ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.02.2019

Справа № 910/15381/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манад»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 6.975,67 грн.

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

16.11.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 6.975,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі укладеного між сторонами договору про надання послуг № 09679/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018, позивачем було оформлено електронні залізничні накладні на перевезення власних (орендованих) залізничних вагонів як «вантаж на своїх осях», а саме накладні № 41473653 від 15.08.2018, № 42230524 від 08.09.2018, № 42843524 від 26.09.2018, № 42208363 від 07.09.2018 та № 42423814 від 14.09.2018. Відповідачем з особового рахунку позивача було знято провізну плату у загальному розмірі 44.390,64 грн. При цьому відповідач несвоєчасно доставив вантаж. У зв’язку з порушенням відповідачем, встановлених у електронних накладних, термінів перевезення, позивач звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача 6.975,67 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/15381/18 від 20.11.2018 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п’ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

04.12.2018 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 відкрито провадження у справі № 910/15381/18 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Даною ухвалою зобов’язано відповідача протягом п’ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 06.12.2018 було 07.12.2018 направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 022 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, яка згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 06.12.2018, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 11.12.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 022, а отже відповідач мав подати відзив до 26.12.2018 включно.

19.12.2018 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить в задоволенні позову відмовити повністю посилаючись на те, що позивачем невірно здійснено підрахунок прострочених днів з доставки вантажу. Відповідач зазначає, що строк доставки вантажу в накладних визначений лише календарною датою без зазначення часу доставки, і це означає, що доставка вантажу повинна бути здійснена до 24:00 год. визначеної в накладній даті. Таким чином, на думку відповідача початок перебігу прострочення слід рахувати після 24 години дня визначеного у накладній для доставки вантажу. Згідно розрахунків відповідача штраф становить 3.128,64 грн. При цьому розмір штрафу розрахований відповідачем виходячи з розміру провізної плати, зазначеної в пунктах 31, 34 накладних. Зазначає, що відповідальність за прострочення термінів, що становлять менше ніж 2 доби законодавством не передбачено.

28.12.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вважає, що розрахунок відповідача по окремих залізничних накладених власних розрахунків розмірів штрафу є несумісним із його проханням щодо відмови у задоволенні позовних вимог по цих накладних, а тому якщо відповідач заперечує позовні вимоги, то відповідно заперечення і прохання відмовити у задоволенні позову мали б ґрунтуватись на інших підставах, але аж ніяк не на власних розрахунках штрафних санкцій по окремих залізничних накладних. Позивач вважає, що доставка вантажу мала відбутись до 24:00 год. календарної дати визначеної в накладних. Крім цього зазначає, що розмір провізної плати в пунктах 31, 34 накладних вказана без ПДВ, тоді як стягнута відповідачем разом з ПДВ.

10.01.2019 від позивача надійшло клопотання, в якому позивач повідомляє, що змінено тип Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство «Українська залізниця».

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 938 від 31.10.2018 «Деякі питання діяльності акціонерного товариства «Українська залізниця» змінено тип Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано в Акціонерне товариство «Українська залізниця». Відповідні зміни внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

З огляду на викладене, відповідачем у даній справі є Акціонерне товариство «Українська залізниця».

Згідно зі ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манад» (замовник) та Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник) укладено договір про надання послуг № 09679//ЦТЛ-2018 (далі – договір перевезення), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов’язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші угоди.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із статтею 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов’язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов'язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Частиною першою статті 919 Цивільного кодексу України передбачено, що перевізник зобов'язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Відповідно до частини 1 статті 313 Господарського кодексу України перевізник зобов'язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Згідно із статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць (далі - Статут), який визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (стаття 2 Статуту).

Відповідно до статті 5 Статуту на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує:

а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила);

б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів;

в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів);

г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно із статтею 6 Статуту накладна – це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Абзацами першим, другим і п’ятим статті 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни.

Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1 і 1.2. Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 пункту 1.1 Правил у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Пунктом 2.1 Правил передбачено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на число місяць».

Згідно з пунктом 2.4 Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до пункту 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

За приписами ч. 2 ст. 313 Господарського кодексу України розмір штрафів, що стягуються з перевізників за прострочення в доставці вантажу, визначається відповідно до закону.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною першою статті 23 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Згідно із статтею 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/420/2012 від 04.04.2012 нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Реченням другим абзацу першого пункту 8 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 передбачено, що оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної.

Згідно з абзацом другим пункту 8 вказаних Правил датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Позивачем здійснено оформлення наступних електронних залізничних накладних:

15.08.2018 позивачем як вантажовідправником на станції Жовтнева оформлено електронну залізничну накладну № 41473653 на перевезення порожніх залізничних вагонів №№ 95704508, 95704722, 95704409 на станцію призначення Березань.

07.09.2018 позивачем як вантажовідправник на станції Жовтнева оформлено електронну залізничну накладну № 42208363 на перевезення порожніх залізничних вагонів №№ 95704664, 95704649, 95704672, 95704458, 95704425, 95704474, 95704375, 95704540, 95704656 на станцію призначення Березань.

08.09.2018 позивачем як вантажовідправником на станції Жовтнева оформлено електронну залізничну накладну № 42230524 на перевезення порожнього залізничного вагону № 95704607 на станцію призначення Березань.

26.09.2018 позивачем як вантажовідправник на станції Жовтнева оформлено електронну залізничну накладну № 42843524 на перевезення порожнього залізничного вагону № 95704540 на станцію призначення Березань.

За накладною № 41473653 від 15.08.2018 вантаж мав бути доставлений 21.08.2018, за накладною № 42208363 від 07.09.2018 – 15.09.2018, за накладною № 42230524 від 08.09.2018 – 14.09.2018, за накладною № 42843524 від 26.09.2018 – 02.10.2018.

Відстань від станції відправлення Жовтнева до станції призначення Березань складає 602 км. Норма доставки: 3 доби (на відстань 602 км) + 1 доба (на операції, пов'язані з відправленням-прибуттям) + 1 доба (п. 2.1 вказаних Правил) = 5 діб.

Як підтверджується календарними штемпелями на залізничних накладних, доданих до позовної заяви, вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Відповідно до наступного розрахунку позивача, загальна сума штрафу за несвоєчасну доставку вагонів складає 6.975,67 грн:

- за залізничною накладною № 41473653 від 15.08.2018 перевезення прострочено на 2 доби (55:26 год.), сума штрафу складає 951,23 грн (10% від 9512,28 грн (провізна плата з ПДВ));

- за залізничною накладною № 42208363 від 07.09.2018 перевезення прострочено

(7 вагонів) на 2 доби (49:40 год.), сума штрафу складає 2.219,53 грн (10% від 22.195,32 грн (провізна плата за сім вагонів з ПДВ));

(2 вагони) на 4 доби (116:08 год.), сума штрафу складає 1.902,45 грн (30% від 6.341,52 грн (провізна плата за два вагони з ПДВ));

- за залізничною накладною № 42230524 від 08.09.2018 перевезення прострочено на 4 доби (103:40 год.), сума штрафу складає 951,23 грн (30% від 3.170,76 грн (провізна плата з ПДВ));

- за залізничною накладною № 42843524 від 26.09.2018 перевезення прострочено на 5 діб (124:16 год), сума штрафу складає 951,23 грн (30% від 3.170,76 грн (провізна плата з ПДВ)).

Судом перевірено та визнано обґрунтованим наведений позивачем розрахунок розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею.

Наданий відповідачем контрозрахунок позовних вимог не приймаються судом, оскільки нарахування здійснено з порушенням встановлених Правилами строків обрахування доставки та не на всю суму провізної плати, яку сплачує перевізник за надані послуги.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 6.975,67 грн. штрафу є обґрунтованими, документально підтвердженими, а тому підлягають задоволенню.

Обов’язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин та підтвердження наявності обставин звільнення його від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання щодо своєчасної доставки вантажу залізничним сполученням.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» (07714, Київська область, Яготинський район, с. Засупоївка, вул. Центральна, 1, ) 6.975 (шість тисяч дев’ятсот сімдесят п’ять) грн 67 коп. штрафу, 1.762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя

В.В.Сівакова