СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2019 р. Справа № 905/1412/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий:ОСОБА_1 (доповідач),
судді:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання: ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача:ОСОБА_5, довіреність №Ц/6-63/284-18 від 29.12.2018р.
від відповідача:не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1, м.Маріуполь Донецької області (вх.№150Д/3 від 10.01.2019р.)
на рішення господарського суду Донецької області
ухвалене05.12.2018р. (повний текст підписано 11.12.2018р. у м.Харків)
у справі№905/1412/18 (суддя Левшина Г.В.)
за позовомАкціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі регіональної філії Донецька залізниця, м.Лиман Донецької області
доПриватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1, м.Маріуполь Донецької області
простягнення 524257,68грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, м.Київ в особі регіональної філії Донецька залізниця, м.Лиман Донецької області, позивач, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1, м.Маріуполь Донецької області (найменування підприємства відповідає відомостям, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) про стягнення плати за користування вагонами та додаткових зборів через затримку вагонів у сумі 524257,68грн. (з ПДВ), у тому числі збір за зберігання вантажу на станціях затримки в сумі 251210,90грн. (без ПДВ) та плата за користування вагонами в сумі 185670,50грн. (без ПДВ).

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.12.2018р. (повний текст підписано 11.12.2018р.) у справі №905/1412/18 позовні вимоги задоволені в повному обсязі. За висновками суду, наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу на станціях затримки у заявленому розмірі за весь час затримки спірних вагонів, враховуючи, що вказані вагони були затримані залізницею відповідно до Правил користування вагонами і контейнерами за наказами з вини відповідача, про що станціями слідування складено відповідні акти про затримку вагонів та акти загальної форми.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1 звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 05.12.2018р. (повний текст підписано 11.12.2018р.) у справі №905/1412/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

За твердженнями скаржника, рішення місцевого господарського суду винесене з невірним застосуванням норм матеріального права, при неповному зясуванні фактичних обставин, а висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач звертає увагу судової колегії на сукупність наступних обставин:

- затримка вагонів сталася з причин, що не залежали від відповідача, а виключно з вини залізниці, що, у свою чергу, виключає наявність підстав для стягнення з відповідача додаткових зборів та плати за користування вагонами за час затримки;

- твердження позивача про те, що без отримання згоди диспетчера ст.Рудна на прийом вантажу локомотив залізниці не міг виїхати з колій загального користування та доїхати до вхідного сигналу світлофору ст.Рудна, є безпідставним з огляду на приписи п.5.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України (затвердженої Наказом Міністерства транспорту та звязку України №507 від 31.08.2005р.) та п.16.14 Правил технічної експлуатації залізниць України (№411 від 20.12.1996р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.02.19997р. за №50/1854), згідно яких попередня згода чергового по станції, на яку відправляється поїзд, не вимагається;

- у всіх перевізних документах, за якими надійшли спірні вагони, вказана станція призначення Маріуполь-Сортувальний, а не станція Асланове, у звязку з чим спірні вагони повинні були направлятися на ст.Сартана-2, а не простоювати перед вхідним світлофором ст.Рудна. Згідно графіку виконаної роботи по станції Маріуполь-Сортувальний, відправний парк ст.Сартана-2 28.01.2018р. та 29.01.2018р. були вільні колії;

- твердження позивача про те, що у перевізних документах на спірні вагони не могла бути зазначена станція призначення Асланове, оскільки зазначені вагони прибули у потягах у кількості від 44 до 56 вагонів, не відповідає дійсності, оскільки витяг з переліку вантажних станцій, на який посилається позивач, щодо станції Асланове не містить ніяких обмежень по кількості вагонів.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2019р. у справі №905/1412/18 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий (суддя-доповідач) Зубченко І.В., судді Гребенюк Н.В., Чернота Л.Ф.

У звязку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії ОСОБА_6, на підставі розпорядження керівника апарату суду, за наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2019р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий (суддя-доповідач) Зубченко І.В., судді Пушай В.І., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1 на рішення господарського суду Донецької області від 05.12.2018р. (повний текст підписано 11.12.2018р.) у справі №905/1412/18 та зобовязано позивача у строк до 30.01.2019р. включно надати до суду відзив на апеляційну скаргу.

Через канцелярію суду апеляційної інстанції 25.01.2019р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) від Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця надійшов відзив на апеляційну скаргу (у межах визначеного судом строку).

За коротким змістом відзиву зазначено, що всі доводи апелянта не відповідають дійсності, суперечать умовам договору та спростовуються матеріалами справи, у звязку з чим позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Крім того, позивачем повідомлено, що постановою Кабінету Міністрів України №938 від 31.10.2018р. змінено тип підприємства позивача з публічного на приватне та перейменовано в Акціонерне товариство Українська залізниця. На підтвердження зазначеного надано відповідні докази, у звязку з чим судова колегія враховує відповідні зміни.

Після проведення підготовчих дій в порядку ст.267 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 04.02.2018р. призначив розгляд справи №905/1412/18 на 20.02.2019р.

У звязку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії ОСОБА_7, на підставі розпорядження керівника апарату суду, за наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2019р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий (суддя-доповідач) Зубченко І.В., судді Стойка О.В., Чернота Л.Ф.

У судовому засіданні 20.02.2019р. представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечив з мотивів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив оскаржуване рішення залишити без змін. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Однак, враховуючи належне та своєчасне повідомлення про дату, час та місце судового засідання, визнання явки сторін у судове засідання необовязковою та достатність наявних матеріалів справи, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу по суті без присутності представника Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1.

Відповідно до ст.269 ГПК України дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги (ч.1). Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації, складено протокол.

У судовому засіданні 20.02.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи , судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 28.02.2017р. між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця (далі - залізниця) та Приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1 (далі власник колії) укладено договір №1/28 про експлуатацію залізничної підїзної колії Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1 при станції Маріуполь-Сортувальний регіональної філії Донецька залізниця (далі - договір про експлуатацію залізничної підїзної колії).

Відповідно до п.1 зазначеного договору згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується підїзна колія, яка належить власнику і примикає: станцією Сартана-2 власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний залізниці (п.1.1); станцією Рудна власника колії до станції Асланове залізниці (п.1.2).

Підїзна колія обслуговується локомотивами власника колії.

Пунктом 1.2 договору, разом з іншим, визначені межі підїзної колії по станції Маріуполь-Сортувальний та по станції Асланове залізниці.

Згідно з п.2 розгорнута довжина підїзної колії складає 441775 метрів.

Пунктом 3 сторони погодили, що рух поїздів на підїзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України. Приймання та відправлення поїздів виконується на станціях Маріуполь-Сортувальний залізниці та Рудна власника колії.

Відповідно до п.4 договору подача вагонів на підїзну колію і зарахування їх в користування власнику колії після виконання передавальних операцій здійснюється по інтервалах між маршрутами з однорідними вантажами: концентрат і аглоруда через 1,5 години, флюси через 3,0 години, кокс через 3,0 години. В інших випадках через 0,75 години.

Умовами пункту 5 договору визначено, що вагони для підїзної колії подаються локомотивом залізниці: а) по станції Рудна власника колії на колії №1, 2, 3, 4, 5, 9, 10, 11, 14, 15: маршрути с залізорудним концентратом, аглорудою, флюсами та вугіллям, що прибувають призначенням на станцію Асланове; б) по станції Маріуполь-Сортувальний на колії №1, 2, 3, 4, 5 непарного парку приймання: поїзди з різними вантажами і порожніми вагонами, маршрути з доменним коксом.

Огляд і передача вагонів у технічному і комерційному відношеннях провадиться на передавальних коліях.

Пунктом 13 договору сторони погодили відстань для нарахування збору за подачу та забирання вагонів.

За умовами п.14 договору власник колії сплачує залізниці плату: а) збір за подачу та забирання вагонів, згідно Тарифного керівництва №1; б) за користування вагонами (контейнерами) згідно Правил користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1; в) інші збори і плати згідно Статуту залізниць, Правил перевезення вантажів, Тарифного керівництва №1.

Пунктом 16 договору сторони погодили додаткові умови, зокрема, пунктом 16.3 визначено, що зарахування вагонів у користування власнику колій і виключення їх із користування провадиться по памяткам про подачу/забирання вагонів (контейнерів) з підписами представників залізниці і власника колії (розділ 16).

Термін дії договору до 15.07.2018р. включно (п.19 договору в редакції додаткових угод №1 від 20.03.2018р. та б/н від 26.06.2018р.).

Крім того, 14.12.2017р. між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця (далі - перевізник) та Приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1 (далі - замовник) укладено договір №9631-Є/ЦТЛ про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги (далі договір про організацію перевезень) (з додатками).

Відповідно до п.1.1 предметом цього договору є надання перевізником замовнику послуг, повязаних з організацією та перевезенням вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт), і проведення розрахунків за ці послуги.

За умовами п.1.2 договору перевізник зобовязується доставити прийнятий до перевезення вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобовязується сплатити за перевезення вантажу та надані послуги, що повязані з цим перевезенням.

Розділом 2 договору про організацію перевезень сторони погодили зобовязання.

Згідно з п.3.1 договору розмір плати та додаткових зборів за перевезення вантажів розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов ОСОБА_8 на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги із урахуванням відповідних коефіцієнтів, що затверджуються наказом Міністерства інфраструктури України. Ставки і тарифи можуть змінюватися відповідно до діючого законодавства.

Розмір плати за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, перелік яких наведений у додатках до цього договору, визначається перевізником та погоджується сторонами. Зміни ставок на додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, визначаються сторонами. Зміни ставок за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, визначаються перевізником і доводяться замовнику шляхом розміщення інформації на офіційному сайті перевізника із зазначенням терміну введення їх у дію (п.3.2 договору №9631-Є/ЦТЛ від 14.12.2017р.).

Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що розрахунки за цим договором здійснюються через філію Єдиний розрахунковий цент залізничних перевезень ПАТ Українська залізниця (філія «ЄРЦ»).

Сторони договору несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно із Статутом залізниць України (п.5.1 договору).

За умовами п.7.1 договору спірні питання щодо розрахунків за перевезення вантажів і додаткові послуги замовник регулює безпосередньо зі станціями, які нараховували платежі та філією ЄРЦ.

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2018р. (п.10.6 договору).

За твердженнями позивача, у добу 28.01.2018р. Приватне акціонерне товариство Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1 прийняло лише 13 поїздів (з 28 можливих), з яких 4 поїзди (№2705, №2719, №2813, №2057) простоювали перед забороняючим сигналом ст.Рудна від 1 до 2,5 годин, у звязку з чим Акціонерне товариство Українська залізниця було вимушене затримати в очікуванні відправлення станом на 5 годину по ст.Волноваха 7 поїздів, по ст.Велико-Анадоль 2 поїзди, по ст.Карань 2 поїзди, по ст.Асланове 1 поїзд, оскільки не мало можливості підвести їх на підїзну колію з вини Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1.

28.01.2018р. станцією Карань Донецької залізниці складено наступні акти:

- акт №1 про затримку вагонів, згідно якого на підставі наказу №441 від 28.01.2018р. через неприйняття вантажоотримувачем затримано поїзд індекс НОМЕР_1 (номер 3303), прибув 26.01.2018р. о 01:37год., відправлено 30.01.2018р. о 13:50год.;

- акт №2 про затримку вагонів, згідно якого на підставі наказу №442 від 28.01.2018р. через неприйняття вантажоотримувачем затримано поїзд індекс 6 (номер 2193), прибув 26.01.2018р. о 01:56год., відправлено 31.01.2018р. о 23:10год.;

- акт загальної форми №3, згідно якого по ст.Карань простоює поїзд індекс НОМЕР_1 (вагони 866437); станція відправлення Волноваха, станція призначення Маріуполь-Сортувальний; вантаж - флюси, гематит, вапняк; внаслідок неприймання отримувачем з 28.01.2018р. о 10:20год.;

- акт загальної форми №4, згідно якого по ст.Карань простоює поїзд індекс 6 (вагони 443421); станція відправлення Флюсова Південна, станція призначення Маріуполь-Сортувальний; вантаж вапняк; внаслідок неприймання отримувачем з 28.01.2018р. о 10:21год.

28.01.2018р. станцією Волноваха Донецької залізниці складено наступні акти:

- акт №1 про затримку вагонів, за змістом якого на підставі наказу №443 від 28.01.2018р. через неприйняття вантажоотримувачем затримано поїзд, прибув 28.01.2018р. о 01:24год., відправлено 30.01.2018р. о 04:35год.;

- акт №3 про затримку вагонів, за змістом якого на підставі наказу №445 від 28.01.2018р. через неприйняття вантажоотримувачем затримано поїзд, прибув 28.01.2018р. о 00:35год., відправлено 30.01.2018р. о 01:55год.;

- акт загальної форми №1, згідно якого по ст.Волноваха простоює поїзд індекс НОМЕР_2 (вагони 2-6); станція відправлення Волноваха, станція призначення Рудна; вантаж - гематит, вапняк; внаслідок неприймання отримувачем;

- акт загальної форми №3, згідно якого по ст.Волноваха простоює поїзд (вагони 6-1); станція відправлення Волноваха, станція призначення Рудна; вантаж вапняк; внаслідок неприймання отримувачем.

Крім того, 28.01.2018р. залізницею було видано накази про затримку вагонів через не приймання поїздів вантажовласником: №443 по ст.Волноваха затримано поїзд №3001 (4862 50 4856) у кількості 46 вагонів; №445 по ст.Волноваха затримано поїзд №3001 (4862 49 4856) у кількості 55 вагонів; №441 по ст.Карань було затримано поїзд №3303 (4862 77 4856) у кількості 56 вагонів; №442 по ст.Карань було затримано поїзд №2193 (8) у кількості 44 вагонів.

Матеріали справи, разом з іншим, містять повідомлення про затримку вагонів, які 29.01.2018р. ст.Маріуполь - Сортувальний були видані Приватному акціонерному товариству Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1 про затримку по ст.Волноваха та ст.Карань 201 вагону з вантажем - гематит, вапняк для флюсування у складі поїздів №3001 (4862 50 4856), №3001 (4862 49 4856), №3303 (4862 77 4856), №2193 (8) на підставі актів про затримку вагонів, які слідували призначенням на ст.Маріуполь - Сортувальний. Зазначені повідомлення підписані Приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1 з зауваженнями щодо безпідставності затримки поїздів у звязку з наявністю у останнього можливості їх прийняти на станцію Рудна.

Нарахування збору за зберігання вантажу на станціях затримки на суму 251210,90грн. (без ПДВ) та плати за користування вагонами на суму 185670,50грн. (без ПДВ) стало підставою звернення залізниці до суду з розглядуваним позовом.

Східний апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.5 ст.307 Господарського кодексу України (далі ГК України), яка кореспондується з положеннями ч.2 ст.908 та ст.920 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно зі статтею 71 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457, з подальшими змінами (далі - Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до ст.46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 (з подальшими змінами).

Відповідно до наведеного пункту Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Термін безоплатного зберігання обчислюється: 1) якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; 2) при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; 3) при затримці - з моменту затримки.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 розділу ІІІ ОСОБА_8 тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009р. №317, після закінчення терміну безоплатного зберігання при зберіганні вантажів у вагонах (у тому числі у контейнерах) нараховується збір за кожну добу в розмірі 4,0грн. за одну тонну вантажу. Збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці), а також за зберігання тварин (з голови) справляється в розмірі 5,9грн. за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Відповідно до абзацу третього пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №864/5085) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. за №113, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.03.1999р. за №165/3458.

Відповідно до п.3 названих Правил облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника (п.6 Правил).

Пунктом 8-9 Правил користування вагонами і контейнерами унормовано, що у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником) (п.10 Правил).

Відповідно до п.12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

В обґрунтування вимог позивач посилається на тривале простоювання поїздів перед вхідним сигналом світлофору ст.Рудна Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1 через забороняючий сигнал. Внаслідок невжиття останнім заходів з відкриття вхідного сигналу світлофору ст.Рудна та приймання поїздів на колії станції, за твердженнями позивача, було затримано спірні вагони по ст.Волноваха та ст.Карань.

Разом з тим, залізниця зазначила, що з огляду на підписання відповідачем відомостей плати за користування вагонами з запереченнями, залізниця не отримала плату за користування 50 вагонами в сумі 30352,50грн. (без ПДВ) під час їх знаходження безпосередньо у відповідача на підставі пам'яток і які не були затримані на проміжних станціях.

У свою чергу, згідно з абз.6 п.5.1 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008р. №04-5/225, якщо платник підписує відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки тощо із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати; в такому разі спір має врегульовуватись платником безпосередньо зі станціями, які нарахували платежі, і ТехПД, що провадить розрахунки. У разі недосягнення домовленості стягнення коштів вирішується в претензійно-позовному порядку за позовом залізниці.

В обґрунтування позовних вимог залізницею до матеріалів справи додано акти загальної форми ГУ-23, акти про затримку вагонів ф.ГУ-23а, повідомлення про затримку вагонів, накази на затримку вагонів, відомості плати за користування вагонами ф.ГУ-46. Зазначені документи оформлені у відповідності з вимогами Правил користування вагонами, Статуту залізниць України, умовами договору.

Крім того, на підтвердження факту простою поїздів перед забороняючим сигналом ст.Рудна залізниця посилається на долучену до матеріалів справи довідку від 19.09.2018р. №Д-2001/3773, складену на підставі графіку виконаного руху. За змістом зазначеної довідки за період з 27.01.2018р. по 30.01.2018р. перед вхідним світлофором ст.Рудна Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1 простоювало 18 поїздів (зазначено дату, номер локомотиву, номер поїзда, індекс поїзда, час затримки та загальний час затримки).

Разом з іншим, залізницею до матеріалів справи долучено копії маршрутних листів локомотивів №395, №1059, №767, №1430, згідно яких визначено, зокрема, відомості про хід, вагу поїздів, виділену маневрову роботу на станціях, переліки операцій з поїздами №3303 (індекс 6), №2193 (індекс 6), №3313 (індекс 6), №3305 (індекс 6).

Судова колегія враховує, що Приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1 факт наявності простою поїздів не заперечується. Своєю чергою доводи апеляційної скарги зводяться до того, що затримка вагонів сталася з причин, що не залежали від відповідача, а виключно з вини залізниці, що, у свою чергу, виключає наявність підстав для стягнення з відповідача додаткових зборів та плати за користування вагонами за час затримки.

Так, згідно доводів апеляційної скарги, спірні вагони повинні були направлятися на ст.Сартана-2, а не простоювати перед вхідним світлофором ст.Рудна. При цьому скаржник зауважує, що згідно графіку виконаної роботи по станції Маріуполь-Сортувальний - відправний парк ст.Сартана-2 28.01.2018р. та 29.01.2018р. були вільні колії, у звязку з чим позивач міг направити спірні вагони на станцію Маріуполь-Сортувальний, до якої примикає ст.Сартана-2.

Судова колегія не приймає такі посилання апелянта, оскільки вони суперечать умовам укладеного між сторонами договору №1/28 від 28.02.2017р. про експлуатацію підїзної колії, яким сторони визначили умови використання підїзних колій відповідача та прийомо-здавальних операцій в залежності від категорії вантажів.

Враховуючи положення розділу 5 договору №1/28 від 28.02.2017р., на станцію Маріуполь-Сортувальний підлягають направленню поїзди або з різним вантажем і порожніми вагонами, або з доменним коксом. У той же час, через станцію Асланове на станцію Рудна прямують поїзди з визначеним вантажем - залізорудним концентратом, аглорудою, флюсами та вугіллям.

Згідно наявних у матеріалах справи актів загальної форми, актів про затримку вагонів, переліків операцій з даним складом поїзда вбачається, що спірні вагони були з вантажем, який залізниця за умовами договору має передати відповідачу на коліях ст.Рудна, а не на станції Маріуполь-Сортувальний, як наполягає апелянт.

Також, як вірно зауважено місцевим господарським судом, умовами договору не передбачено перенаправлення залізницею поїздів зі ст.Рудна на ст.Маріуполь-Сортувальний через зайнятість колій на станції відповідача або з інших причин.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач, разом з іншим, зазначає, що безпідставним є твердження позивача про те, що без отримання згоди диспетчера ст.Рудна на прийом вантажу локомотив залізниці не міг виїхати з колій загального користування та доїхати до вхідного сигналу світлофору ст.Рудна, з огляду на приписи п.5.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України та п.16.14 Правил технічної експлуатації залізниць України, згідно яких попередня згода чергового по станції, на яку відправляється поїзд, не вимагається.

Разом з тим, згідно з п.3 договору №1/28 від 28.02.2017р. рух поїздів на підїзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України.

Відповідно до п.п.14.2.1 п.14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України та п.16.4 Правил технічної експлуатації залізниць України приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії, які призначені для цього технічно - розпорядчим актом станції, і тільки при відкритому вхідному світлофорі. Черговий по станції зобов'язаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів. За будь-яку не зумовлену необхідністю затримку поїзда біля закритого вхідного сигналу черговий по станції несе відповідальність.

Згідно з п.7.1.1 Інструкції перед прийманням поїзда черговий по станції завчасно готує маршрут приймання та відкриває вхідний світлофор або дає розпорядження про його відкриття на виконавчий пост.

При цьому, п.5.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України (рух поїздів при несправності напівавтоматичного блокування) та п.16.14 Правил технічної експлуатації залізниць України, на які посилається апелянт, не стосуються обставин, які є предметом розгляду в межах справи №905/1412/18.

Отже, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, Східний апеляційний господарський суд погоджується з висновками господарського суду Донецької області про те, що затримка спірних вагонів по ст.Волноваха та ст.Карань відбулася саме з вини Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1, оскільки в силу приписів ст.614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання, а відповідач належних і допустимих доказів відсутності своєї вини суду не надав. У звязку з зазначеним правомірним є нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу. У свою чергу, розмір нарахованих позивачем сум узгоджується з матеріалами справи і визначеним законодавством порядком нарахування та апелянтом не оспорюється.

Інші доводи апеляційної скарги є неспроможними, зводяться виключно до переоцінки наявних у матеріалах справи доказів та спростовані викладеними вище висновками господарських судів, а також не впливають на правомірність прийнятого господарським судом Донецької області рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) у даному випадку не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями, визначеними ст.277 ГПК України в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а переглядуване рішення - без змін.

За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1, м.Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 05.12.2018р. (повний текст підписано 11.12.2018р.) у справі №905/1412/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 05.12.2018р. (повний текст підписано 11.12.2018р.) у справі №905/1412/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

У судовому засіданні 20.02.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 21.02.2019р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя О.В. Стойка

Суддя Л.Ф. Чернота