ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2019 р.                      Справа №914/343/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                            Кравчук Н.М.

суддів                                                                                Кордюк Г.Т.

Хабіб М.І.

при секретарі судового засідання Кобзар О.В.

розглянувши           апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “ЛЬВІВСЬКЕ АТП-14631” б/н та б/д (вх. № ЗАГС 01-05/537/18 від 18.10.2018)

на рішення                    Господарського суду Львівської області від 25.06.2018 (суддя Березяк Н.Є., повний текст складено – 25.06.2018)

у справі                     № 914/343/18

за позовом:                    товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Довіра та Гарантія” (надалі ТзОВ “ФК “Довіра та Гарантія”), м. Київ

до відповідача:           товариства з обмеженою відповідальністю “ЛЬВІВСЬКЕ АТП-14631” (надалі ТзОВ “ЛЬВІВСЬКЕ АТП-14631”), м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Янчинський Ігор Михайлович, с. Заболотне Буського району Львівської області

про                               відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 42 157,99 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача: Гусєв П.В. - представник (довіреність № 973 від 14.12.2018);

від відповідача: Романушко П.П. – представник (ордер серія ЛВ №151151 від 06.02.2019)

від третьої особи: не з’явився

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ “ФК “Довіра та Гарантія” звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ “ЛЬВІВСЬКЕ АТП-14631” про відшкодування в порядку регресу шкоди в розмірі 42 157,99 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.06.2018 у справі №914/343/18 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ТзОВ “ЛЬВІВСЬКЕ АТП-14631” на користь ТзОВ “ФК “Довіра та Гарантія” 42 157,99 грн відшкодування шкоди в порядку регресу та 1762,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що право вимоги регресного відшкодування виникло у позивача на підставі Договору №25/07/2017 про відступлення права вимоги, укладеного з ПАТ «СК «Вусо». Розмір регресного відшкодування визначається фактичними витратами (платежами) ПАТ «СК «Вусо», які здійснені на користь Тісик Р.Я. на підставі Полісу №АІ/7783796 обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між Т ПАТ «СК «Вусо» та ТзОВ “ЛЬВІВСЬКЕ АТП-14631”. На підставі вищенаведеного позивач набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи – ТзОВ “ЛЬВІВСЬКЕ АТП-14631”. Відтак, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів, які складають склад цивільного правопорушення, тому є підстави для покладення на відповідача обов’язку відшкодування шкоди в розмірі 42 157,99 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням,           ТзОВ “ЛЬВІВСЬКЕ АТП-14631” подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було неповно з’ясовано обставини справи та неправильно визначені правовідносини, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимоги. Зокрема, скаржник зазначає, що місцевий господарський суд невірно встановив, що за заподіяну шкоду потрібно стягнути кошти зі Страхувальника, а не з водія забезпеченого транспортного засобу, який є винним у ДТП. Апелянт звертає увагу також на те, що водій Янчинський І.М. ніколи не перебував у трудових відносинах з відповідачем, оскільки обов’язок працевлаштування водіїв у відповідності до Договору №65-1/16 від 05.03.2016 покладається на власника автобуса – Бас Н.Я.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 в складі колегії суддів: суддя доповідач – Бонк Т.Б., Бойко С.М., Якімець Г.Г. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ “ЛЬВІВСЬКЕ АТП-14631” на рішення Господарського суду Львівської області від 25.06.2018 у справі № 914/343/18.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 призначено справу № 914/343/18 до розгляду у судовому засіданні на 30.10.2018.

Указом Президента України від 29.12.2017 №454/2017 “Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах” Львівський апеляційний господарський суд - ліквідовано, утворено Західний апеляційний господарський суд.

В газеті “Голос України” №185 (6940) від 03 жовтня 2018 року, відповідно до вимог статті 147 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, опубліковано оголошення голови новоствореного суду, про початок роботи Західного апеляційного господарського суду з 03 жовтня 2018 року.

Відповідно до п. 5 ст.31 Господарського процесуального кодексу України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено – до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено, відтак, вказана апеляційна скарга разом зі справою № 914/343/18 передані до Західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2018 апеляційну скаргу ТзОВ “ЛЬВІВСЬКЕ АТП-14631” передано на розгляд Західного апеляційного господарського суду колегії суддів у складі: Кравчук Н.М. – головуючий суддя, судді Плотніцький Б.Д., Хабіб М.І.

Ухвалою суду від 22.10.2018 розгляд апеляційної скарги призначено на 29.11.2018.

29.11.2018 судове засідання не відбулося, в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю члена колегії суддів - судді Плотніцького Б.Д. протягом періоду з 27.11.2018 по 06.12.2018

Ухвалою суду від 07.12.2018 розгляд апеляційної скарги призначено на 20.12.2018.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2018, у зв’язку з перебуванням у відрядженні судді Плотніцького Б.Д. склад колегії сформовано з суддів: Кравчук Н.М. – головуючий суддя, Кордюк Г.Т. та Хабіб М.І.

Ухвалою суду від 20.12.2018 розгляд апеляційної скарги відкладено на 24.01.2019.

Ухвалою суду від 24.01.2019 розгляд апеляційної скарги відкладено на 06.02.2019.

Відповідач через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (зареєстровані за вх. № ЗАГС 01-04/844/19 та вх. № ЗАГС 01-04/845/19 від 06.-2.2019). В судовому засіданні представник ТзОВ “ЛЬВІВСЬКЕ АТП-14631” підтримав вищевказані клопотання.

Представник позивача в судовому засіданні проти клопотання про відкладення розгляду справи заперечив, просить суд рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа жодного разу участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може не брати до уваги доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи. Також, колегія суддів зазначає, що явка сторін не визнавалась обов’язковою. З огляду на викладене, зважаючи на те, що відкладення розгляду справи є обов'язком лише за умови неможливості вирішення спору в даному судовому засіданні, колегія суддів в задоволенні клопотання відповідача відмовляє.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Західний апеляційний господарський суд, встановив наступне.

14.06.2016 в м. Львові на вул. Мазепи, 24 відбулась ДТП за участю транспортного засобу АУДІ р.н. ВС9009СЕ під керування Тісика Р.Я. та транспортного засобу БАЗ р.н. ВС4693ВС під керуванням Янчинського І.М.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 30.06.2016 у справі №466/5712/16 Янчинського І.М. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.08.25016 у справі №466/6028/16 Янчинського І.М. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На момент скоєння ДТП транспортний засіб БАЗ А07914, державний номер ВС4693ВС був застрахований згідно Полісу №АІ/7783796 обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між користувачем транспортного засобу – ТзОВ “ЛЬВІВСЬКЕ АТП-14631” (Страхувальник) та ПАТ «СК «Вусо» (Страховик).

16.06.2016 водій Тісик Р.Я. звернувся до ПАТ «СК «Вусо» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до умов Полісу обов’язкового страхування, на підставі наявних документів, ПАТ «СК «Вусо» було складено Страховий Акт № 5180-24 від 13.09.2016, згідно з яким вказану вище ДТП кваліфіковано як страховий випадок та визначено, що до виплати Тісику Р.Я підлягає страхова сума в розмірі 42 157,99 грн (а.с. 19 т.І).

14.09.2016 ПАТ «СК «Вусо» виплатила Тісику Р.Я. суму страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 15119 від 14.09.2016.

25.07.2017 ПАТ «СК «Вусо» та ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія» уклали Договір №25/07/2017 про відступлення права вимоги. За умовами даного Договору, Первісний кредитор (ПАТ «СК «Вусо») передає (відступає) Новому кредитору (ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія») свої права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за укладеними Договорами страхування та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (п. 2.1. Договору). Згідно з п. 4.1. Договору ціна договору складає 82009,32 грн.

На виконання умов Договору № 25/07/2017 ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія» сплатило ПАТ «СК «Вусо» 82 009,32 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2371028 від 26.07.2017 (а.с. 86 т.І).

Окрім того, додатком №3 до Договору про відступлення права вимоги сторони підписали форму акту прийому-передачі права вимоги.

06.12.2017 ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія» надіслало на адресу ТзОВ “ЛЬВІВСЬКЕ АТП-14631” претензію з проханням відшкодувати шкоду у розмірі 42 157,99 грн у місячний термін.

Проте, відповідачем відмовлено у задоволені претензії мотивуючи тим, що Янчинський І.М не перебував та не перебуває у трудових відносинах з ТзОВ “ЛЬВІВСЬКЕ АТП-14631”. В обґрунтування своїх заперечень посилається також на ту обставину, що 05.03.2016 між Бас Н.Я. (сторона 1) та ТзОВ «Львівське АТП-14631» (сторона 2) укладено Договір №65-1/16 за умовами якого, Сторона 1 може забезпечувати обслуговування маршруту автобусом марки БАЗ, р.н. №ВС4693ВС, яким користується Сторона 1 на праві власності (п. 1.2. Договору). Також вказаним договором передбачено, що відповідальність за скоєння ДТП покладається на власника транспортного засобу, яким є Бас Н.Я.

Сторона 2 надає нижче перелічені послуги Стороні 1: зокрема однієї із яких є: п. 1.3.2. забезпечує проходження водіями Сторони 1 медичного огляду перед виїздом. Крім того, Сторона 2 зобов’язана: п. 2.2.1. надавати дозволи на маршрут, графіки руху та схеми маршруту; застрахувати транспортний засіб (п. 2.2.9).

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія» до Господарського суду Львівської області з позовною заявою про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 42 157,99 грн з ТзОВ “ЛЬВІВСЬКЕ АТП-14631”.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Ст. 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до предмету страхування.

Згідно з абз. 1 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абз. 16 ст. 9 Закону України "Про страхування").

Положеннями ч. 2 ст. 8 Закону України “Про страхування” передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ст. 354 ГК України).

Згідно з підпунктом 1.1. статті 1 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. (ст. 5 вищевказаного закону).

Законом України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в статті 21.1. передбачено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Матеріали справи свідчать про те, що ТзОВ «Львівське АТП-14631» на виконання вимог Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було укладено Договір обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7783796 щодо забезпеченого транспортного засобу БАЗ 079.14 н.з. ВС4693ВС.

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України “Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ “СК “Вусо” на підставі Страхового акту №5180-24 від 13.09.2016 сплатило своєму страхувальнику водію Тісику Р.Я. 42157,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням №15119 від 14.09.2016.

Згідно з підпунктом а) пункту 38.1.1. статті 38 Закону України “Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до Страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначалося вище, постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.08.25016 у справі №466/6028/16 Янчинського І.М. визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп’яніння.

До Страховика - ПАТ «СК «Вусо» перейшло право регресної вимоги.

Проте, 25.07.2017 ПАТ «СК «Вусо» та ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія» уклали Договір №25/07/2017 про відступлення права вимоги.

З огляду на вищенаведене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що саме відповідач - ТзОВ «Львівське АТП-14631» повинен нести відповідальність за наслідки дорожньо-транспортної пригоди, оскільки в даному випадку існують правовідносини між Страховиком та Страхувальником.

Щодо доводів скаржника про те, що місцевий господарський суд невірно встановив, що за заподіяну шкоду потрібно стягнути кошти з Страхувальника, а не з водія забезпеченого транспортного засобу, який є винним у ДТП, колегія суддів зазначає, що у відповідності до п. 2.2.9 Договору №65-1/16 від 05.03.2016 обов’язком ТзОВ «Львівське АТП-14631» є застрахувати транспортний засіб.

Положеннями статті 999 Цивільного кодексу України визначено, що Законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що шкода спричинена ДТП, яке відбулась 14.06.2016 у м. Львів на вул. Мазепи, 24 не може відшкодовуватись у порядку, передбаченому Договором №65-1/16 від 05.03.2016 про співпрацю та надання послуг при обслуговуванні маршруту, укладеного між Бас Наталією Ярославівною (сторона 1) та ТзОВ “Львівське АТП-14631” (сторона 2). Предметом позову є відшкодування шкоди в порядку регресу на підставі закону України “Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, який є спеціальним нормативно-правовим актом. В даному випадку існують правовідносини між страховиком та страхувальником, які не є сторонами Договору №65-1/16 від 05.03.2016.

Судом апеляційної інстанції також було встановлено, що ТзОВ “Львівське АТП-14631” на виконання умов договору про співпрацю застрахувало автобус БАЗ р.н. ВС4693ВС, власником якого є Бас Н.Я.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про задоволення позову, місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшло свого підтвердження, в зв'язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, апелянтом всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б спростували факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

В свою чергу позивачем належними та допустимими доказами підтверджено свої доводи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 269, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1.          Рішення Господарського суду Львівської області від 25.06.2018 у справі №914/343/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

3.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки передбаченні ст.288 ГПК України.

4.          Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя                                                            Н.М. Кравчук

судді                                                                                           Г.Т. Кордюк

М.І. Хабіб