ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2019м. ДніпроСправа № 904/5886/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Воронько В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Батир Б.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слоєв", м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Небрат Олени Миколаївни, с. Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області

про стягнення 8090,92 грн

у присутності представників:

від позивача: Донська О.В., довіреність від 16.01.2019, представник;

від відповідача: Небрат О.М., паспорт серії НОМЕР_1, виданий Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій обл. 13.03.1998

СУТЬ СПОРУ:

27.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Слоєв" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Небрат Олени Миколаївни (далі - відповідач), у якій виклало вимогу про стягнення 8090,92 грн надмірно сплачених ним коштів за договором №5-Е про надання послуг (виконання робіт), укладеним між сторонами 20.10.2017.

Ухвалою від 27.12.2018 суд прийняв справу до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), з повідомленням (викликом) сторін та призначив її розгляд у засіданні на 23.01.2019.

У зв'язку з тим, що 23.01.2019 суддя Воронько В.Д. перебував у відпустці, то розгляд справи, призначений на 23.01.2019, ухвалою суду від 17.01.2019 перенесено на 07.02.2019.

22.01.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечив, посилаючись на недоведеність позивачем тих обставин, які останній вказує в якості підстави позовних вимог. До відзиву відповідач додав роздруковані відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, згідно з якими 28.12.2018 підприємницьку діяльність ФОП Небрат О.М. припинено (запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності №3026202 від 28.12.2018).

Крім того, одночасно з відзивом на позовну заяву від відповідача до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.п. 1 п. ст. 231 ГПК України, яке обґрунтоване тим, що договір про надання послуг (виконання робіт) №5-Е від 20.10.2017 за своїм змістом, суттю та фактичним виконанням є трудовим. Тож, на думку відповідача, провадження у даній господарській справі підлягає закриттю, оскільки справи, що виникають з трудових відносин, відповідно до положень п. 1 ст. 19 ЦПК України підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

У судовому засіданні 07.02.2019 оголошувалась перерва до 21.02.2019.

14.02.2019 позивач, не погодившись з доводами відповідача, подав до суду відповідь на відзив, у якій просить суд відзив на позовну заяву відхили повністю. Така позиція позивача ґрунтується на тому, що відповідач призупиняв виконання зобов'язань за договором про надання послуг (виконання робіт) №5-Е від 20.10.2017 із порушенням вимог п. 2.5.3 цього договору на 14 календарних днів на суму, що складає 8090,20 грн, яка є помилково перерахованою на рахунок відповідача. Тому, на думку позивача, припинення договірних відносин між сторонами не є підставою для припинення обов'язку відповідача повернути надмірно сплачені грошові кошти за договором. Також, позивач зауважив, що зміна статусу відповідача, що відбулась після винесення ухали суду про відкриття провадження у даній справі, не тягне наслідків у виді зміни підвідомчості такої справи.

Судом прийнято до уваги інформацію щодо припинення 28.12.2018 Фізичною особою-підприємцем Небрат Оленою Миколаївною підприємницької діяльності, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності відповідача за №3026202.

Однак, слід зазначити, що у разі коли відповідна зміна статусу боржника відбулася після відкриття провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у виді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, - закриття провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду. Крім того, у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 09.08.2017 у справі №915/1056/16).

У судовому засіданні, яке відбулось 21.02.2019, сторони підтримали свої вимоги та заперечення стосовно предмета спору.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2018 у справі №904/2275/18 за позовом Фізичної особи-підприємця Небрат Олени Миколаївни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слоєв" про стягнення за договором про надання послуг (виконання робіт) №5-Е від 20.10.2017 грошових коштів у сумі 71838,74 грн, що складається з: суми винагороди за березень-травень 2018 у розмірі 30000,00 грн, штрафу в розмірі 24000,00 грн, пені в розмірі 1800,00 грн за період з 11.04.2018 по 10.05.2018, суми компенсації за обслуговування банківського рахунку в розмірі 200,00 грн за квітень - травень 2018, суми компенсації комісії за виконання платежів та за перерахування коштів з рахунку на картку фізичної особи або зняття готівки в розмірі 472,55 грн, суми компенсації єдиного соціального внеску в розмірі 6207,30 грн з жовтня 2017 по травень 2018, суми компенсації єдиного податку від суми доходу в розмірі 9158,89 грн, встановлено наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Слоєв" (далі - замовник) та фізичною особою-підприємцем Небрат Оленою Миколаївною (далі - виконавець) був підписаний договір про надання послуг (виконання робіт) №5-Е від 20.10.2017 (далі - договір), згідно якого замовник на щомісячній основі доручає, а виконавець зобов'язується надавати послуги (виконувати роботу) у сфері бухгалтерського обліку й аудиту, консультування з питань оподаткування (далі - послуги), які споживаються в процесі вчинення певної діяльності, а замовник зобов'язується щомісячно здійснювати оплату виконавцеві за надані послуги.

Вказаний договір підписаний сторонами без зауважень та заперечень, не визнаний в судовому порядку недійсним. Як вбачається з матеріалів справи, кожен аркуш цього договору містить підписи сторін за договором. Таким чином, сторонами узгоджено його зміст в повному обсязі.

Пунктами 1.2 - 1.3 договору передбачено, що послуги, передбачені цим договором, виконавець здійснює на території замовника, використовуючи обладнання замовника. Під територією замовника мається на увазі місцезнаходження замовника за адресою: 49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Шолом - Алейхема, буд. 4/26, прим. 123; 49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Барикадна 15-А, І корпус, офіс 601. Сторони підтверджують, що під час виконання цього договору виконавець діє як незалежний виконавець та не може розглядатись як найманий працівник замовника.

Згідно пункту 9.1 договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 20.10.2018.

В пункті 2.1 договору визначений перелік послуг, які виконавець зобов'язується надавати замовнику, у тому числі, але не обмежуючись стосовно:

- правильного і своєчасного нараховування заробітної плати, допомоги по тимчасовій непрацездатності, відпусток та інших нарахувань і виплат;

- складення зведених відомостей по нарахуванню заробітної плати;

- правильного нараховування, за умови надання необхідних даних замовником виконавцеві, і своєчасного перераховування податків і платежів до бюджету, внесків на соціальне страхування тощо, за умови надання замовником необхідного програмного забезпечення та доступу до необхідних ресурсів;

- здійснення прийому і контролю первинної документації;

- ведення обліку розрахунків з контрагентами та своєчасне інформування замовника про наявність заборгованостей;

- оформлення видаткових накладних та інших пов'язаних документів на реалізацію товару (послуг);

- правильного відображення в бухгалтерській програмі по контрагентам всіх операцій пов'язаних з рухом товару;

- забезпечення достовірності даних з дебіторської та кредиторської заборгованості по контрагентах;

- проведення виписок банку в програмі по контрагентах підприємства замовника;

- оформлення податкових накладних згідно чинного законодавства України;

- ведення обліку податкових зобов'язань по підприємству замовника;

- оформлення товарно-транспортних накладних;

- складення достовірних бухгалтерських звітів і балансів, іншої бухгалтерської звітності на основі первинних документів і бухгалтерських записів, надання їх на розгляд замовника у визначений ним строк;

- підготовка звітів. За вимогою замовника подання даних звітів до контролюючих органів у встановлені законодавством України строки;

- заповнення книг обліку доходів контрагентів замовника.

В розділі 3 договору сторони визначили вартість та порядок оплати послуг. Так, згідно пунктів 3.1 - 3.2 загальний розмір винагороди за цим договором становить 144000,00 грн. За виконання доручених виконавцю зобов'язань замовник щомісячно сплачує виконавцю винагороду у розмірі 12000,00 грн.

Крім того, замовник повинен компенсувати виконавцеві податки, збори, внески та інші необхідні платежі, які пов'язані з господарською діяльністю виконавця за цим договором, розмір яких визначається законодавством України, та компенсувати комісії за обслуговування рахунку та виконання платежів банківської установи тощо.

В підпункті 2.1.15 пункту 2.1 та пункті 3.5 договору передбачено, що виконавець повинен виконувати послуги особисто і не має права передоручати їх виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством. Послуги виконавець надає замовнику щомісячно, про що сторонами укладається акт прийому-передачі наданих послуг (виконання робіт), який є невід'ємною частиною цього договору.

Факт надання послуг сторони засвідчують актом прийому - передачі наданих послуг (виконання робіт).

Винагорода за фактично наданні послуги здійснюється замовником не пізніше 10 (десяти) календарних днів після підписання акту прийому-передачі наданих послуг шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця у національній валюті України - гривні.

Згідно пункту 2.5 договору виконавець має право, зокрема:

- на компенсацію в повному обсязі витрат, які здійснені в інтересах замовника і пов'язані з виконанням зобов'язань виконавця, в тому числі і транспортні витрати;

- протягом дії цього договору, попередивши замовника за 30 календарних днів та узгодивши з останнім, призупинити виконання зобов'язання за цим договором, без пояснення причин, на строк, що не перевищуватиме 20 календарних днів із збереженням оплати винагороди.

- на призупинення виконання зобов'язання за цим договором на весь строк тимчасової непрацездатності. За дні тимчасової непрацездатності, винагорода зменшується пропорційно дням призупинення виконання зобов'язання за цим договором.

В свою чергу, пунктом 2.6 договору на замовника покладаються обов'язки, зокрема:

- надавати виконавцю всі необхідні документи, інформацію та довіреності, необхідні для виконання покладених на виконавця обов'язків;

- формулювати виконавцю чіткі завдання;

- своєчасно здійснювати щомісячні розрахунки з виконавцем за надані послуги та компенсувати витрати виконавцю, за наявності таких, що підтверджуються фіскальними чеками, квитанціями, тощо.

Пунктом 6.1 договору сторони передбачили, що договір може бути достроково припинений (розірваний) або за погодженням сторін або з ініціативи однієї із сторін цього договору, про що інформується інша сторона шляхом направлення відповідного письмового повідомлення або повідомлення на електронну пошту за 30 календарних днів до дати припинення дії цього Договору.

При цьому, відповідно до підпункту 6.2.1 пункту 6.2 договору підставою для дострокового припинення (розірвання) цього договору з ініціативи замовника, зокрема, є систематичне порушення зобов'язань виконавцем.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 20.10.2017 до договору про надання послуг (виконання робіт) №5-Е від 20.10.2017 сторони домовилися, що зобов'язання щодо подачі до контролюючих органів податкової звітності, подання звітності з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, іншої звітності та відомостей тощо, за встановленою формою і у встановлені законом строки, передбачені законами України, покладається на виконавця.

Також судом у справі №904/2275/18 встановлено, що відповідач (замовник) 10.04.2018 ініціював дострокове розірвання договору та в цей же день заблокував доступ виконавця до місця надання послуг, з 11.05.2018 договір є розірваним.

За березень 2018 виконавцю була виплачена частина винагороди в розмірі 6000,00 грн. Акти приймання-передачі наданих послуг за березень-травень 2018 направлялись позивачем (виконавцем) на адресу відповідача (замовника), але не були не підписані.

Відповідач відмовився виплатити позивачу решту винагороди за березень 2018 в розмірі 6000,00 грн через неякісність послуг, що надавались останнім часом. Підставою для невиплати винагороди за квітень-травень 2018 є ненадання таких послуг.

З огляду на положення договору, суд у рішенні від 06.09.2018 по справі №904/2275/18 погодився з позивачем (виконавцем) щодо наявності у відповідача (замовника) обов'язку сплатити винагороду за березень 2018 в повному обсязі, тобто сплатити виконавцю решту суми в розмірі 6000,00 грн, оскільки положення договору не надають замовнику права зменшувати суму винагороди у зв'язку з неякісністю раніше наданих послуг.

За висновком суду, викладеним у рішенні від 06.09.2018 по справі №904/2275/18, посилання відповідача (замовника) на кількість днів, протягом яких відповідач призупиняв дію договору, також не впливає на розмір винагороди за березень 2018, з огляду на зміст підпункту 2.5.3 пункту 2.5 договору.

Суд погодився з позивачем (виконавцем) про недоведеність відповідачем (замовником) належними та допустимими доказами надання позивачем (замовником) неякісних послуг за договором під час бухгалтерського обслуговування відповідача та його контрагентів, але зауважив, що позивачем (замовником) неодноразово не було дотримано положення підпункту 2.5.3 пункту 2.5 договору щодо завчасного попередження замовника про намір призупинити виконання зобов'язання за цим договором і матеріали справи це підтверджують.

Враховуючи вищевикладене, підпункт 2.1.15 пункту 2.1 та пункт 3.5 договору, суд констатував обов'язок замовника сплатити виконавцю 6000,00 грн винагороди за березень 2018 до 10.04.2018 включно, у зв'язку з чим стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Слоєв" на користь Фізичної особи-підприємця Небрат Олени Миколаївни суму винагороди за березень 2018 у розмірі 6000,00 грн та пеню в розмірі 162,08 грн за період з 11.04.2018 по 10.05.2018. В решті позовних вимог суд відмовив, оскільки з матеріалів справи вбачається, що протягом спірного періоду (квітень-травень 2018) виконавець послуг за договором не надавав, а також не надав суду доказів несення ним тих витрат, які він просить стягнути з відповідача в якості компенсації.

На виконання зазначеного рішення суду від 06.09.2018, яке набрало законної сили 04.10.2018, було видано відповідний наказ.

Отже, обставини встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2018 у справі №904/2275/18, мають преюдиційний характер під час розгляду даної справи.

Предметом спору у даній справі є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Слоєв" (далі - позивач, замовник) про стягнення з Фізичної особи-підприємця Небрат Олени Миколаївни (далі - відповідач, виконавець) 8090,92 грн надмірно сплачених позивачем коштів за договором №5-Е про надання послуг (виконання робіт) від 20.10.2017 (далі - договір).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що умовами підпункту 2.5.3 пункту 2.5 укладеного сторонами договору передбачено право виконавця протягом дії договору, попередивши замовника за 30 календарних днів та узгодивши з останнім, призупинити виконання зобов'язання за цим договором , без пояснення причин, на строк, що не перевищуватиме 20 календарних днів із збереженням оплати винагороди. Проте, за твердженням позивача, впродовж дії договору відповідач призупиняв виконання зобов'язань з порушення вимог п. 2.5.3 договору на 14 календарних днів на суму, що складає 8090,92 грн відповідно до розміру місячної винагороди за договором, а тому ця сума, на думку позивача, є помилково перерахованою на рахунок відповідача та такою, що набута останнім без достатніх правових підстав.

Відповідач із позовом не погоджується, посилаючись на те, що, по-перше, набуття однією із сторін майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним, по-друге, викладення у позові претензії щодо несвоєчасного обслуговування відповідачем клієнтів позивача є неправомірним, адже така претензія вже розглядалась у суді і по ній вже є рішення. Відповідач зауважує на тому, що винагорода виконавцю сплачується не за робочий (відпрацьований) час, а за фактично виконані послуги, і всі роботи (послуги) були прийняті та оплачені замовником без жодних зауважень щодо будь-яких відступів від умов договору. Крім того, у рішенні від 06.09.2018 по справі №904/2275/18 судом вказано на те, що замовник за договором не надав доказів та не довів надання виконавцем неякісних послуг за договором бухгалтерського обслуговування замовника та його контрагентів.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як вбачається зі змісту умов укладеного сторонами договору №5-Е про надання послуг (виконання робіт) від 20.10.2017, зазначений договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, правовідносини за яким врегульовані нормами глави 63 "Послуги. Загальні положення" ЦК України.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

За приписами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов'язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов'язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Частиною першою статті 598 цього Кодексу встановлено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, у тому числі виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом у справі №904/2275/18, відповідач на виконання умов договору №5-Е про надання послуг (виконання робіт) від 20.10.2017 у період з жовтня 2017 року по березень 2018 року надавав позивачу послуги з бухгалтерського та податкового обліку.

Вартість наданих відповідачем послуг оплачена позивачем у повному обсязі (за виключенням 6000,00 грн суми вартості цих послуг за березень 2018 року, присудженої до стягнення з замовника на користь виконавця на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2018 у справі №904/2275/18), що підтверджується платіжними дорученнями №74 від 07.11.2017 на суму 6146,00 грн, №86 від 21.11.2017 на суму 6046,00 грн, №104 від 07.12.2017 на суму 6146,00 грн, №140 від 09.01.2018 на суму 6146 грн, №158 від 05.02.2018 на суму 6146,00 грн, №168 від 21.02.2018 на суму 6046,00 грн, №169 від 07.03.2018 на суму 6146,00 грн та №186 від 21.03.2018 на суму 6046,00 грн.

Тож, зустрічне виконання замовником свого зобов'язання по оплаті визначених договором послуг свідчить про прийняття здійсненого виконавцем надання цих послуг як належного.

Однак, позивач стверджує факт неналежного виконання відповідачем умов договору шляхом призупинення виконання зобов'язань на 14 календарних днів у порядку, що не відповідає вимогам п.п. 2.5.3 п. 2.5 договору.

У підтвердження неналежного надання відповідачем послуг з бухгалтерського та податкового обліку за договором позивач посилається на адресовані йому відповідачем повідомлення про призупинення виконання зобов'язань відповідно до п.п. 2.5.3 п. 2.5 даного договору, а саме:

- лист від 20.10.2017 про призупинення виконання зобов'язань за договором на три календарних дні - 22.10.2017, 29.10.2017 та 05.11.2017;

- лист від 24.11.2017 про призупинення виконання зобов'язань за договором на один календарний день - 27.11.2017;

- лист від 28.12.2017 про призупинення виконання зобов'язань за договором на один календарний день - 29.12.2017;

- лист від 25.01.2018 про призупинення виконання зобов'язань за договором на два календарних дні - 26.01.2018 та 29.01.2018;

- лист від 02.02.2018 про призупинення виконання зобов'язань за договором на на три календарних дні - з 05.02.2018 по 07.02.2018;

- лист від 16.02.2018 про призупинення виконання зобов'язань за договором на один календарний день - 19.02.2018;

- лист від 06.03.2018 про призупинення виконання зобов'язань за договором на три календарних дні - з 01-02.03.2018 та 05.03.2018.

Відповідно до умов підпункту 2.5.3 пункту 2.5 договору виконавця протягом дії договору, попередивши замовника за 30 календарних днів та узгодивши з останнім, призупинити виконання зобов'язання за цим договором , без пояснення причин, на строк, що не перевищуватиме 20 календарних днів із збереженням оплати винагороди.

З вказаних вище повідомлень вбачається, що відповідач у період дії договору ініціював призупинення виконання зобов'язань за цим договором на 14 календарних днів, що не суперечить умовам підпункту 2.5.3 пункту 2.5 цього договору.

В той же час, суд погоджується з висновком, викладеним Господарським судом Дніпропетровської області в рішенні від 06.09.2018 у справі №904/2275/18, що замовником неодноразово не було дотримано положення підпункту 2.5.3 пункту 2.5 договору щодо завчасного попередження замовника про намір призупинити виконання зобов'язання за цим договором.

Однак, умовами договору №5-Е про надання послуг (виконання робіт) від 20.10.2017 не визначено наслідків недотримання виконавцем строку для попередження замовника про призупинення виконання зобов'язань за договором, а також не встановлено такого заходу відповідальності як несплата виконавцеві винагороди за дні призупинення виконання зобов'язань, за які замовника попереджено з недотриманням строку, визначеного п.п. 2.5.3 п. 2.5 договору.

Тому несвоєчасне повідомлення виконавцем замовнику про намір призупинити виконання зобов'язань за договором в межах 20-денного строку, передбаченого п.п. 2.5.3 п. 2.5 договору, не може бути розцінене як підстава для несплати винагороди.

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів реагування позивача на сім повідомлень відповідача про намір призупинення виконання зобов'язань за договором, що поряд з виконанням позивачем зобов'язань по оплаті вартості послуг за договором свідчить про погодження відповідних повідомлень відповідача та прийняття виконання цих послуг без заперечень та зауважень. Тому доводи позивача щодо допущення ним шість разів під час здіснення розрахунків з відповідачем помилки у сумах винагороди є непереконливими.

Таким чином, грошові кошти, сплачені позивачем у рахунок оплати вартості наданих відповідачем послуг за договором, не можуть вважатися набутими відповідачем без достатньої правової підстави, навіть за наявності у позивача претензій щодо якості або повноти надання цих послуг.

Статтею 906 ЦК України встановлено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Належних та допустимих доказів факту надання відповідачем послуг неналежної якості, що є підставою для відшкодування замовнику збитків, матеріали справи також не містять.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідач не визнав обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а наявні у матеріалах справи докази не підтверджують цих обставин та не дають достатніх правових підстав для задоволення позову. Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання про закриття провадження у справі, суд дійшов висновку про його безпідставність з огляду на помилкове визначення відповідачем правової природи спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 26.02.2019.

Суддя В.Д. Воронько