ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.02.2019 Справа № 905/84/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., при секретарі судового засідання Бутовій Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м. Авдіївка Донецької області

до відповідача ОСОБА_1 Товариства Українська залізниця, м. Київ

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вагонів у розмірі 5 355,60 грн.,-

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство Авдіївський коксохімічний завод, м. Авдіївка Донецької області, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 Товариства Українська залізниця, м. Київ про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вагонів у сумі 5 355,60 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 15 січня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 905/84/19, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги мотивовані порушенням ОСОБА_1 товариством Українська залізниця ст. 41 Статуту залізниць України та Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, що призвело до прострочення доставки вантажу заявнику за залізничними накладними. У звязку з чим заявник, на підставі ст.116 Статуту залізниць України, розрахував та предявив до стягнення з ОСОБА_1 товариства Українська залізниця штрафу у розмірі 5 355, 60 грн.

12 лютого 2019 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач проти факту порушення залізницею строків доставки не заперечує, але зазначає, що позивача обслуговує у даному випадку безпосередньо Регіональна філія «Донецька залізниця», яка знаходиться в зоні проведення Антитерористичної операції (операції Об`єднаних Сил), що у свою чергу значно ускладнює проведення господарської діяльності Регіональною Філією «Донецька залізниця», а тому посилається на скрутний фінансовий стан.

Крім того, 12 лютого 2019 року від відповідача через канцелярію суду надійшла заява про зменшення розміру штрафу до п`яти відсотків обґрунтовуючи це ускладненням ведення господарської діяльності та тяжких фінансовим становищем. Крім того, відповідач звернув увагу суду на те, що позивач не зазначав про завдання йому збитків у зв`язку з порушенням термінів доставки.

19 лютого 2019 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, згідно з якою позивач заперечує проти обставин, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву та заяві про зменшення розміру штрафу, обґрунтовуючи це тим, що позивач також знаходиться в зоні проведення Антитерористичної операції (операції Об`єднаних Сил), і також знаходиться в ідентичних умовах ведення господарської діяльності. Крім того, позивач зазначає про відсутність у відповідача належного доказу форс-мажорних обставин, а саме сертифікату Торгово-промислової палати України, отже відповідач, на твердження позивача, належними доказами форс-мажорні обставини не довів, тому відповідач просить у задоволенні заяви про зменшення розміру штрафу відмовити та стягнути з відповідача штраф за несвоєчасну доставку вагонів у розмірі 5 355,60 грн., а також судовий збір у розмірі 1762, 00 грн.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не з`явились, про час та дату проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, надані до матеріалів справи, виходячи із обставин, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив:

5 липня 2018 року зі станції Велико-Анадоль Донецької залізниці відповідач згідно залізничної накладної № 50565233 у вагоні № 60020104 та 6 липня 2018 року згідно залізничної накладної № 50579317 у вагоні № 65298887 відправив вантаж вапно негашене, із визначенням станції призначення Авдіївка Донецької залізниці.

При оформленні залізничної накладної № 50565233 у вагоні № 60020104 відповідачем вказано дату відправлення вантажу- 5 липня 2018 року (графа 56 накладної). Відстань перевезення- 368 км. (графа 30 накладної), провізна плата- 8 926 грн.

При оформленні залізничної накладної № 50579317 у вагоні № 65298887 відповідачем вказано дату відправлення вантажу- 6 липня 2018 року (графа 56 накладної). Відстань перевезення- 368 км. (графа 30 накладної), провізна плата- 8 926 грн.

Правильність внесених відомостей до вищезазначених накладних підтверджена підписом представника відправника та представника залізниці.

За змістом ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

За приписами ст.6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Згідно зі ст.22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Ст. 41 Статуту регламентовано, що залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Вищенаведені положення ст. 41 Статуту конкретизуються Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом №644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України.

Відповідно до п. 1.2. Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

П. 1.1, 2.1 Плавил визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням.

Відповідно до підпункту 1.1.1 п. 1 Правил у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Згідно з п. 2.1. Правил обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Крім того, відповідно до п. 2.4 Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з п. 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

П. 2.10 Правил констатовано, що вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

З огляду на вищевикладене та надані сторонами докази до матеріалів справи, суд встановив, що:

- за залізничною накладною № 50565233 згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 5 липня 2018 року, доставлений 14 липня 2018 року, товар отриманий 14 липня 2018 року представником одержувача ОСОБА_2 за довіреністю № 1143 від 18.06.2018р. (графа 53 накладної). Відстань від станції відправлення ОСОБА_3 до станції призначення Авдіївка складає 368 км. Норма доставки: 2 доби (п. 2.1 Правил) + 1 доба (п. 2.4. Правил) = 3 доби. Проте фактично доставка була здійснена протягом 8 діб, отже мало місце прострочення доставки на 5 діб, а тому Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» обґрунтовано нарахувало штраф - 30% провізної плати;

- за залізничною накладною № 50579317 згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 6 липня 2018 року, доставлений 14 липня 2018 року, товар отриманий 15 липня 2018 року представником одержувача ОСОБА_2 за довіреністю № 1143 від 18.06.2018р. (графа 53 накладної). Відстань від станції відправлення ОСОБА_3 до станції призначення Авдіївка складає 368 км. Норма доставки: 2 доби (п. 2.1 Правил) + 1 доба (п. 2.4. Правил) = 3 доби. Проте, фактично доставка була здійснена за 7 діб, отже мало місце прострочення доставки на 4 доби, а тому Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» обґрунтовано нарахувало штраф - 30% провізної плати.

З огляду на вищевикладене суд вважає що вимоги позивача про нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно заяви відповідача про про зменшення розміру штрафу до п`яти відсотків суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі - сплата неустойки, що узгоджується із ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України.

При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобов'язань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Крім того, у постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2017р. зазначено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З вищенаведеного можна зробити висновок, що суд, під час вирішення питання про зменшення неустойки за невиконання зобов`язань, повинен дослідити усі обставини виконання зобов`язання, врахувати при цьому інтереси кожної зі сторін та винятковість випадку порушення зобов`язання.

В якості заперечень проти задоволення клопотання відповідача про зменшення суми штрафу, позивач посилається на те, що відповідачем не надано належного доказу форс-мажорних обставин, а саме сертифікату Торгово-промислової палати України, у відповідності до ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України».

Проте, за змістом ст. 617 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України», наявність встановлених фактів непереборної сили (форс-мажорних обставин) є підставою для звільнення боржника від відповідальності за невиконання зобовязання.

Відповідач не просить суд звільнити його від відповідальності за невиконання зобовязання, у звязку з сим суд відхиляє доводи позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

До матеріалів справи відповідач надав звіти про фінансові результати збиткову діяльність, а також схему Донецької залізниці, з якої вбачається, що вона розташована в зоні проведення антитерористичної операції (операції Об`єднаних Сил), та деяка частина дільниці знаходиться на неконтрольованої території, що змінює схему руху. З огляду на те, що проведення антитерористичної операції (операції Об`єднаних Сил) в Україні є загальновідомим фактом, суд вважає за доцільне частково задовольнити заяву відповідача про зменшення штрафу та врахувати ту обставину, що позивач також знаходиться в прилеглій до конфлікту зоні. У звязку з викладеним розмір штрафу зменшується на 10 відсотків.

Судовий збір, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м. Авдіївка Донецької області, до ОСОБА_1 Товариства Українська залізниця, м. Київ про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вагонів у розмірі 5 355,60 грн. задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 Товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод (86065, Донецька обл.., місто Авдіївка, проїзд Індустріальний, будинок 1, ) суму штрафу у розмірі 4 820,04 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя П.В. Демідова

Повний текст рішення складено та підписано 27.02.2019р.

.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).