ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.02.2019 Справа № 920/883/18

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л.,

за участю секретаря судового засідання Пономаренко Т.М.,

представника позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції)

представника відповідача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сумах у приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/883/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроком», м. Київ

до Приватного підприємства «Шанс», м. Ромни Сумської області

про стягнення 675491,05 грн.,

встановив:

До господарського суду звернулось ТОВ «Украгроком» з позовом до ПП «Шанс» про стягнення заборгованості за договором поставки на умовах товарного кредиту № Кв231116/01 від 23.11.2016 в сумі 675491,05 грн., в тому числі 318120,51 грн. основного боргу, 141368,12 грн. штрафу за порушення термінів платежів, 103925,53 грн. 30% річних, 112076,89 грн. пені за несвоєчасні розрахунки.

09.01.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач позову не визнав. В обґрунтування своєї позиції відповідач посилався на те, що розрахунки позивачем заявлених до стягнення сум здійснені невірно, оскільки ним не враховано факту поставки відповідачем позивачу насіння соняшнику на суму 225421,37 грн. Саме на зазначену суму, на думку відповідача, мала бути зменшена сума основного боргу, з розміру якої також розраховуються суми штрафу, пені та річних.

16.01.2019 від позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, яка мотивована зарахуванням зустрічних однорідних грошових вимог на суму 225421,37 грн. Тому, згідно нового розрахунку позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 450069,68 грн., в тому числі: 92699,14 грн. основного боргу, 141368,12 грн. штрафу за порушення термінів платежів, 103925,53 грн. 30% річних, 112076,89 грн. пені.

21.01.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач повністю підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення їх розміру.

30.01.2019 від відповідача до суду надійшло заперечення, в якому він заперечив проти позову, мотивуючи свою позицію тим, що зустрічна поставка на суму 225421,37 грн. повинна бути зарахована з 12.12.2017, а тому на думку відповідача розрахунок позивачем штрафних санкцій зроблений позивачем невірно.

Розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України суд приймає зменшення позивачем розміру позовних вимог до 450069,68 грн.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представники сторін, кожен окремо, надали згоду на закриття підготовчого провадження та розгляд справи по суті у даному судовому засіданні.

Судом, без виходу до нарадчої кімнати, було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та розгляд справи по суті в судовому засіданні 13.02.2019.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю (з урахуванням зменшення розміру позовних вимог), а представник відповідача проти позову заперечив, однак заявив клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд встановив наступне.

23 листопада 2016 року між ПП «Шанс» (Покупець) та ТОВ «Украгроком» (Продавець) було укладено договір поставки на умовах товарного кредиту №Кв231116/01 (далі - Договір), відповідно до умов якого Продавець взяв на себе зобовязання передати у власність Покупця Товар (насіння, добрива з мікроелементами для позакореневого живлення, засоби захисту рослин) вказаний у Специфікаціях №№1-3 до Договору, Покупець зобовязався прийняти та оплатити його вартість.

На виконання Договору поставки Продавець належним чином поставив Покупцю товар у кількості та асортименті, вказаному у Специфікаціях №№1-3 до Договору поставки, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними.

Таким чином, здійснивши поставку у обсягах і у строки, визначені Специфікаціями №№ 1-3 до Договору поставки, ТОВ «Украгроком» виконав у повному обсязі свої зобов'язання за Договором поставки.

Згідно п. 2.5. Договору поставки оплата Товару проводиться в терміни, які вказані в Специфікаціях до Договору.

Відповідач частково повернув отриманий за Специфікаціями № 1 та № 2 Товар на суму 917128,80 грн. з ПДВ.

У строк до 20.04.2017 відповідач двома платежами сплатив суму передоплати у розмірі 20 % вартості Товару 141368,12 грн.

Строк оплати 80 % вартості Товару у сумі 565472,48 грн. настав 10.11.2017, проте відповідач не виконав своє зобов'язання у визначений Договором поставки строк.

Таким чином, станом на 10.11.2017 зобов'язання ПП «Шанс» перед ТОВ «Украгроком» по оплаті товару за Договором поставки складали 565472,48 грн.

Частину заборгованості у розмірі 260000 грн. відповідач сплатив з простроченням починаючи з 27.12.2017.

Відтак, відповідачем було порушено зобов'язання по оплаті Товару за Специфікацією № 3 в сумі 305472,48 грн.

Відповідно до п. 2.3. Договору у випадку збільшення на міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті розрахунку за Товар (його частину), вартості долару США (Євро) в національній валюті в порівнянні з вартістю долару США (Євро) в національній валюті на банківський день, що передує даті укладання відповідної Специфікації, то неоплачена ціна Товару, яку має сплатити ПОКУПЕЦЬ, змінюється, та ПОКУПЕЦЬ зобов'язаний здійснити її перерахунок самостійно за формулою.

Відповідно до п. 5.4. Договору, випадку збільшення на міжбанківському валютному ринку України станом на банківський день, що передує даті написання позовної заяви, вартості долару США (Євро) в національній валюті в порівнянні з вартістю долару США (Євро) в національній валюті на банківський день, що передує даті укладання відповідної Специфікації, ціна неоплаченого товару (заборгованість Відповідача) може змінюватися Продавцем пропорційно зміні вартості долара США (Євро) в односторонньому порядку за формулою.

Сторони погодили, що перерахунок Продавцем вартості неоплаченого Товару за цим пунктом є обов'язковим для Покупця та не потребує підписання Сторонами жодних додаткових угод до Договору.

Отже ціна товару, поставленого та неоплаченого за Договором, з урахуванням п. 5.4 Договору поставки склала 318120,51 грн.

Разом з тим, позивачем було зменшено позовні вимоги до 450069,68 грн., в тому числі до 92699,14 грн. основного боргу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийнятті товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським, кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договорами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищезазначене, відповідач не виконав взяті на себе зобовязання щодо оплати в обумовлений строк отриманого товару чим порушив умови Договору.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищезазначене, відповідач не виконав взяті на себе зобовязання щодо оплати отриманого товару чим порушив умови Договору.

Тому, суд дійшов висновку про необхідність захисту порушеного права позивача та задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 92699,14 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п.3 ч.1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до п. 5.2. Договору, Сторони досягли згоди, що за порушення строків (термінів) платежів Покупець сплачує на користь Продавця штраф у розмірі 25% від суми несплаченого платежу та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Дані положення укладеного між сторонами Договору повністю узгоджуються з положеннями ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Відповідно до п. 5.3. Договору, у випадку прострочення Покупцем платежу, Покупець на вимогу Продавця сплачує останньому 30 (тридцять) відсотків річних від простроченої суми.

Перевіривши, розрахунки позивача, в тому числі: періоди нарахувань, розміри простроченого платежу, облікові ставки НБУ, суд дійшов висновку, що 141368,12 грн. штрафу за порушення термінів платежів, 103925,53 грн. 30% річних, 112076,89 грн. пені позивачем нараховані відповідно до умов Договору та вимог діючого законодавства.

Стосовно доводів відповідача щодо дати зарахування позивачем зустрічних вимог на суму 225421,37 грн., яка вплинула на невірний (на його думку) розрахунок санкцій, суд зазначає, що зарахування зустрічних однорідних вимог не відбувається автоматично, а є юридичною дією, яку й було вчинено позивачем після звернення до суду з даним позовом. Разом з тим, відповідач не був позбавлений можливості вчинення відповідних дій раніше, однак не зробив цього, тому аргументи відповідача, що поставка на суму 225421,37 грн. повинна бути зарахована з 12.12.2017 та штрафні санкції мають бути перераховані з урахуванням цієї дати, суд відхиляє.

Щодо клопотання представника відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частина третя статті 551 Цивільного кодексу України також передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною другою статті 20 Господарського кодексу України встановлено, що права та законні інтереси суб'єктів господарювання захищаються, зокрема, шляхом застосування штрафних санкцій, іншими способами, передбаченими законом.

Правовий аналіз вказаний статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто, сукупності з'ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Суд зазначає, що законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, дане питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При вирішенні питання наявності підстав для зменшення нарахованої неустойки за клопотанням відповідача суд враховує ступінь виконання зобовязання, факт зменшення позивачем розміру позовної вимоги щодо стягнення основного боргу. Так, суд зазначає, що заявлена до стягнення сума основного боргу значно зменшилась після зарахування позивачем зустрічних однорідних вимог, а тому порівняно з основним боргом станом на момент звернення до суду штрафні санкції не були надмірно великими щодо основного боргу. Розміри санкцій, що були передбачені Договором не суперечили вимогам діючого законодавства та усталеним правилам ділового обороту в частині відповідальності сторін за порушення договірних зобовязань.

Інших аргументів, які б слугували підставою для задоволення заявленого клопотання та зменшення штрафних санкцій відповідачем наведено не було.

Обставин, які мають істотне значення та заслуговують на увагу при вирішення даного питання судом не встановлено.

Відтак, враховуючи баланс інтересів сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення належних до стягнення штрафних санкцій.

У відповідності до вимог статей 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідач не надав суду доказів сплати заявленої до стягнення заборгованості за Договором.

Тому, враховуючи вищевикладене, підтвердження матеріалами справи заборгованості відповідача у заявленій до стягнення сумі, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у розмірі 6751,05 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства «Шанс» (42006, Сумська область, м. Ромни, вул. Прокопенка, 10; ід. код 30323478) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроком» (02660, м. Київ, вул. Бориспільська, 7; ід. код 30530159) заборгованість за Договором поставки на умовах товарного кредиту №Кв231116/01 від 23.11.2016 в сумі 450069,68 грн., в тому числі: 92699,14 грн. основного боргу, 141368,12 грн. штрафу за порушення термінів платежів, 103925,53 грн. 30% річних, 112076,89 грн. пені; а також витрати по сплаті судового збору у даній справі в розмірі 6751,05 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 22.02.2019.

СуддяОСОБА_3