ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2019м. ДніпроСправа № 904/5572/18

За позовом Фермерського господарства "ВК і К", м. Світловодськ Кіровоградської області

до Фізичної особи-підприємця Швець Ольги Олександрівни, м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 63 255 грн. 18 коп. за договором поставки від 10.10.2016 № 10/10-2016

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Фермерське господарство "ВК і К" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Швець Ольги Олександрівни заборгованість в розмірі 63 255 грн. 18 коп., з яких: 43 842 грн. 36 коп. - сума основного боргу, 6 050 грн. 59 коп. - пеня, 2 708 грн. 53 коп. - 3% річних, 10 653 грн. 70 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору поставки від 10.10.2016 № 10/10-2016.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань в частині своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою господарського суду від 17.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні 17.01.2019.

У судовому засіданні 17.01.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач явку повноважного представника у призначене судове засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

На адресу суду повернувся конверт з ухвалою від 17.12.2018, що направлялась на адресу відповідача, з відміткою відділення поштового зв'язку «Повернуто за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Господарський суд зазначає, що ухвали суду направлялися відповідачу за адресою, яка значиться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг від 14.12.2018).

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, передбачені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а також повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справи за відсутності такого учасника.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки за вказаних вище підстав, він вважається повідомленим про час та місце судового розгляду справи належним чином.

17.01.2019 господарським судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про подальший розгляд справи без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2016 між Фермерським господарством "ВК і К" (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Швець Ольгою Олександрівною (покупець) укладено договір поставки № 10/10-2016 (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник продає, а покупець купує продукцію, в асортименті, в кількості, за цінами та на суму, зазначеним у товарних накладних (п. 1.1 договору).

Згідно із п.1.2 договору постачальник поставляє товар відповідно до замовлення покупця, поданого диспетчеру постачальника за допомогою електронної та/або засобами телефонного, факсимільного зв'язку, напередодні дня поставки.

Відповідно до п. 2.1 договору ціни на реалізований товар, вказані у товарних накладних.

За умовами п. 2.2 договору покупець повідомляється про зміну цін по телефону, або електронною поштою протягом не менш ніж за 5 календарних днів до дня зміни цін.

Загальна сума договору складається з окремих сум, здійснених поставок товару, які вказані у підписаних сторонами накладних (п. 2.3 договору).

У п. 2.4 договору сторони погодили, що оплата за товар проводиться згідно даних, зазначених у накладних безготівковим перерахуванням на поточний рахунок постачальника, вказаний у договорі, або внесенням готівкових грошових коштів у касу постачальника.

Оплата вважається проведеною після зарахуванням установою обслуговуючого банку грошових коштів на поточний рахунок постачальника та його підтвердження про це, або оприбуткування грошових коштів у касі постачальника (п. 2.5 договору).

Порядок проведення розрахунків визначений п. 2.6 договору, а саме : з відстрочкою платежу на 3 календарні дні.

Строки поставки встановлюються сторонам згідно замовлення покупця, поданих і узгоджених з постачальником. Замовлення вважається виконаним якщо розбіжності заявки з накладною не перевищують +/- 5% від ваги вказаної в заявці покупця ( п. 3.1 договору).

Згідно із п. 3.3 договору перехід права власності та ризиків на партію товару відбувається в момент підписання покупцем накладної. Підпис та/або відбиток печатки чи штампу покупця на накладній свідчить про належний прийом товару покупцем за кількістю та якістю. Покупець та постачальник домовились, що підпис особи на накладній є підписом особи на те уповноваженої без додаткового укладання та надання будь-яких документів, довіреностей.

У випадку поставки товару фізичній особі-підприємцю, який працює без печатки, вважається, що особа, яка поставила свій підпис в супроводжувальній документації (видаткова накладна тощо) вважається уповноваженою на те покупцем, а товар прийнято у відповідній кількості та належній якості, покупцем отримано всю супровідну документацію до товару відповідно до вимог цього договору та чинного законодавства України (п. 5.6 договору).

За умовами п. 9.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2017. Якщо до закінчення вказаного строку жодна зі сторін не заявить про своє бажання припинити дію договору, то договір вважається пролонгованим на строк 12 календарних місяців.

На виконання умов договору, позивач поставив та передав у власність відповідача товар на загальну суму 43 842 грн. 36 коп., про що сторонами складені, підписані та скріплені печатками наступні накладні:

- № 4903 від 01.11.2016 на суму 13 164 грн. 60 коп. (а.с.12);

- № 5027 від 11.11.2016 на суму 15 762 грн. 00 коп. (а.с. 13);

- № 5054 від 15.11.2016 на суму 14 915 грн. 76 коп. (а.с. 15).

В порушення взятих на себе зобов'язань та умов договору відповідач отриманий товар за спірними накладними не оплатив, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 43 842 грн. 36 коп.

В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із претензією від 15.05.2018 № 46, в якій вимагав сплатити вартість поставленого товару за договором на суму 43 842 грн. 36 коп. (а.с. 17)

З наданої позивачем копії поштового конверту вбачається, що поштова кореспонденція повернута відділенням поштового зв'язку відправнику без вручення адресату через «Закінчення терміну зберігання» (а.с. 18).

За умовами п. 5.3 договору за прострочення оплати, порушення строків оплати, зазначених у п. 2.6 цього договору, покупець сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, діючої на дату порушення строків оплати.

За розрахунком позивача до стягнення з відповідача підлягає пеня у загальній сумі 6 050 грн. 59 коп., нарахована за загальний період з 04.11 2016 по 18.05.2017.

Із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3% річних в сумі 2 708 грн. 53 коп. за загальний період з 04.11.2016 по 03.12.2018 та інфляційні втрати за загальний період з листопада 2016 по жовтень 2018 у розмірі 10 653 грн. 70 коп.

Заборгованість відповідача підтверджується: договором з додатками, копіями накладних, товарно-транспортних накладних, обґрунтованим розрахунком суми позову тощо.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Доказів припинення укладеного між сторонами договору поставки або зміни його умов (з урахуванням укладених сторонами додаткових угод до договору), матеріали справи не містять, отже на момент розгляду справи договір є чинним і в силу положень ст. 629 Цивільного кодексу України обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов'язковим до виконання.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням умов п. 2.6 договору строк оплати поставленого позивачем товару за спірним договором є таким, що настав::

- за накладною № 4903 від 01.11.2016 - 04.11.2016;

- за накладною № 5027 від 11.11.2016 - 14.11.2016;

- за накладною № 5054 від 15.11.2016 - 18.11.2016.

За встановлених обставин, з урахуванням відсутності в матеріалах справи належних доказів оплати відповідачем поставленого позивачем товару за вказаними вище накладними, строк оплати якого настав, господарський суд вважає обґрунтованими та доведеними позовні вимоги в частині стягнення з ФОП Швець О.О. на користь ФК "ВК і К" основного боргу в сумі 43 842 грн. 36 коп.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, щ о порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу, розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до положень ч. 2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені судом встановлено, що позивачем невірно визначено початок періоду нарахування. А отже з урахуванням встановленого судом вище строку настання у відповідача обов'язку оплатити поставлений товар за спірними накладними, до стягнення з відповідача підлягає пеня у загальній сумі 5 989 грн. 01 коп., з яких 1 811 грн. 17 коп. за період з 05.11.2016 по 04.05.2017 за накладною № 4903 від 01.11.2016; 2 148 грн. 16 коп. за період з 15.11.2016 по 14.05.2017 за накладною № 5027 від 11.11.2016; 2 029 грн. 68 коп. за період з 19.11.2016 по 18.05.2017. У решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок 3% річних, з урахуванням встановлених судом дат виникнення у відповідача зобов'язання оплатити поставлений позивачем товар за спірними накладними, судом визначено, що до стягнення з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 2 704 грн. 45 коп. У решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Згідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.13р. № 14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку інфляційних втрат судом встановлено, що під час його проведення позивачем не було враховано вищевказаних вимог, а саме: до періодів нарахування включені місяці, в яких мав бути здійснений розрахунок, у в'язку із чим, згідно із перерахунком суду, до стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати у розмірі 10 163 грн. 32 коп. за період з грудня 2016 по жовтень 2018. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов'язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору поставки та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 43 842 грн. 36 коп. основного боргу, 5 989 грн. 01 коп. пені, 2 704 грн. 45 коп. 3% річних, 10 163 грн. 32 коп. інфляційних втрат, - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У решті позову слід відмовити.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 81, 86, 91, 129, 165, 233, 238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Швець Ольги Олександрівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Фермерського господарства "ВК і К" (27520, Кіровоградська область, Світловодський район, Великоандрусівська сільська рада, комплекс будівель та споруд №1; 27503, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Дружби, буд. 17, ) 43 842 грн. 36 коп. (сорок три тисячі вісімсот сорок дві грн. 36 коп.) основного боргу, 5 989 грн. 01 коп. (п'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят дев'ять грн.. 01 коп.) пені, 2 704 грн. 45 коп. (дві тисячі сімсот чотири грн. 45 коп.) 3% річних, 10 163 грн. 32 коп. (десять тисяч сто шістдесят три грн. 32 коп.) інфляційних втрат, 1 746 грн. 51 коп. (одну тисячу сімсот сорок шість грн. 51 коп.) витрат по сплаті судового збору.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 20.02.2019