ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" лютого 2019 р. м. Київ Справа № 911/3835/13

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г. Зайця, розглянувши заяву Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» №167 від 01.02.2019 року про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню у справі № 911/3835/13

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», Київська область, м. Біла Церква

про стягнення 3841717,73 грн.

секретар судового засідання: О.О. Стаднік

представники:

від позивача: В.С. Єгоров

від відповідача: Т.А. Колесник

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 19 листопада 2013 року у справі №911/3835/13 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» про стягнення 3841717,73 грн. задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Мережна, 3, код 04654336) на користь Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) - 777225 (сімсот сімдесят сім тисяч двісті двадцять п'ять) грн. 34 коп. пені, 792879 (сімсот дев'яносто дві тисячі вісімсот сімдесят дев'ять) грн. 29 коп. штрафу, 87214 (вісімдесят сім тисяч двісті чотирнадцять) грн. 78 коп. інфляційних втрат, 533345 (п'ятсот тридцять три тисячі триста сорок п'ять) грн. 12 коп. 3% річних та 67370 (шістдесят сім тисяч триста сімдесят) грн. 38 коп. судового збору.

На виконання вищевказаного рішення господарським судом Київської області видано наказ від 23 червня 2014 року.

До суду від відповідача (боржника) надійшла заява №167 від 01.02.2019 року (вх. №2535/19 від 06.02.2019 року) про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 09.02.2019 року розгляд заяви призначено на 19.02.2019 року.

До суду від позивача (стягувача) надійшли заперечення №14/5-5230 від 19.02.2019 року (вх. 3452/19 від 19.02.2019 року), в яких стягувач зазначає, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не було постачальником природного газу згідно договору №14/7115/12 від 21.11.2012, а тому заборгованість, яка виникла у відповідача у зв'язку з неналежним виконанням даного договору, не може бути врегульованою відповідно до норм Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» та просить суд відмовити у задоволенні заяви боржника про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 01.10.2011 року між ПАТ Київоблгаз та КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» було укладено Договір на постачання природного газу для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання №100100022-ТКЕ-ТЕ/11, відповідно до якого постачальник постачає природний газ споживачу для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг.

21.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» укладено договір № 14/7115/12 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв на себе право вимоги до боржника первісного кредитора - Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» за договором на постачання природного газу №100100022-ТКЕ-ТЕ/11 від 01.10.2011 року у сумі 16194793,88 грн. Крім передачі права вимоги оплати спожитого природного газу за зобов'язанням, зазначеним в п. 1.1 зазначеного договору, до нового кредитора перейшли права вимоги стягнення всіх штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків, пов'язаних з невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за зазначеним договором (п. 1.2 договору про відступлення права вимоги №14/7115/12).

Крім того, боржник зазначає, що заборгованість в сумі 16194793,88 грн. за вказаним договором сплачена відповідно до платіжного доручення №30 від 11.12.2012 року.

Вказані обставини, в тому числі факт оплати відповідачем (боржником) за Договором були встановлені рішенням Господарського суду Київської області від 19.11.2013 року у справі №911/3835/13 за позовом Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» про стягнення 3841717,73 грн.

Наведеним рішенням від 19.11.2013 року у справі № 911/3835/13 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідача 777225,34 грн. пені, 792879,29 грн. штрафу, 533345,12 грн. 3% річних, 87214,78 грн. інфляційних втрат та 67370,38 грн. судового збору та 23 червня 2014 року видано наказ.

В обґрунтування поданої заяви КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» зазначає, що 30.11.2016 року набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» №1730-19 від 03.11.2016 року, відповідно до приписів якого на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Тому, враховуючи обставини сплати основного боргу за договором на постачання природного газу №100100022-ТКЕ-ТЕ/11 від 01.10.2011 року, нараховані суми пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних підлягають списанню, відповідно до норм Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Згідно приписів ст. 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону.

Учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Так, приписами ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» визначено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідачем (боржником) подано копію листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №8/10-1851-17 від 19.06.2017 з повідомленням про включення 16.06.2017 року КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» 11.12.2012 року погасило заборгованість за договором на постачання природного газу №100100022-ТКЕ-ТЕ/11 від 01.10.2011 року до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», тобто до 30.11.2016 року.

Посилання ж позивача (стягувача), що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не було постачальником природного газу згідно з умовами договору №14/7115/12 від 21.11.2012 року, внаслідок чого заборгованість, яка виникла у відповідача в зв'язку з неналежним виконанням даного договору, не може бути врегульованою відповідно до норм Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», оцінюється судом критично, оскільки визначені ч. 3. ст. 7 цього Закону заходи щодо забезпечення інтересів боржника у спосіб припинення стягнення нарахованих штрафних санкцій перед стягувачем та їх реалізація не перебувають в залежності від суб'єкта господарювання, що постачав відповідні енергоносії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі №911/1719/13.

Враховуючи, що станом на день набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» відповідач (боржник) не мав кредиторської заборгованості за спожитий природний газ за договором на постачання природного газу №100100022-ТКЕ-ТЕ/11 від 01.10.2011 року та беручи до уваги те, що відповідача внесено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а відтак на нього поширюється дія Закону №1730-19 від 03.11.2016 року, суд дійшов висновку, що нараховані 777225,34 грн. пені, 792879,29 грн. штрафу, 87214,78 грн. інфляційних втрат та 533345,12 грн. 3% річних підлягають списанню згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Згідно ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України рішення, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви відповідача (боржника) про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню в частині стягнення 777225,34 грн. пені, 792879,29 грн. штрафу, 87214,78 грн. інфляційних втрат та 533345,12 грн. 3% річних.

Керуючись ст. ст. 234, 328 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 1, 3, 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Заяву Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" №167 від 01.02.2019 року про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню у справі № 911/3835/13 задовольнити.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Київської області від 19.11.2013 року у справі №911/3835/13 в частині стягнення з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 777225,34 грн. пені, 792879,29 грн. штрафу, 87214,78 грн. інфляційних втрат та 533345,12 грн. 3% річних.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення відповідно до ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня підписання відповідно до ст.ст.254-256 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 25.02.2019 року.

Суддя Д.Г. Заєць