РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м.Харків Справа № 913/635/18

Провадження №14/913/635/18

Господарський суд Луганської області у складі судді Лісовицького Є.А.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Ханіна Сергія Павловича, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача Державного підприємства "Первомайськвугілля", м. Гірське Попаснянського району Луганської області

про стягнення 984053 грн. 06 коп.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Фізична особа - підприємець Ханін Сергій Павлович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Державного підприємства "Первомайськвугілля" заборгованість за договором поставки товару №13/04-2016 від 13.04.2016 в загальному розмірі 984053 грн. 06 коп., з яких:

- 193563 грн. 12 коп. - 3% річних;

- 790489 грн. 94 коп. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.04.2016 між ФОП Ханін С.П. та ДП "Первомайськвугілля" був укладений договір № 13/04-16 поставки товару. На виконання умов вище зазначеного договору та взятих на себе зобов'язань ФОП Ханін С.П. на адресу відповідача здійснив поставку товару на загальну суму 4858877,60 грн., що підтверджується видатковими накладними підписаними позивачем та відповідачем.

30.06.2016 між ФОП Ханін С.П., ТОВ "Євролугінвест" та ДП "Первомайськвугілля" був укладений договір про заміну боржника. Відповідно до даного договору ДП "Первомайськвугілля" перевело на Нового боржника ТОВ "Євролугінвест" свій борг перед Кредитором ФОП Ханін С.П у розмірі 2217365,44 грн., що виник перед Кредитором за умовами договору поставки товару №13/04-2016 від 13.04.2016, укладеним між Первісним боржником та Кредитором. Таким чином, Покупцем були порушені вимоги ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, що призвело до утворення з боку Покупця заборгованості перед Постачальником в сумі 2641512,16 грн.

Як зазначив позивач, він неодноразово звертався до відповідача з усними претензіями про наявність у відповідача заборгованості у розмірі 2641512,16 грн. внаслідок невиконання грошового зобов'язання по оплаті за поставлений товар.

Крім того, 03.04.2017 позивач направив відповідачу претензію №1 з вимогою про сплату основної суми боргу та пені. У відповіді на претензію за вих. №01/4-3-143 від 04.04.2017 відповідач визнав суму основного боргу та пеню в сумі 255358,24 грн., але по сьогоднішній день не розрахувався.

04.04.2017 сторонами був підписаний акт звірення взаєморозрахунків, в якому відповідач визнав суму боргу у сумі 2896870,40 грн.

У зв'язку з несплатою боргу, позивач 16.11.2017 повторно звернувся до відповідача з претензією №2, яку він отримав 30.11.2017 з вимогою про сплату боргу, але відповідач на претензію не відповів та заборгованість не сплатив. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з позовом.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 20.12.2018 відкрито провадження у справі №913/635/18. Суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 17.01.2019.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 17.01.2019 підготовче засідання відкладено на 05.02.019.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 05.02.2019 підготовче засідання відкладено на 14.02.2019.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 14.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №913/635/18 до судового розгляду по суті на 21.02.2019.

Сторони правом на участь своїх представників у судовому засіданні 21.02.2019 не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, будь - яких заяв або клопотань до суду не надали.

Відповідач відзив на позовну заяву та будь - яких заяв або клопотань до суду не надав.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

13.04.2016 між фізичною особою - підприємцем Ханіним Сергієм Павловичем (постачальник за договором, позивач у справі) та Державним підприємством «Первомайськвугілля» (покупець за договором, відповідач за позовом) укладений договір поставки товару №13/04-2016.

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов'язується поставити покупцеві продукцію виробничо - технічного призначення на умовах, зазначених у договорі. Найменування товару, якість, номенклатура, асортимент, кількість, комплектність та інші характеристики і ціна вказуються у специфікаціях, що є невід'ємними частинами договору.

Умови договору викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером договору, а також тих особливостей, що випливають із умов договору (п.1.4. договору).

Відповідно до п.2.1. договору ціна договору включає вартість тари, упаковки, маркування. Загальна сума даного договору дорівнює загальній сумі, зазначеної у всіх специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору.

Пунктами 2.3, 3.1. договору сторони узгодили, що умови оплати зазначаються у специфікаціях до договору; поставка товару здійснюється постачальником на умовах EXW, склад постачальника згідно «Інкотермс -2010» або DDP - склад покупця (м.Гірське Луганської області).

Строк постачання товару протягом п'яти календарних днів з моменту отримання письмової заявки покупця (п.3.2. договору).

Датою поставки (передачі) товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної (п.4.2 договору).

Пунктами 7.1, 7.3. договору сторони узгодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та договором.

У випадку несвоєчасної оплати товару покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення оплати товару від вартості неоплаченого товару.

Відповідно до п.10.1 договору, він набирає чинності з моменту його укладання обома сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2016, а в частині взятих на себе обов'язків, до їх повного виконання. Якщо сторони, за один місяць до терміну закінчення дії договору не виявили намірів про припинення дії договору, договір вважається автоматично пролонгованим на наступний рік.

Так, сторонами відповідно до умов договору була підписані відповідні специфікації №1 від 13.04.2016 та №2 від 13.04.2016.

Згідно п. 1 специфікації №1 від 13.04.2016, відповідно до умов договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар, відповідно до даних, наведених у специфікації загальною вартістю 970200 грн. 00 коп.

Відповідно до п.п. 2, 3 специфікації, умови оплати: 30 календарних днів з моменту поставки; умови поставки - DDP - склад покупця (ДП «Первомайськвугілля», ш. «Гірська», Луганська область, м.Гірське, вул. Куйбишева, 21).

Згідно п. 1 специфікації №2 від 13.04.2016, відповідно до умов договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар, відповідно до даних, наведених у специфікації загальною вартістю 3885997 грн. 60 коп.

Відповідно до п.п. 2, 3 специфікації, умови оплати: 30 календарних днів з моменту поставки; умови поставки - DDP - склад покупця (ДП «Первомайськвугілля», ш. «Гірська», Луганська область, м.Гірське, вул. Куйбишева, 21).

На виконання умов договору позивачем була здійснена поставка відповідної продукції відповідно до видаткової накладної №1 від 27.04.2016 на загальну суму 1861440 грн. 00 коп., видаткової накладної №2 від 27.04.2016 на загальну суму 972900 грн. 00 коп. та видаткової накладної №1 від 05.05.2016 на загальну суму 2024537 грн. 60 коп.

Всього було поставлено продукції на загальну суму 4858877 грн. 60 коп.

30.06.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євролугінвест» (новий боржник за договором), фізичною особою - підприємцем Ханіним Сергієм Павловичем (кредитор за договором) та Державним підприємством «Первомайськвугілля» (первісний боржник за договором) укладено договір про заміну боржника №1.

Відповідно до п.1.1. договору про заміну боржника, в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний боржник переводить на нового боржника свій борг перед кредитором у розмірі 2217365 грн. 44 коп., що виник перед кредитором за умовами договору поставки товару №13/04-2016 від 13.04.2016, укладеним між первісним боржником та кредитором.

Новий боржник приймає на себе обов'язок первісного боржника по поверненню кредиторові суми боргу у розмірі 2217365 грн. 44 коп., на яку первісним боржником отримано від кредитора за основним договором.

Пунктом 2.1. договору сторони погодили, що первісний боржник відшкодовує новому боржнику витрати за прийняття новим боржником на себе боргу у розмірі 2217365 грн. 44 коп., шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за договором №94/01-05-15 від 15.05.2015.

Новий боржник зобов'язується протягом тридцяти календарних днів з дати укладення договору сплатити кредитору 2217365 грн. 44 коп. в рахунок погашення боргу перед кредитором (п.3.1. договору).

Сторони в п.5.1. договору погодили, що договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання сторонами та його скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, але не більше одного року з дати укладення.

Відповідно до підписаного між позивачем та відповідачем Акту звірки станом на 04.04.2017, заборгованість відповідача перед позивачем складає 2896870 грн. 40 коп.

Оскільки відповідачем, в добровільному порядку заборгованість за поставлений товар в повному обсязі та своєчасно сплачена не була, позивач звернувся до суду із даним позовом, за яким просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки товару №13/04-2016 від 13.04.2016 в загальному розмірі 984053 грн. 06 коп., з яких: 193563 грн. 12 коп. - 3% річних; 790489 грн. 94 коп. - інфляційні втрати.

Оцінивши матеріали справи та доводи сторін у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

У відповідності з п. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами договору поставки товару №13/04-2016 від 13.04.2016, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки та купівлі-продажу.

Загальні положення про купівлю-продаж визначені главою 54 ЦК України.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За умовами договору поставки товару №13/04-2016 від 13.04.2016 та специфікаціями до договору, оплата поставленного за цією спеціфикаціями товару здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу відповідний товар, відповідно до видаткової накладної №1 від 27.04.2016 на загальну суму 1861440 грн. 00 коп., видаткової накладної №2 від 27.04.2016 на загальну суму 972900 грн. 00 коп., видаткової накладної №1 від 05.05.2016 на загальну суму 2024537 грн. 60 коп.

Всього було поставлено продукції на загальну суму 4858877 грн. 60 коп. грн.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі - продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Слід також зазначити, що відповідно до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.1999р. №88 із наступними змінами та доповненнями, первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно з п.2.13 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, керівником підприємства, установи затверджується перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов'язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів та іншого майна.

Відповідальність за своєчасне і якісне складання документів, передачу їх у встановлені графіком документообігу терміни для відображення у бухгалтерському обліку, за достовірність даних, наведених у документах, несуть особи, які склали і підписали ці документи.

Керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах та виконання всіма підрозділами, службами і працівниками правомірних вимог головного бухгалтера щодо порядку оформлення та подання для обліку відомостей і документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов'язкові реквізити (назву документа, дату і місце складання, назву підприємства від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Належним доказом фактичного передання товару є накладна, видаткова накладна тощо, яка містить підпис уповноваженої особи про отримання товару, та довіреність уповноваженої особи на отримання товару, яка є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) на отримання товару.

Тобто, в даному випадку відповідний товар фактично був поставлений позивачем та прийнятий відповідачем у обсягах та строки визначені позивачем за видатковими накладними, що підтверджується підписами уповноважених осіб представників сторін.

За доводами та розрахунками позивача, відповідачем оплата поставленої продукції здійснена в строки, передбачені договором не була, у зв'язку з чим залишилась заборгованість в сумі 2596512 грн. 16 коп. (за видатковою накладною №2 від 27.04.2016 в сумі 927900,00 грн. та видатковою накладною №1 від 05.05.2016 в сумі 1668612,16 грн.)

Виходячи з наведеного, слід зазначити, що матеріалами справи та встановленими фактичними обставинами підтверджено, що відповідачем оплата поставленої та прийнятої продукції здійснена своєчасно та в повному обсязі не була.

Щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань слід зазначити наступне.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Згідно п. 3.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань за допомогою «Юридичної інформаційно - пошукової системи Законодавство», зазначає, що позивачем при розрахунку інфляційних нарахувань за видатковою накладною №2 від 27.04.2016 на суму боргу 927900,00 грн. та видатковою накладною №1 від 05.05.2016 на суму боргу 1668612,16 грн. були допущені арифметичні помилки.

За таких обставин, інфляційні нарахування за видатковою накладною №2 від 27.04.2016 на суму боргу 927900,00 грн. складають - 299438 грн. 89 коп.; інфляційні нарахування за видатковою накладною №1 від 05.05.2016 на суму боргу 1668612,16 грн. складають - 542894,16 коп.

Всього до стягнення підлягають інфляційні нарахування за договором в загальній сумі 842333 грн. 05 коп.

Оскільки право збільшення позовних вимог відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України належить виключно позивачу, за таких обставин суд погоджується з розрахунком позивача щодо суми інфляційних втрат, у зв'язку з чим, до стягнення підлягає інфляційні втрати за договором в розмірі 790489 грн. 94 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем також нараховані 3% річних:

- за видатковою накладною №2 від 27.04.2016 на суму боргу 927900,00 грн. за період з 01.06.2016 до 31.12.2016 - в сумі 16276 грн.; за період з 01.01.2017 до 30.11.2018 - 52699 грн. 63 коп.;

- за видатковою накладною №2 від 05.05.2016 на суму боргу 1668612 грн. 16 коп. - за період з 05.06.2016 до 31.12.2016 - 28722 грн. 01 коп.; за період з 01.01.2017 до 30.11.2018 - 95865 грн. 20 коп.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за допомогою «Юридичної інформаційно - пошукової системи Законодавство», зазначає, що позивачем при розрахунку 3% річних за видатковою накладною №2 від 27.04.2016 на суму боргу 927900,00 грн. за період з 01.01.2017 до 30.11.2018 були допущені помилки, а саме: невірно визначено загальну кількість днів прострочення.

За таких обставин, 3% річних за видатковою накладною №2 від 27.04.2016 на суму боргу 927900,00 грн. за період з 01.06.2016 до 31.12.2018 складають - 16276 грн. 28 коп., за період з 01.01.2017 до 30.11.2018 складають - 53309 грн. 76 коп.

Всього до стягнення підлягають 3% річних за договором в загальній сумі 69586 грн. 04 коп.

Оскільки право збільшення позовних вимог відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України належить виключно позивачу, за таких обставин суд погоджується з розрахунком позивача щодо суми інфляційних втрат, у зв'язку з чим, до стягнення підлягає 3% річних за договором в розмірі 68975 грн. 91 коп.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за загальний період з 05.06.2016 до 30.11.2018 за видатковою накладною №1 від 05.05.2016 за допомогою «Юридичної інформаційно - пошукової системи Законодавство», суд дійшов висновку про їх обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв'язку з чим вимоги в частині стягнення 3% річних за видатковою накладною №1 від 05.05. 2016 в сумі 124587 грн. 21 коп. підлягають задоволенню.

З таких обставин, до стягнення підлягають 3% річних за видатковою накладною №2 від 27.04.2016 на суму боргу 927900,00 грн. за загальний період з 01.06.2016 до 30.11.2018; за видатковою накладною №2 від 05.05.2016 на суму боргу 1668612 грн. 16 коп. за загальний період з 05.06.2016 до 30.11.2018 в загальній сумі 193563 грн. 12 коп.

Виходячи з наведеного, позов слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 193563 грн. 12 коп., інфляційні нарахування в сумі 790489 грн. 94 коп. (всього 984053 грн. 06 коп.).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 14760 грн. 80 коп.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 129, 233,238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов фізичної особи - підприємця Ханіна Сергія Павловича до Державного підприємства «Первомайськвугілля» про стягнення 984053 грн. 06 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Первомайськвугілля» (93292, Луганська область, Попаснянський район, місто Гірське, вулиця Куйбишева, 21, ) на користь фізичної особи - підприємця Ханіна Сергія Павловича (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 3% річних в сумі 193563 грн. 12 коп., інфляційні нарахування в сумі 790489 грн. 94 коп., та витрати зі сплати судового збору в сумі 14760 грн. 80 коп. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено - 26 лютого 2019 року.

Суддя Є.А.Лісовицький