РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.02.2019Справа № 910/17651/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Фізичної особи-підприємця Кістри Лариси Василівни

до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України"

про стягнення 53 342,00 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємця Кістра Лариса Василівна звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" про стягнення 53 342,00 грн. неустойки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не звільнив орендовані приміщення після припинення дії договору оренди нежитлового приміщення №01/07 від 01.06.2007, у зв'язку із чим на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України позивачем нарахована неустойка у сумі 53342,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи поставлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Про розгляд даної справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 29.12.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №762.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.06.2007 між Фізичною особою-підприємцем Кістрою Ларисою Василівною (орендодавець) та Закритим акціонерним товариством "Телесистеми України", в подальшому змінено найменування на Приватне акціонерне товариство (орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення №01/07(DDNEKRG0222) (надалі - договір), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець зобов'язується передати орендарю в тимчасове платне користування (оренду) частину нежитлового приміщення площею 8,4 кв.м. для розміщення обладнання та частину покрівлі площею 16,0 кв.м. для розміщення антенно-мачтових пристроїв за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Погрібняка, 18, приміщення 5, загальною площею 24,4 кв.м. (об'єкт оренди), а орендар зобов'язується сплачувати орендодавцю плату за користування.

Відповідно до пункту 2.3 договору передбачено, що при передачі приміщення оренди сторонами складається двосторонній акт прийому-передачі об'єкта оренди (додаток №1), який підписується уповноваженими представниками сторін і є невід'ємною частиною цього договору. В акті прийому-передачі вказується технічний стан приміщення на момент передачі його в оренду.

Згідно з п. 5.1 договору договір укладено на строк з 01.06.2007 по 31.05.2008, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором. За 2 місяці до закінчення строку дії договору, сторона яка бажає припинити його дію або продовжити її з коригуванням умов договору повинна письмово попередити про це іншу сторону. Якщо у вказаний термін зазначене повідомлення не було зроблене, новий договір вважається укладеним сторонами на тих умовах на аналогічний строк.

На виконання умов договору орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення площею 24,4 кв.м. за адресою м. Кривий Ріг, вул. Погребняка, буд. 18, приміщення 5, що підтверджується актом прийому-передачі від 01.06.2007 складеного та підписаного сторонами.

Умовами договору сторони погодили, що орендар зобов'язаний у встановлений термін вносити орендну плату (п. 3.3.6 договору).

Пунктом 4.6 договору визначено, що орендна плата вноситься один раз на місяць починаючи з моменту фактичної передачі об'єкта оренди орендареві за актом прийому-передачі, не пізніше 20 числа поточного місяця.

В обґрунтування заявленого позову, позивач зазначає, що у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором, у відповідача утворилась заборгованість з орендної плати у розмірі 85 916,73 грн. за грудень 2013 року та за період з квітня 2015 року по грудень 2016 року.

У зв'язку із чим, Фізична особа-підприємця Кістра Лариса Василівна звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" заборгованості у розмірі 85 916,73 грн., а також 2116,91 грн. інфляційних втрат та 431,14 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.02.2017 у справі №910/878/17, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Кістри Лариси Василівни задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" на користь Фізичної особи-підприємця Кістри Лариси Василівни заборгованість у розмірі 85916 грн. 73 коп., 3% річних у сумі 416 грн. 08 коп., інфляційні у розмірі 2116 грн. 91 коп. та судовий збір у розмірі 1599 грн. 73 коп.

Під час розгляду справи №910/878/17 за вищевказаним позовом, судом було встановлено неналежне виконання Приватним акціонерним товариством "Телесистеми України" грошового зобов'язання з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення №01/07 (DDNEKRG0222) від 01.06.2007 у сумі 85 916,73 грн. за грудень 2013 року та за період з квітня 2015 року по грудень 2016 року.

13.01.2017 позивач направив відповідачу повідомлення про розірвання договору №01/07 (DDNEKRG0222) від 01.06.2007, відповідно до якого відповідача було повідомлено, що позивач відмовляється від вказаного договору з огляду на порушення відповідачем власних обов'язків із внесення орендної плати, відтак позивач вимагав протягом 7 днів з моменту отримання вказаного повідомлення звільнити та повернути орендоване приміщення шляхом підписання відповідного акту приймання-передачі.

Відповідач отримав зазначене повідомлення про розрівняння договору 17.01.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за №311.

Позивач зазначає, що приміщення відповідач повернув позивачу лише 30.11.2017, в підтвердження чого надав підписаний сторонами акт прийому-передачі по договору №01/07 (DDNEKRG0222) від 01.06.2007.

Оскільки, відповідач не повернув позивачу приміщення після припинення договору оренди, позивачем на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 53342,00 грн. неустойки, нарахованої за період з 25.01.2017 (наступний день після спливу 7-ми днів з моменту отримання повідомлення про розірвання договору) по 29.11.2017 (день, що передує дню повернення приміщень за актом).

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За змістом вищенаведених норм, в силу укладення договору оренди має місце передача однією особою (наймодавцем) майна у тимчасове користування іншій особі (наймачу) за плату на певний строк, що визначений сторонами такого договору.

Як встановлено судом вище, позивач передав, а відповідач прийняв приміщення площею 24,4 кв.м. за адресою м. Кривий Ріг, вул. Погребняка, буд. 18, приміщення 5, що підтверджується актом прийому-передачі від 01.06.2007.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Згідно з п. 5.1 договору договір укладено на строк з 01.06.2007 по 31.05.2008, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором. За 2 місяці до закінчення строку дії договору, сторона яка бажає припинити його дію або продовжити її з коригуванням умов договору повинна письмово попередити про це іншу сторону. Якщо у вказаний термін зазначене повідомлення не було зроблене, новий договір вважається укладеним сторонами на тих умовах на аналогічний строк.

У відповідності до п. 5.3. договору, дострокове розірвання договору може мати місце, у випадках: при використання орендарем об'єкту оренди не за призначенням; у випадку погіршення внаслідок дій орендаря технічного чи санітарного стану об'єкта; у випадку повного чи часткового руйнування об'єкта оренди, вилучення земельної ділянки, на якій знаходиться об'єкт оренди; з інших підстав передбачених законодавством України.

Так, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

Приписами ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України визначено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст. 782 Цивільного кодексу України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Отже, статтею 782 ЦК України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Наведеною нормою законодавець пов'язує виникнення права орендодавця відмовитися від договору оренди саме з фактом не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд.

Як встановлено судом вище, у неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором оренди нежитлового приміщення №01/07 (DDNEKRG0222) від 01.06.2007, Фізична особа-підприємця Кістра Лариса Василівна звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" заборгованості у розмірі 85 916,73 грн., а також 2116,91 грн. інфляційних втрат та 431,14 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.02.2017 у справі №910/878/17, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Кістри Лариси Василівни задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" на користь Фізичної особи-підприємця Кістри Лариси Василівни заборгованість у розмірі 85916 грн. 73 коп., 3% річних у сумі 416 грн. 08 коп., інфляційні у розмірі 2116 грн. 91 коп. та судовий збір у розмірі 1599 грн. 73 коп.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Під час розгляду справи №910/878/17 за вищевказаним позовом, судом було встановлено неналежне виконання Приватним акціонерним товариством "Телесистеми України" грошового зобов'язання з орендної плати за договором оренди №01/07 (DDNEKRG0222) від 01.06.2007 у сумі 85 916,73 грн. за грудень 2013 року та за період з квітня 2015 року по грудень 2016 року.

Наявність такого прострочення є підставою для відмови позивачем від договору оренди згідно приписів ст. 782 ЦК України.

13.01.2017 позивач направив відповідачу повідомлення про розірвання договору №01/07 (DDNEKRG0222) від 01.06.2007, відповідно до якого відповідача було повідомлено, що позивач відмовляється від вказаного договору з огляду на порушення відповідачем власних обов'язків із внесення орендної плати, відтак позивач вимагав протягом 7 днів з моменту отримання вказаного повідомлення звільнити та повернути орендоване приміщення шляхом підписання відповідного акту приймання-передачі.

Відповідач отримав зазначене повідомлення про розрівняння договору 17.01.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за №311.

З урахуванням того, що повідомлення позивача про розірвання договору оренди отримано відповідачем 17.01.2017, то в силу приписів ч. 2 ст. 782 ЦК України договір оренди є розірваним з 17.01.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Умовами договору (п.п. 4.9., 5.6.) передбачено, що датою припинення нарахування орендної плати вважається дата підписання акту прийому-передачі, але не пізніше 30 (тридцяти) днів з дня закінчення дії договору. Об'єкт оренди вважається повернутим орендодавцю з моменту демонтажу обладнання та підписання сторонами двостороннього акту прийому-передачі, але не пізніше 10 (десяти) днів з моменту припинення дії договору.

Як встановлено судом вище, у повідомленні про розірвання договору оренди позивач вимагав від відповідача повернути орендоване приміщення протягом 7 днів з моменту отримання вказаного повідомлення.

Як підтверджено наявним в матеріалах справи актом прийому-передачі по договору №01/07 (DDNEKRG0222) від 01.06.2007, відповідач повернув об'єкт оренди позивачу лише 30.11.2017.

Отже, після отримання повідомлення про розірвання договору оренди нежитлового приміщення №01/07 (DDNEKRG0222) від 01.06.2007, відповідач повинен був повернути за актом приймання-передачі об'єкт оренди протягом семи днів, тобто до 24.01.2017 включно майно за актом прийому-передачі.

Частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України визначено, що якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Оскільки відповідач не виконав свого обов'язку щодо повернення з оренди об'єкту оренди, позивачем за період з 25.01.2017 по 29.11.2017 нарахована неустойка у сумі 53342,00 грн.

Відповідач власного контррозрахунку та доказів в спростування підстав для нарахування неустойки не надав.

Разом з тим, перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що позивачем здійснені помилки при нарахування неустойки. Так, у позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до останнього виставленого позивачем відповідачу рахунку-фактури №22 від 12.12.2016, розмір орендної плати за грудень 2016 року становив 4 539,64 грн., а тому розмір неустойки за становить 92 257,20 грн. (4 539,64 грн. х 2=9 079,28 грн. за період з 25.01.2017 (наступний день після спливу 7-ми днів з моменту отримання повідомлення про розірвання договору) по 29.11.2017 (день, що передує дню повернення приміщень за актом). При цьому, позивачем заявлено до стягнення 53 342,00 грн. неустойки.

Однак, враховуючи п. 4.1., п. 4.7. договору, судом встановлено, що розмір неустойки за користування відповідачем орендованим приміщенням мав розраховуватись наступним чином:

за січень 2017 року (за 6 днів) - 1773,09 грн. (4539,64 грн. орендна плата за грудень 2016 року х 1,009 індекс інфляції за грудень 2016 року = 4580,49 грн.; 4580,49 грн. х 2 = 9160,98 грн.; 9160,98 грн. / 31 день = 295,51 грн. х 6 днів);

за лютий 2017 року - 9261,74 грн. (4580,49 грн. орендна плата за січень 2017 року х 1,011 індекс інфляції за січень 2017 року = 4630,87 грн.; 4680,87 х 2 = 9261,74 грн.);

за березень 2017 року - 9354,34 грн. (4630,87 грн. орендна плата за лютий 2017 року х 1,010 індекс інфляції за лютий 2017 року = 4677,17 грн.; 4677,17 х 2 = 9354,34 грн.);

за квітень 2017 року - 9522,70 грн. (4677,17 грн. орендна плата за березень 2017 року х 1,018 індекс інфляції за березень 2017 року = 4761,35 грн.; 4761,35 х 2 = 9522,70 грн.);

за травень 2017 року - 9608,40 грн. (4761,35 грн. орендна плата за квітень 2017 року х 1,009 індекс інфляції за квітень 2017 року = 4804,20 грн.; 4804,20 х 2 = 9608,40 грн.);

за червень 2017 року - 9733,30 грн. (4804,20 грн. орендна плата за травень 2017 року х 1,013 індекс інфляції за травень 2017 року = 4866,65 грн.; 4866,65 х 2 = 9733,30 грн.);

за липень 2017 року - 9889,02 грн. (4866,65 грн. орендна плата за червень 2017 року х 1,016 індекс інфляції за червень 2017 року = 4944,51 грн.; 4944,51 х 2 = 9889,02 грн.);

за серпень 2017 року - 9908,76 грн. (4944,51 грн. орендна плата за липень 2017 року х 1,002 індекс інфляції за липень 2017 року = 4954,39 грн.; 4954,39 х 2 = 9908,76 грн.);

за вересень 2017 року - 9898,86 грн. (4954,39 грн. орендна плата за серпень 2017 року х 0,99 індекс інфляції за серпень 2017 року = 4949,43 грн.; 4949,43 х 2 = 9898,86 грн.);

за жовтень 2017 року - 10096,82 грн. (4949,43 грн. орендна плата за вересень 2017 року х 1,020 індекс інфляції за вересень 2017 року = 5048,41 грн.; 5048,41 х 2 = 10096,82грн.);

за листопад 2017 року (за 29 днів) - 9877,11 грн. (5048,41 грн. орендна плата за жовтень 2017 року х 1,012 індекс інфляції за жовтень 2017 року = 5108,99 грн.; 5108,99 грн. х 2 = 10217,98 грн.; 10217,98 грн. / 30 день = 340,59 грн. х 29 днів).

Як встановлено судом загальна сума неустойки за період з 25.01.2017 по 29.11.2017 становить 98924,14 грн.

Однак, враховуючи приписи статті 237 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якою при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню неустойка у сумі 53 342,00 грн. в межах заявлених вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Обставин наведених у позові у встановленому законом порядку відповідач не спростував.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на вище встановлені судом обставини, позовні вимоги позивача про стягнення 53 342,00 грн. неустойки є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє повністю позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Кістри Лариси Василівни до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" про стягнення 53 342,00 грн. неустойки.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" (02154, м. Київ, РУСАНІВСЬКИЙ БУЛЬВАР, будинок 7; ідентифікаційний код 22599262) на користь Фізичної особи-підприємця Кістри Лариси Василівни (АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) неустойку у сумі 53342,00 грн. та судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 26.02.2019.

Суддя О.В. Гулевець