонів локомотивом відповідача з колії станції Запоріжжя Ліве працівниками станції були складені акти загальної форми ГУ-23: від 14.02.2018 за № № 1184, 1185, 1186, від 16.02.2018 за №№ 1203, 1204 про затримку з вини клієнта із зазначенням часу (а.с.40-42 т.1).

Облік часу та нарахування плати за користування вагонами станцією Запоріжжя ОСОБА_2 залізниці, здійснювався за відомостями плати за користування вагонами форми ГУ-46 №№ 029004, 17029005, 17029007, 17029006, 18029008, 18029009, 18029010, 19029011, 19029012, 19029013, 19029014, 19029015, 19029016, 20029025, 20029026, 20029027, 20029032, 21029028, 21029029, 22029031 з урахуванням актів загальної форми ГУ-23, які відповідач підписав із застереженням «Провини клієнта в затримці вагонів немає» (а.с 43-73 т.1).

Нарахована Залізницею плата за користування вагонами склала 25 387,08 грн. з ПДВ.

За час затримки вагонів на станції Запоріжжя - ОСОБА_2 залізниці на підставі актів загальної форми ГУ-23 за № 1184, 1185 від 14.02.2018, за № 1186, 1203, 1204, 1205 від 16.02.2018 був нарахований збір за зберігання вантажів на загальну суму 32 341,84 грн з ПДВ. Крім того, 21.02.2018 сторонами підписана накопичувальна картка № 21029006 (а.с. 74 т.1).

Вантаж на адресу Власника колії прибув за накладними № 41626714, 45780012, 45816279, 45793445, 45832078, 41613233, 41562877, 41562745, 24757859, 41556234, 41617796, 41617333, 41590464, 41590431, 41590449, 41576992, 41576976, 41576984, 48280846, 48280838, 48279160, 41619933,48295026, 45827458, 24758109 (а.с. 75-109 т.1)

Актами загальної форми №1185 від 14.02.2018, №1204 від 16.02.2018 засвідчена затримка вагонів з вантажем, які підлягають охороні з причини несвоєчасного вивезення локомотивом Комбінату. За накопичувальною карткою №21029006 нарахована плата за охорону вантажу у розмірі 13417,12 грн з ПДВ.

Вищезазначена накопичувальна картка була підписана представником відповідача з представником відповідача підписана із застереженням: «Накопичувальна відомість не обґрунтована. Акти №1203,1204,1205 не погоджені (дивитись застереження в актах). Провини комбінату немає. Оплаті не підлягає».

03.04.2018 Залізницею на адресу ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» була направлена претензія №3 з вимогою перерахувати суму плати за користування вагонами -25387,08 грн., суму збору за зберігання вантажів - 22 341,84 грн, та суму плати за охорону вантажу - 13 417,12 грн.

У звязку з тим, що претензія була залишена без реагування Залізницею до господарського суду був поданий відповідний позов.

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Згідно ч. 1 ст. 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо- технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Частиною 5 ст. 306 ГК України встановлено, що загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються зокрема Законом України «Про залізничний транспорт», Статутом залізниць України та іншими нормативними актами.

Статтями 42, 46 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця зобов'язана повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу у день прибуття вантажу або до 12-ої год наступного дня. Одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Статтею 119 Статуту залізниць України встановлено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про залізничний транспорт» підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України. Охорона вантажів і об'єктів залізничного транспорту, нагляд за дотриманням вимог пожежної безпеки, ліквідація пожеж на залізничному транспорті загального користування, розгляд справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень здійснюються відомчою воєнізованою охороною АТ «Укрзалізниця».

За супроводження та охорону вантажів особовим складом і засобами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті стягується окрема плата (п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення охорони вантажів, що перевозяться залізничним транспортом» від 22.02.1994 № 106).

Аналогічні положення містяться у пункті 27 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих Міністерством юстиції України від 24.11.2000 за № 861/5082, за приписами якого вантажі, зазначені в Переліку, перевозяться в супроводі та під охороною відомчої воєнізованої охорони Укрзалізниці, за що відправник сплачує окрему плату, або в супроводженні провідника відправника.

Відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі, з огляду на те, що 14.02.2018 на його адресу позивачем був предявлений збірний потяг для огляду та здачі вантажів і вагонів в технічному та комерційному відношенні та з метою виявлення і усунення несправностей.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи до складу збірного потягу увійшли також порожні власні фітингові платформи № 94861663 (залізнична накладна № 41576984), № 54215371, № 54213996 (залізнична накладна № 45832078), які прямували під навантаження готової продукції комбінату.

При технічному огляді цих вагонів 13-14.02.2018 року працівниками відповідача і позивача було виявлено:

- разобладнання гальмівних систем в вагонах № 94861663, № 54215371;

- завал мертвої точки (несправність гальмівної системи) в вагоні № 54213996, що підтверджується записами в книгах ВУ-15. Результати огляду вагонів в вищенаведених книгах підписані представниками сторін (ас. 157-159 т.1).

Статтею 31 Статуту залізниць України на залізницю покладено обовязок подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

За розясненнями Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 №04-5/225 у випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання. Якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника. Винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу. Прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час

звичайного огляду вагону або контейнера. У такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю (п.3.9).

Відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України, залізниця повинна на станції призначення перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

В даному випадку вантаж це рухомий склад на своїх осях.

З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги, що місцевим господарським судом не враховано, що вагони подавалися на спірну колію не під навантаження, а під вивантаження, як вантаж відхиляються, як такі, що спростовуються вище встановленими фактичними обставинами справи.

За п. 12.1 Правил технічної експлуатації залізниць, затверджених наказом Мінтрансу України від 20.12.1996, № 411 забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначаються Державною адміністрацією залізничного транспорту України.

Згідно з п. 4.2 Правил експлуатації власних вантажних вагонів при перебуванні власних вантажних вагонів на коліях загального користування їх технічне обслуговування проводиться так само, як і для вагонів інвентарного парку залізниць.

В п. 7.4. договору сторонами погоджено, що до передачі предявляються поїзди сформовані без вагонів сторонніх організацій, вагонів без документів, вагонів, що загрожують безпеці руху.

Пунктом 16.6. договору передбачено, що здавання вагонів у технічному відношенні на ст. Запоріжжя-Ліве здійснюється відповідно до Інструкції оглядачу вагонів ЦВ 0043, в комерційному відношенні - відповідно до Правил перевезень вантажів з оформленням Пам'ятки про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45.

За наведених правових норм і умов укладеного договору предявлені позивачем до передачі у складі поїзду вагони з несправною/розкомплектованою гальмівною системою є загрозою безпеки руху і підлягали виключенню із складу потягу.

Відповідно до п. 1 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 N334 при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6 до Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Мінтрансу від 25.02.99 №113 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.99 за №165/3458).

Крім того, у необхідних випадках можуть складатися акти про технічний стан вагона або контейнера (додаток 2) акти про пошкодження вагона або контейнера (додатки 4 і 5) та інші акти у випадках, передбачених правилами перевезення, що застосовуються до даного виду вантажу.

Із приписів ст. 129 Статуту залізниці України вбачається, що комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць можуть бути засвідчені обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення.

У звязку з ухиленням позивача своєчасно скласти акт, який би зафіксував несправний стан вагонів, відповідачем 15.02.2018 були подані заявки №№482,483 (а.с. 161 т.1) стосовно видачі вказаного вантажу (вагонів на своїх осях) з перевіркою їх стану та оформлення відповідних документів. Натомість позивач у видачі вантажу з перевіркою відмовив, зробивши на заявках відмітку , що у майбутньому будуть оформлені акти загальної форми.

Акт загальної форми №15405, в якому було зафіксовано факт технічної несправності вагонів складено сторонами16.02.2018 (а.с.162 т.1).

Згідно за п. 5.4. Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 року №17, перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.

За п. 1.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, перевезення власних (орендованих) локомотивів і вагонів у завантаженому та порожньому стані оформлюються перевізними документами, в яких у графі 20 «Найменування вантажу» відправником зазначається: для локомотивів і завантажених вагонів - "Власний (орендований) вагон (локомотив). Власник (орендар) (найменування власника, оператора, орендаря)"; для порожніх вагонів - "Порожній власний (орендований) вагон. З-під ... (найменування вантажу). Власник (орендар) (найменування власника, оператора, орендаря). Направляється до пункту навантаження (в ремонт тощо)".

Тобто, власний порожній вагон має статус вантажу, що перевозиться на власних осях.

Порожній власний вагон є особливим вантажем, бо для його перевезення не виділяється окремого рухомого складу(вагону). Даний вантаж прямує на власних осях, як вагон.

Відповідно до абзацу першого статті 6 Розділу 1 Статуту , вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги, щодо необхідності застосування у спірних правовідносинах статті 46 Статуту відхиляються, як такі, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права.

Відповідно до даного вагону(вантажу) застосовуються вимоги щодо його технічного стану, що висуваються до рухомого склад, якому дозволено вихід на колії загального користування.

Пунктами. 4.1., 4.2. вищенаведених Правил передбачено, що випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах при пред'явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред'явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування форма ВУ-14). Інформація про технічний стан власних вантажних вагонів відображається в акті огляду технічного стану вантажних вагонів (додаток 2), який складається працівником вагонного господарства на станції, підприємстві, у депо, де дислоковані вагони. При складанні акту на території України він заповнюється українською мовою, у залізничних адміністраціях інших країн - російською мовою. Число, місяць, рік та місце огляду вагона повинні відповідати фактичній даті та місцю дислокації вагона. Акт не повинен мати будь-яких виправлень і є дійсним протягом двох місяців з дня його складання.

При перебуванні власних вантажних вагонів на коліях загального користування їх технічне обслуговування проводиться так само, як і для вагонів інвентарного парку залізниць.

Для організації безперебійної експлуатації власних вантажних вагонів на коліях загального користування власник (орендар, оператор) вагонів може укласти договір із залізницею (вагоноремонтним підприємством) про гарантоване усунення несправностей, що виникають під час руху, з відчепленням від поїзда.

Таким чином, з огляду на встановлені несправності вагонів відповідно до п. 4.2. Правил експлуатації власних вантажних вагонів, залізниця повинна була затримати вагони та вирішити питання про доукомплектування вагонів та їх ремонт.

Правила експлуатації власних вантажних вагонів не передбачають обов'язку вантажоодержувача здійснювати чи організовувати ремонт вагонів, що їм не належать.

Крім того, з графи 20 накладної № 41576984 вбачається, що власником даного вагону є «Laude Smart Intermodal S.A.» Згідно з графою 20 накладної № 45832078 власником даного вагону є ЧАО «ММК ИМ. ИЛЬИЧА».Відповідач не є власником вагонів, а отже не несе відповідальності за технічний стан вагонів та за організацію ремонтів даних вагонів.

Як вже було наведено вище статтею 52 Статуту залізниць України передбачено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

У зазначених вище випадках тарні і штучні вантажі видаються залізницею з перевіркою кількості і стану вантажу тільки у пошкоджених місцях. У разі виявлення пошкодження тари або інших обставин, що можуть привести до зміни стану вантажу, залізниця зобов'язана перевірити вантаж у пошкоджених місцях за фактурами і рахунками з розкриттям пошкоджених місць.

Пунктом 12 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, встановлено відповідно до ст. 52 Статуту на станції призначення обовязок залізниці перевірити масу, кількість місць і стан вантажу в разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження на відкритому рухомому складі або в критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачено Правилами.

Позивач, маючи інформацію про розкомплектованість вагонів, які є вантажем на власних осях, безпідставно відмовив відповідачу у видачі вантажу з перевіркою стану вантажу. В зв'язку з вищенаведеним, затримка вагонів відбулась з вини позивача, а акти загальної форми про затримку вагонів на коліях станції з вини комбінату № 1184, № 1185, № 1186 від 14.02.2018 року, № 1203, № 1204, № 1205 від 16.02.2018 як правильно зробив висновок Господарський суд Запорізької області не відповідають фактичним обставинам справи, а отже є безпідставними.

Посилання позивача на п. 23 Правил видачі вантажів, згідно якої вимоги щодо перевірки маси вантажу у вагонах, що подаються на підїзну колію, може бути заявлена письмово в момент приймання вагонів у пункті, встановленому договором є безпідставним. На момент звернення з заявками вагони не були прийняті відповідачем від позивача і знаходились не на підїзній колії, а на коліях станції Запоріжжя-Ліве, яка належить позивачу.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання апелянта на відсутність звернень відповідача зі скаргами про відмову виключити з поїзду спірних вагонів і ухилення позивача від виконання обовязку по складанню актів. Обовязок передати вагони покладається на залізницю, вагони до моменту складання актів не були прийняті відповідачем з причин, що фактично залежали від залізниці.

Підставою для стягнення з вантажовласника плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу, плати за охорону вантажу є затримка вагонів на станції з вини вантажоодержувача або з незалежних від нього причин.

В даному випадку як доведено відповідачем і підтверджено матеріалами справи затримка вагонів на станції Запоріжжя-Ліве сталась з вини позивача з причин залежних від нього, а саме:

порушення позивачем вимог ст. 31 Статуту залізниць України, п. 121. Правил технічної експлуатації залізниць в частині зобовязання подавати під завантаження справні вагони;

недотримання позивачем п. 7.4. договору в частині не включення до складу поїздів, що предявляються до передачі вагонів, що загрожують безпеці руху та відмова позивача виключити зі складу поїзда, що предявлено до передачі несправних вагонів;

відмова позивача від складання актів загальної форми, акту про технічний стан вагону, які б фіксували технічний стан вагонів, що загрожують безпеці руху;

безпідставна відмова у видачі вантажу за ст. 52 Статуту залізниць України з перевіркою стану вантажу за заявками відповідача.

За приписами ч.ч. 1 2, 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Посилання позивача на те , що судом першої інстанції не було взято до уваги норми ч.1, ч. 5 ст. 307 ГК України, ст.ст. 23, 46,71 Статуту залізниць України, п.п. 16, 17 Правил складання актів, п. 23 Правил носять декларативний характер і не містять аргументацій, в чому саме суд першої інстанції порушив вищезазначені норми матеріального права, а тому відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Таким чином, Господарським судом Запорізької області повно та всебічно перевірено обставини справи та дотримані норми матеріального і процесуального права під час розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

18.01.2019 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця» про зміну найменування позивача з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця» на Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця»

В обґрунтування клопотання позивач вказав, що у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 року № 938 «Деякі питання діяльності акціонерного товариства "Українська залізниця" було змінено тип акціонерного товариства з публічного на приватне та перейменовано його у Акціонерне товариство «Українська залізниця», що підтверджується Статутом підприємства.

З урахуванням вказаної постанови Кабінету Міністрів України, з огляду на наданий позивачем витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, колегія суддів вважає необхідним врахувати вказані зміни найменування позивача та змінити його назву, оскільки сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з публічного на приватне не є його реорганізацією. Водночас, зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців».

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає за необхідне змінити найменування позивача у справі з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця» на Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця».

Оскільки підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає, то судовий збір у відповідності до ст. 129 ГПК України за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275 - 276, 281 - 284, 288 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Змінити найменування позивача у справі з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця» ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська залізниця» на Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця».

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 23.07.2018 року у справі № 908/1515/18 - залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги у даній справі покласти на Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.02.2019р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г.Іванов

Суддя І.Л.Кузнецова