ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

14 лютого 2019 р. Справа № 902/798/14

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Лабунської Т.І.,

за участю: секретаря судового засідання - Матущак О.В.,

представника позивача - Бібік А.І. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача - Голубович В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (22800, Вінницька обл., м. Немирів, вул. Горького, буд. 31)

до: Фізичної особи-підприємця Стецюри Віктора Івановича (АДРЕСА_1)

про стягнення 6 275,60 грн.

в межах справи № 902/798/14

за заявою: Компанії "Nemiroff Holding Limited" (01050, м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 13-А)

до: Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (22800, Вінницька обл., м. Немирів, вул. Горького, буд. 31)

про банкрутство

В С Т А Н О В И В :

Дочірнє підприємство "Українська горілчана компанія "Nemiroff", м. Немирів, Вінницька область звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до фізичної особи-підприємця Стецюри Віктора Івановича (далі по тексту - ФОП Стецюра В.І.) про стягнення 6 275,60 грн.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач всупереч умовам договору № 9 ТЕО від 01.01.2012 року, договору № 9 ТЕО від 01.01.2013 року, договору № 9 ТЕО від 01.01.2014 року на транспортно-експедиційне обслуговування не виконав договірних зобов"язань щодо належного перевезення дорученого йому вантажу (продукції). Внаслідок пошкодження (бою) довіреної відповідачу продукції останнім було заподіяно позивачу збитків у розмірі 6 275,60 грн.

За твердженням представника позивача, викладеного у позовній заяві, відповідач незважаючи на письмову претензію № 15-04/18 від 15.01.2018 року про необхідність відшкодування завданих збитків, так і не виконав вимог останньої.

За таких обставин, ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" звернулося до суду з вищезазначеним позовом для стягнення заявленої суми збитків з відповідача у судовому порядку.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року за вказаним позовом відкрито провадження в межах справи № 902/798/14 про банкрутство ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff", визначено, що справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.12.2018 року.

Окрім того, ухвалою суду від 26.11.2018 року задоволено клопотання представника позивача про витребування у відповідача документів, які підтверджують право вимоги ДП «Українська горілчана компанія "Nemiroff' щодо стягнення збитків у розмірі 6 275,60 грн., а саме: всіх договорів та документів, які стосуються правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем на підставі договорів на транспортно-експедиційне обслуговування, зокрема, замовлення на транспортно-експедиційне обслуговування; накладні документи на транспортно-експедиційне обслуговування; акти приймання продукції; акти виконаних робіт за договорами на транспортно-експедиційне обслуговування; рахунки транспортно-експедиційного обслуговування; претензії позивача до відповідача; інші документи, які підтверджують існування заборгованості відповідача перед ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff".

Подання вказаного клопотання представник позивача обгрунтував тим, що в період 2011-2013 років проти ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" вчинялися протизаконні дії, внаслідок яких було вилучено первинні та зведені документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансові звітності, договори та інші документи, що висвітлюють діяльність підприємства та взаємовідносини з контрагентами, виведено з ладу сервер, на якому в електронному вигляді зберігалася інформація.

Тому, представник позивача вважає, що у ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" з об"єктивних причин відсутні всі документи, що підтверджують заявлені вимоги.

Ухвалами суду від 19.12.2018 року, 15.01.2019 року, 24.01.2019 року підготовче засідання з підстав, передбачених законодавством неодноразово відкладалося, востаннє на 14.01.2019 року.

14.01.2019 року підготовче засідання проводилося в режимі відеоконференції з Центральним апеляційним господарським судом, за участю уповноваженого ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff".

14.01.2019 року в підготовчому засіданні суд повідомив учасників справи про те, що 12.02.2019 року від представник позивача надійшло клопотання № б/н від 08.02.2019 року про закінчення підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті.

Водночас судом з"ясовано, що 14.02.2019 року відповідачем подано до суду заяву № б/н від 14.02.2019 року, в якій останній просить суд завершити підготовче засідання та розпочати розгляд даної справи по суті.

Відповідно до ч. 6 ст. 183 ГПК України якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Суд, зважаючи на взаємну згоду обох сторін дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті в даному судовому засіданні.

В підготовчому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

В свою чергу, представник відповідача проти позову заперечив та підтримав позицію викладену у відзиві на позовну заяву.

Зокрема, судом з"ясовано, що 14.02.2019 року відповідач подав до суду відзив №б/н від 05.02.2019 року на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на непідтвердження позивачем факту заподіяння збитків на заявлену до стягнення суму жодними доказами та у зв"язку із спливом строку позовної давності.

При цьому, неможливість виконання ухвали суду від 26.11.2019 року про надання витребуваних письмових доказів відповідач у відзиві пояснив їх відсутністю у останнього у зв"язку із закінченням терміну зберігання документів.

Разом з тим, 14.02.2019 року на електронну адресу суду надійшла від представника позивача відповідь на відзив, в якій висловлено заперечення проти позиції відповідача та вказано, що закінчення терміну зберігання документів не звільняє ФОП Стецюру В.І. від можливості вжити всіх належних та допустимих заходів для отримання та надання документів, які спростовують позовні вимоги та підтверджують аргументи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву.

Принагідно, у відповіді на відзив представник позивача зазначила, що враховуючи надання відповідачем до суду заяви про застосування строків позовної давності, до відповіді на відзив позивачем долучається клопотання про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши належним чином надані ними письмові докази встановив наступні обставини.

01.01.2012 року, 01.01.2013 року та 01.01.2014 року між ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff", м. Немирів, Вінницька область (Замовник) та фізичною особою-підприємцем Стецюрою Віктором Івановичем укладено договори № 9 ТЕО на транспортно-експедиційне обслуговування.

Відповідно до п.п. 1.1. даних договорів та відповідних додаткових угод (Додатків до них) відповідач, як Експедитор зобов"язався за завданням позивача - Замовника здійснити перевезення вантажів по території України автомобільним транспортом у міському, приміському, й міжміському сполученні, а також надати Замовнику інші, пов"язані з організацією перевезення послуги, а Замовник зобов"язався прийняти належно надані Експедитором послуги та оплатити визначену даним договором вартість таких послуг.

Невід"ємними частинами договору № 9 ТЕО від 01.01.2012 року на транспортно-експедиційне обслуговування є Додаток № 1 від 01.01.2012 року, яким погоджено форму Замовлення на ТЕО; Додаток № 2 від 01.01.2012 року, яким сторони погодили маршрути та вартість перевезення; Додаток № 3 від 01.01.2012 року, яким погоджено форма Акту приймання продукції за кількістю, Додатковими угодами №1 від 03.05.2012 року, № 2 від 02.07.2012 року, № 3 від 15.10.2012 року до договору №9 ТЕО від 01.01.2012 року, якими сторони погодили змінити Додаток № 2 "Тарифи на послуги Експедитора ", виклавши його в іншій редакції.

Невід"ємними частинами договорів № 9 ТЕО від 01.01.2012 року, від 01.01.2013 року, від 01.01.2014 року на транспортно-експедиційне обслуговування є також Додатки № 1 від 01.01.2013 року, від 01.01.2014 року, якими погоджено форму Замовлення на ТЕО; Додатки № 2 від 01.01.2013 року, від 01.01.2014 року, якими сторони погодили маршрути та вартість перевезення; Додатки № 3 від 01.01.2013 року, від 01.01.2014 року, якими погоджено форма Акту приймання продукції за кількістю.

Матеріали справи, окрім копій вищезазначених договорів, Додатків до них та Додаткових угод до договору № 9 ТЕО від 01.01.2012 року не містять письмових доказів виконання обома сторонами пунктів 1.1. договорів.

Виключно з пояснень представника позивача суд встановив, що позивач, як Замовник договірні обов"язки виконав, тоді як за його словами відповідач всупереч умовам договорів належним чином договірних зобов"язань не виконав. З пояснень представника позивача неналежне виконання договірних зобов"язань зі сторони відповідача полягає у пошкодженні (бою) довіреної йому продукції на суму збитків 6 275,60 грн.

На підтвердження вказаної суми збитків представник позивача надає виключно лише Акт інвентаризації розрахунків із дебіторами станом на 11.04.2017 року (а.с. 172-176, том 135), який відповідно до відомостей ліквідатора складений за результатами проведення інвентаризації майна боржника на підставі даних програмного забезпечення для подання звітності до контролюючих органів та обміну юридично значущими первинними документами між контрагентами в електронному вигляді "М.Е.Doc".

Матеріалами справи підтверджується те, що 02.03.2012 року позивачем було надіслано на адресу відповідача письмову претензію № 56-11/0492 про відшкодування заподіяних збитків ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" у розмірі 71,40 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок останнього.

У зв"язку з невиконанням вимог вказаної претензії, в подальшому представник позивача Боровик Т.В. з метою досудового врегулювання спору, надіслав повторно відповідачу письмову претензію № 15-04/18 (а.с. 108-109, том 135) про відшкодування ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" заподіяних збитків у розмірі 6 275,60 грн.

В своїх поясненнях представник позивача зауважила, що вищевказані претензії були залишені відповідачем без реагування.

Водночас судом встановлено, що відповідач також не має жодних доказів, які б підтверджували виконання договірних відносин, як ним, так і позивачем. При цьому, відсутність відповідних документів відповідач обгрунтовує закінченням терміну їх зберігання.

Встановивши наведені обставини, надавши їм та письмовим доказам наявних у матеріалах справи правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" до ФОП Стецюри В.І. про стягнення 6 275,60 грн. збитків з огляду на наступне.

За своєю правовою природою спір, який виник між сторонами випливає із договору транспортного експедирування, особливості укладення та виконання якого врегульовані Главою 65 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 930 ЦК України договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Із змісту наявних у матеріалах справи договорів № 9 ТЕО від 01.01.2012 року, від 01.01.2013 року, від 01.01.2014 року на транспортно-експедиційне обслуговування вбачається, що договірні відносини сторони оформили шляхом укладання обопільно підписаних у письмовій формі договорів.

В даних договорах останні визначили, з-поміж іншого, свої права та обов"язки, як Експедитора і Замовника.

Так, із пунктів 4.1.1. договорів слідує, що обов"язком позивача, як Замовника було надання Експедитору всю необхідну інформацію про характер та якості вантажу і своєчасно надати в розпорядження Експедитора належним чином оформлені (відповідно до чинного законодавства України) товарно-транспортні супровідні документи встановленої форми, за якими проводиться приймання вантажу до перевезення, перевезення вантажу та здавання його Вантажоодержувачу; товарно-транспортну накладну (ТТН) типової форми №1-ТН (алкогольні напої) у кількості чотирьох екземплярів; додаток до ТТН у випадку, якщо асортимент продукції не поміщається на ТТН; контрольний лист на перевезення спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів форми №1 - АТ; посвідчення якості готової продукції; видаткову накладну (на лікеро-горілчані вироби, на слабоалкогольні напої, на піддони) у кількості двох екземплярів; податкову накладну.

Відповідно до розділу 6, який є ідентичним в обох договорах, перевезення здійснюються на підставі письмових Замовлень. Замовлення завіряється підписом уповноваженої посадової особи та круглою печаткою Замовника, направляється Замовником Експедитору з використанням електронних каналів. В свою чергу, Експедитор зобов"язується приймати подані замовлення до виконання, підтверджувати їх круглою печаткою з підписом уповноваженої посадової особи та відсилати Замовнику протягом 4 год. з моменту отримання шляхом факсимільного зв"язку.

Згідно пунктів 7.10. договорів у випадку втрати, нестачі, псування або пошкодження вантажу, прийнятого до перевезення, Вантажоодержувачем складається Акт із зазначенням виду та кількості втраченого, зіпсованого або пошкодженого вантажу, що підписується Експедитором (водієм). Сторони фіксують в Акті наступні обставини: невідповідність між найменуваннями, вагою і кількістю вантажу в наявності і тих даних, що зазначені в супровідних документах; ушкодження упакування вантажу, а також самого вантажу; інші обставини, що можуть служити підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Вказаний Акт підписується водієм транспортного засобу, що доставив вантаж, (представником від Експедитора), представником від Вантажоодержувача. Зазначений Акт має обов'язкову силу для Експедитора та є підставою для матеріальної відповідальності Експедитора. Сума матеріальних збитків визначається виходячи з вартості вантажу, що був прийнятий до перевезення, що визначається на підставі товарно-транспортних документів, з врахуванням ПДВ та акцизного збору.

Про складання Акту робиться відмітка в товарно-транспортній накладній, при цьому вказується дата складання Акта і про що складений Акт («Про недостачу місць», «Про порушення пломб», «Акт бою» і т.д.).

У випадку виявлення бою в партії поставленого вантажу складається Акт бою з вказанням номеру та дати його складання, а також переліку акцизних марок, при цьому до Акту бою додаються акцизні марки, а у видатковій накладній фіксується прийнята по факту кількість вантажу та ставиться відмітка «Складено Акт бою № __ та передано Експедитору».

Позивачем, як Замовником згідно вищезазначених договорів не надано суду для підтвердження заявлених позовних вимог жодного із вказаних документів через їх відсутність, про яку неодноразово наголошував представник позивача в своїх поясненнях суду, вказуючи причину - протизаконність дій проти підприємства в період з 2011 по 2013 роки.

З доданих позивачем до позовних матеріалів актів приймання продукції за кількістю № 12 від 12.01.2012 року та № б/н від 26.01.2012 року (а.с. 106 - 107, том 135) вбачається, що покупцем Торговий дім "Поляков" при прийнятті продукції від ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" згідно накладних № 111003 від 11.01.2012 року, 125026 від 25.01.2012 року був виявлений бій продукції. Дані акти приймання продукції за кількістю містять її найменування, кількість в штуках за документами постачальника та яка фактично надійшла.

Проте, в зазначених актах не міститься посилання на договір відповідно до якого відпускалась продукція, а тому суд без достатніх письмових доказів не може самостійно визначити чи мають ці акти приймання продукції відношення до договірних зобов"язань сторін згідно договорів № 9 ТЕО від 01.01.2012 року, від 01.01.2013 року, від 01.01.2014 року на транспортно-експедиційне обслуговування.

Суд вважає за необхідне відмітити, що лише документи про які йдеться у п.п. 4.1.1., розділі 6, п.п. 7.10. договорів, зокрема Замовлення, товарно-транспортні супровідні документи встановленої форми; товарно-транспортні накладні (ТТН) типової форми №1-ТН; контрольні листи на перевезення спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів форми №1 - АТ; посвідчення якості готової продукції; видаткові, податкові накладні, Акти про недостачу місць, про порушення пломб, бою є тими первинними письмовими доказами, які спроможні підтвердити виконання договірних зобов"язань обома сторонами, матеріальну відповідальність сторін та інші обставини договірних відносин.

Відсутність зазначених письмових доказів позбавляє суд можливості встановити чи здійснювалося Замовлення згідно договорів, чи було відповідне замовлення прийняте Експедитором; яка продукція була довірена Експедитору, в якій кількості, її ціна, відображений документально факт бою (пошкодження) продукції, заподіяння збитків неналежним виконанням договірних зобов"язань, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Законодавцем у ст.ст. 76-79 ГПК України визначено, що докази за своїми юридичними властивостями мають бути належними, достатніми, допустимими та достовірними.

Зокрема, Акт інвентаризації розрахунків із дебіторами станом на 11.04.2017 року (а.с. 172 - 176, том 135), акти приймання продукції за кількістю № 12 від 12.01.2012 року та № б/н від 26.01.2012 року (а.с. 106 - 107, том 135) не можуть бути розцінені судом, як належні та достатні докази в підтвердження заявленої до стягнення суми збитків з огляду на те, що на їх підставі не можливо встановити в повному обсязі обставини, які підтверджують заявлені вимоги та дійти висновку про те, що зі сторони відповідача дійсно наявне порушення договірних обов"язків та заподіяні збитки.

Слід підкреслити, що законодавством, яке регулює відносини за договором транспортного експедирування встановлено перелік документів-доказів, які є підставою для покладання на Експедитора відповідальності за пошкодження (знищення) продукції (акти втрати, пошкодження, нестачі, бою, псування вантажу, відмітка в товарно-транспортних документах). Тому, ніякі інші документи, в тому числі Акт інвентаризації розрахунків із дебіторами, не можуть в повній мірі підтвердити обставини, що є підставою для покладання на відповідача відповідальності у виді відшкодування збитків.

Разом з тим, необхідно зауважити, що одним із важливих принципів господарського процесу є принцип змагальності, який вказує на те, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Виходячи із змісту даного принципу господарського судочинства головним обов"язком позивача є доведення фактів, що свідчать про існування правовідносин з приводу яких виник спір та про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача.

З встановлених вище обставин вбачається, що ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" не довів факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов"язань та заподіяння останнім збитків на суму 6 275,60 грн. Долучені позивачем до позовних матеріалів копії договорів на транспортно-експедиційне обслуговування, Акт інвентаризації розрахунків із дебіторами станом на 11.04.2017 року та акти приймання продукції за кількістю юридично неспроможні підтвердити обгрунтованість заявлених позивачем позовних вимог. Тому, з урахуванням викладеного, у позові слід відмовити.

Принагідно, суд критично відноситься до відзиву відповідача, в якому останній наголошує про відмову в задоволенні позові у зв"язку із пропущенням строку позовної давності з огляду на наступне.

Позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з"ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необгрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес дійсно порушені, але позовна давність сплила і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє у позові у зв"язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Відмова в задоволенні позову у зв"язку з відсутністю порушеного права із зазначенням в якості додаткової підстави для відмови в задоволенні позову спливу позовної давності, не відповідає вимогам закону.

Такої правової позиції дійшла Велика Палата Верховного Cуду у постанові від 07.11.2018 року у справі № 372/1036/15-ц.

Враховуючи те, що суд відмовляє позивачу у задоволенні позову з підстав недоведення ним порушення відповідачем його прав та законних інтересів через відсутність належних та достатніх доказів, відмовляти в позові у зв"язку з пропущення строку позовної давності не відповідатиме вимогам закону.

Тому, вищевикладене свідчить про відсутність правових підстав й для задоволення клопотання представника про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача.

Згідно абз.4 ч. 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/606/2013 від 28.03.2013 року Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за наслідком розгляду в межах справи про банкрутство майнових спорів по суті господарський суд виносить ухвалу (задоволення заяви, відмова у задоволенні заяви повністю або частково).

Керуючись ст. 9 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 2, 3, 7, 11, ч. 6 ст. 12, 13, 14, 15, 18, п. 8 ч. 1 ст. 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 234, ч. 1 ст. 235, 236, 255, 256, 326 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні позову Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (22800, Вінницька область, м. Немирів, вул. Горького, буд. 31, ) до Фізичної особи-підприємця Стецюри Віктора Івановича (АДРЕСА_1, ідентиф. № НОМЕР_1) про стягнення 6 275,60 грн збитків відмовити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (22800, Вінницька область, м. Немирів, вул. Горького, буд. 31, ) в доход Державного бюджету України 1762,00 грн - судового збору.

3. Видати наказ.

4. Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення - 14.02.2019 року.

5. Ухвала суду може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Повний текст ухвали суду складено та підписано - 19.02.2019 року.

7. Копію ухвали суду надіслати згідно переліку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення

Суддя Лабунська Т.І.

віддрук.прим.:

1-до справи;

2- Дочірньому підприємству "Українська горілчана компанія "Nemiroff", (22800, Вінницька обл., м.Немирів, вул. Горького, буд.31);

3- Фізичній особі-підприємцю Стецюрі Віктору Івановичу (АДРЕСА_1);

4 - арбітражному керуючому Соколу О. Ю. (АДРЕСА_2).