РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.02.2019Справа № 910/12967/18

За позовом Комунально-побутового підприємства "Теплоенергопостач" Ірпінської міської ради (Київська обл., м. Ірпінь)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецстрой" (м. Київ)

Про стягнення 442.079,89 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунально-побутове підприємство "Теплоенергопостач" Ірпінської міської ради звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецстрой" про стягнення 442.079,89 грн., з яких: 351.101,46 грн. основного боргу, 59.050,15 грн. пені, 24.577,10 грн. додаткового нарахування, 5.139,02 грн. 3% річних, 2.212,17 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов Договору про постачання теплової енергії від 01.02.18. № 75.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.18. відкрито провадження у справі № 910/12967/18, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Крім того, означеною ухвалою суду визначено учасникам господарського процесу строки для надання відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

13.11.18. представник відповідача ознайомився з матеріалами справи № 910/12967/18.

29.11.18. відповідачем подано клопотання, в якому вказано, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецстрой" відсутній примірник договору про постачання теплової енергії від 01.02.18. № 75, просив надати додатковий час для надання відзиву на позовну заяву та просив розгляд справи проводити в судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.18. (з врахуванням ухвали суду від 27.12.18. про виправлення описки) постановлено розгляд справи № 910/12967/18 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 20.12.18., встановлено відповідачу строк для подачі відзиву до 17.12.18. включно, оскільки судом за матеріалами справи встановлено наступне.

Позивачем до матеріалів позовної заяви подано договір № 75 від 01.02.18. про постачання теплової енергії без сторінок такого договору, які містять розділи 7-11 з пунктами після 6.5 до 12.1.

Вказаного не подано і відповідачем, при цьому суд зауважує, що відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено відсутності у нього примірника означеного договору.

Крім вказаного, суд встановив, що ухвалу про відкриття провадження в даній справі відповідачем отримано 24.10.18., з огляду на що строк на подачу письмового відзиву становив до 08.11.18. включно.

З огляду на вказане, враховуючи клопотання відповідача, з підстав, викладених у вказаній ухвалі, з метою забезпечення рівності сторін перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримання принципів диспозитивності та пропорційності, закріплених положеннями ст. ст. 7, 8, 13, 14, 15 Господарського процесуального кодексу України суд дійшов висновку, що дану справу належить розглядати за правилами загального позовного провадження та вважає за доцільне зобов'язати сторін надати докази по справі.

В судовому засіданні 20.12.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 29.01.19., та за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецстрой" встановлено відповідачу новий строк для подачі відзиву - до 10.01.19.

В судове засідання 29.01.19. відповідач свого повноважного представника не направив, письмового відзиву на позов та жодних письмових пояснень по суті спору не надав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.19. закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/12967/18 до судового розгляду по суті на 19.02.19.

Позивач в судове засідання 19.02.19. не з'явився, при цьому 15.02.19. позивачем подано клопотання про розгляд справи за відсутності його повноважного представника з підстав відсутності у Комунально-побутового підприємства "Теплоенергопостач" Ірпінської міської ради можливості укласти договір про надання правової допомоги.

Відповідач в судове засідання 19.02.19. явку свого повноважного представника не забезпечив.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 202 ГПК України). Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. (ч. 5 вказаної статті).

В судовому засіданні 19.02.19. суд в нарадчій кімнаті прийняв, склав та підписав вступну та резолютивну частини рішення.

Суд вбачає за необхідне наголосити на наступному.

Адвокат ОСОБА_1., яка з'явилась до суду 19.02.19. та вказувала, що здійснює представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецстрой", не надала суду ні відповідної довіреності, ні відповідного ордеру.

Після судового засідання 19.02.19. відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи з підстав того, що відповідач не встиг сформувати свою позицію у даному спорі, оскільки договір на надання правничої допомоги був укладений 19.02.19.

Ухвалу про відкриття провадження в даній справі відповідач отримав 24.10.18. згідно рекомендованого повідомлення 070, 13.11.18., відповідач ознайомився з матеріалами справи № 910/12967/18, відповідачу судом двічі встановлювався новий строк для подачі відзиву та обґрунтування своєї правової позиції по справі - до 17.12.18. та до 10.01.19.

З моменту отримання відповідачем ухвали суду про відкриття провадження у справі № 910/12967/18 до судового засідання 19.02.19. сплив термін часу тривалістю майже чотири місяці, отже відповідач мав більш ніж достатньо часу для того, щоб скористатись своїми процесуальними правами.

У п. 3 Постанови № 11 від 17.10.14. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010р., «Смірнова проти України» від 08.11.2005р., «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006р., «Літоселітіс Проти Греції» від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Наразі, слід зауважити, що під час розгляду справи судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, а у учасників судового процесу в даній справі, в тому числі у відповідача, було більш ніж достатньо часу для формування власної правової позиції по справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.18. між позивачем (далі - Теплопостачальна організація) та відповідачем (далі - Споживач) було укладено Договір № 75 на постачання теплової енергії (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) Теплопостачальна організація зобов'язується постачати Споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов'язується оплачувати отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни передбачені Договором та у відповідності до «Правил користування тепловою енергією» (ПКТЕ) та «Правил технічної експлуатації систем теплопостачання комунальної енергетики України» (ПТЕСТКЕУ).

Згідно з п. 11.1 Договору він набуває чинності з дня його підписання (01.02.18.) та діє 1 рік.

Договір є договором енергопостачання, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями параграфу 3 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно з ст. 20 Закону України "Про теплопостачання", тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

В силу приписів ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з п. 2.1 Договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до Договору (який поновлюється кожен рік і є його невід'ємною частиною) і максимальних теплових навантажень у вигляді гарячої води на наступні потреби (максимальне годинне навантаження): опалення 0,225 Гкал/год.

Відповідно до п. 6.1 Договору облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, або відповідно до «Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також н господарські побутові потреби в Україні» КТМ 2М, 244-94 України.

Пунктом 6.3 Договору сторони погодили, що Споживач, що має прилади обліку щомісячно до 28 числа подає Теплопостачальній організації звіт про фактичне споживання теплової енергії в терміни передбачені в додатку 1 до Договору.

За відсутності приладів обліку або виходу їх з ладу, кількість теплової енергії, що відпущена Споживачу, визначається Теплопостачальною організацією, як виняток, розрахунковим способом відповідно до «Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також н господарські побутові потреби в Україні» КТМ 2М, 244-94 України, виходячи з додатку 3 до Договору (п. 6.5 Договору). У разі встановлення в житловому будинку будинкового лічильника теплової енергії, Споживач, розраховується за теплову енергію відповідно до показників теплового лічильника розподілених пропорційно теплових навантажень та в подальшому має встановити індивідуальний тепловий лічильник (п. 6.6 Договору).

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату за спожиту за Договором теплову енергію: за лютий 2018 року на суму 170.814,59 грн. та за березень 2018 року на суму 180.286,87 грн.

В пунктах 7.3, 7.4 Договору визначено, що розрахунки за поставлену теплову енергію здійснюються Споживачем щомісячно шляхом авансового та планового перерахунків коштів на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації в наступному порядку: 30% від місячних обсягів спожитої теплової енергії не пізніше 10 числа місяця поставки теплової енергії; 70% від місячних обсягів спожитої теплової енергії не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем поставки теплової енергії. оплата за поставлено теплову енергію проводиться споживачем за періоди та тарифами, які встановлені виконавчим комітетом Ірпінської міської ради, або державним органом, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Оскільки відповідач за спожиту теплову енергію за Договором за вказаний період на загальну суму 351.101,46 грн. не розрахувався, з огляду на що позивачем на адресу Споживача направлено претензію № 1 від 24.04.18., на яку відповідач відповіді не надав та грошові кошти за Договором не сплатив.

Вказане зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідачем не було виконано свої зобов'язання за Договором по оплаті теплової енергії, борг відповідача перед позивачем за Договором за період, пред'явлений до стягнення, становить 351.101,46 грн., а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Позивачем пред'явлено вимоги про стягнення з відповідача 5.139,02 грн. 3% річних, 2.212,17 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок та встановлено, що розмір 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становить 5.139,02 грн., розмір інфляційних втрат становить 2.212,17 грн., внаслідок чого вказані сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Щодо вимог про стягнення 59.050,15 грн. пені суд відзначає наступне.

Відповідно до п. 8.2.3 Договору у разі невиконання умов п. 7.3 Договору Споживач у безспірному порядку зобов'язується сплатити теплопостачальній організації пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пені від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити нарахування в розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено факт прострочення виконання грошового зобов'язання, здійснено перерахунок пені і встановлено, що на суму 170.814,59 грн. пеню позивачем нараховано невірно, оскільки визначено період з 11.03.18. по 20.09.18., разом з тим, з врахуванням приписів ч. 6 ст. 232 ГК України, якою визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, вірним періодом для нарахування пені на суму заборгованості 170.814,59 грн. є: з 11.03.18. по 11.09.18.

За вказаних підстав, за здійсненим судом розрахунком, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пені в сумі 57.534,01 грн. Пеню в сумі 1.516,14 грн. нараховано безпідставно, з огляду на що суд відмовляє в позові в цій частині.

Також позивачем на підставі пункту 8.2.3 Договору пред'явлено до стягнення 24.577,10 грн. «додаткового нарахування».

Судом встановлено, що за своєю правовою природою пред'явлена позивачем до стягнення сума грошових коштів в розмірі 24.577,10 грн. є штрафом, адже відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Оскільки наявні правові підстави для нарахування позивачем відповідачу штрафу, суд здійснив його перерахунок та встановив, що з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецстрой" на користь Комунально-побутового підприємства "Теплоенергопостач" Ірпінської міської ради підлягає стягненню штраф в розмірі 24.577,10 грн., а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецстрой" (02098, м. Київ, вул. Шумського, б. 1-б; ідентифікаційний код 31366140) на користь Комунально-побутового підприємства "Теплоенергопостач" Ірпінської міської ради (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Ярославська, 9; ідентифікаційний код 32973584) 351.101 (триста п'ятдесят одну тисячу сто одну) грн. 46 коп. основного боргу, 57.534 (п'ятдесят сім тисяч п'ятсот тридцять чотири) грн. 01 коп. пені, 24.577 (двадцять чотири тисячі п'ятсот сімдесят сім) грн. 10 коп. штрафу, 5.139 (п'ять тисяч сто тридцять дев'ять) грн. 02 коп. 3% річних, 2.212 (дві тисячі двісті дванадцять) грн. 17 коп. інфляційних втрат, 6.608 (шість тисяч шістсот вісім) грн. 46 коп. судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 26.02.19.

Суддя Т.М. Ващенко