ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2264/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків

про стягнення 264 154 712,36 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків

до Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України", м. Київ

про визнання частково недійсним пункт 6.1 договору

за участю представників:

позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) не зявився;

відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1, довіреність № Др-45-1218 від 28.12.18, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 4941 від 27.12.2017

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України", 13.08.2018 року звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", про стягнення заборгованості у розмірі 264 154 712,36 грн., з яких: пеня у розмірі 130204182,67 грн., 3 % річних у розмірі 32067497,63 грн., інфляційні втрати у розмірі 101883032,05 грн. Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 616700,00 грн. позивач також просить покласти на відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобовязань за договором № 16-451-Н купівлі-продажу природного газу від 28.10.2016 року в частинні здійснення своєчасної оплати за переданий газ.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.08.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/2264/18, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.09.2018 р. о 10:30.

30.08.2018 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" надійшла зустрічна позовна заява до Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України" про визнання частково недійсним пункт 6.1 договору № 16-451-Н купівлі-продажу природного газу від 28.10.2016 року, укладеного між сторонами.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.09.2018 року повернуто заявнику зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" до Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" про визнання недійсною окремої частини договору № 16-451-Н від 28.10.2016 року.

17.09.2018 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" надійшла апеляційна скарга (вх. № 1104) на ухвалу господарського суду Харківської області від 04.09.2018 року у справі № 922/2264/18.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.09.2018 р. провадження у справі 922/2264/18 було зупинено до повернення матеріалів справи з Харківського апеляційного господарського суду.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2018 апеляційну скаргу ТОВ "Харківгаз Збут" було задоволено, ухвалу господарського суду Харківської області від "04" вересня 2018 р. у справі № 922/2264/18 - скасовано, справу передано на розгляд до Господарського суду Харківської області.

19.11.2018 справа була повернута до Господарського суду Харківської області.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.11.2018 року провадження у справі № 922/2264/18 було поновлено; прийнято зустрічну позовну заяву ТОВ "Харківгаз Збут" до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про визнання частково недійсним пункт 6.1 договору для спільного розгляду з первісним позовом по справі № 922/2264/18 та призначено підготовче засідання у справі на "12" грудня 2018 р. о 10:00.

У підготовчому засіданні 12.12.2018 у справі постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання в порядку ч. 2 ст. 183 ГПК України на 16 січня 2019 року о 12:00 год.

У підготовчому засіданні 16.01.2019 р. постановлено, у звязку з закінченням граничного строку проведення підготовчого засідання, протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 922/2264/18 до судового розгляду по суті в порядку передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України на 17 січня 2019 року о 10:00 год.

У судовому засіданні 17.01.2019 р. було постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 06.02.2019 р. об 11:00, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.

У судовому засіданні 06.02.2019 р. було постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 07.02.2019 р. об 11:30, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наголошуючи на їх правомірності та обґрунтованості належними доказати, зокрема, позивач вказує, що на виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 16-451-Н від 28.10.2016 р. передав у власність відповідача природний газ на загальну суму ,24 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Однак, оплату за природний газ товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" здійснювало несвоєчасно та не виконало зобов'язання у строк, визначений договором, чим порушило умови господарського зобов'язання, зокрема вимоги п. 6.1. договору. Таким чином, на підставі вищевикладеного позивач просить стягнути нараховані пеню, 3% річних та інфляційні втрати. При цьому ПАТ "НАК "Нафтогаз України" не заперечує факт підписання спільних протокольних рішень та наголошує, що вони відображені у розрахунках відповідача та, одночасно, зазначає, що сторонами у договорі чітко визначено порядок розрахунків за поставлений газ та узгоджено, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 не змінює строків та умов розрахунків за спірним Договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5-денний строк.

Представник відповідача за первісним позовом заперечуючи проти вимог позивача у повному обсязі наголошує, що всі розрахунки між сторонами були здійснені виключно двома способами: шляхом укладення спільних протокольних рішень (далі - СПР) про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів Державного бюджету України та здійсненням перерахунків сум коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання, згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідними постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП). Державою було запроваджено механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (далі - ПЕК), що визначений Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20, яким забезпечено відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг - а саме витрат на придбання природного газу у гарантованого постачальника, його транспортування магістральними та внутрішньопромисловими газопроводами, переміщення розподільними газопроводами. Отже, незалежно від того, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобовязання між сторонами по Договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються нормами адміністративного, зокрема, бюджетного, законодавства, а застосування та чинність цих норм не залежить від того чи передбачили сторони в Договорі відповідні умови чи ні. Важливим є той факт, що постачання природного газу пільговим категоріям споживачів прямо залежить від отримання послуг від позивача за Договором. Підписання спільних протокольних рішень є елементами процедурного оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету. Тобто, виконання сторонами спільних протокольних рішень, а також положень Постанови КМУ № 20 та Порядку, затвердженого наказом Міненерговугілля та Мінфіну № 493/688, враховуючи зміст протокольних рішень і первинних документів, складених на його виконання, а також виконання умов Договору засвідчує, що сторони фактично погодились, що оплата за договором, проводиться шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільного протокольного рішення, а день проведення таких розрахунків був одночасно і днем погашення заборгованості за природний газ за Договором. Здійснення розрахунків за спільними протокольними рішеннями, свідчить про зміну порядку і строку проведення розрахунків за отриманий природний газ, відповідно до Договору. Тому, для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, необхідно, щоб оплата за природний газ була здійснена поза межами порядку, встановленого спільними протокольними рішеннями. При цьому відповідач наголошує, що СПР були підписані сторонами спору вже після укладення договору купівлі-продажу природного газу від 28.10.2016 з його умовою з п. 6.1. про те, що такі рішення не змінюють строків та умов розрахунків за цим договором. Тобто, СПР може бути розцінено як договір, що змінює умови Договору купівлі-продажу природного газу, учасниками якої є сторони справи і яка прямо стосується порядку розрахунків за газ по вказаному договору між сторонами бюджетними коштами, а укладення такого договору не суперечить чинному законодавству. Щодо здійснення розрахунків між сторонами з використанням поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, то відповідач за первісним позовом наголошує, що Державою визначено спеціальний режим проведення таких взаєморозрахунків унормований постановою НКРЕ від 30.09.2015 р. № 2516 щодо затвердження ''Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки", яким по суті, усунуто відповідача за первісним позовом від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматизованому перерахунку зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами. Отже, у ТОВ "Харківгаз Збут" відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за придбаний природний газ, гарантований постачальник отримує грошовий ресурс для розрахунку з оптовим продавцем за природний газ лише після здійснення споживачами природного газу (населенням) повних розрахунків за весь обсяг спожитого газу. Тому відповідач вважає, що ним дотримано умови договору, виконано зобов'язання з оплати в порядку, визначеному умовами договору та з дотриманням імперативних норм діючого законодавства, так як ТОВ "Харківгаз збут" є суб'єктом ринку природного газу, діяльність якого підпорядкована відповідним спеціалізованим нормам законодавства, а тому наслідки порушення грошового зобов'язання передбачені ст.ст. 549, 624, 625 ЦК України не підлягають застосуванню.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що оспорювана частина договору суперечить Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міненерговугілля та Мінфіну №493/688 від 03.08.2015, Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002, оскільки визначає строки оплати спожитого газу, в той час, як на оплату газу за пільговими та субсидованими категоріями споживачів розраховується держава у визначеному нормативними актами порядку.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" проти вимог зустрічного позову заперечує, зазначаючт, що наявність укладеного між сторонами оскаржуваного договору свідчить про те, що обидві сторони бажали укласти договір, і що їхній зовнішній вираз волевиявлення відповідає внутрішній волі, а ініціювання даного спору з боку ТОВ "Харківгаз Збут" спрямоване виключно на ухилення від відповідальності за належне виконання прийнятих останнім зобов'язань за договором купівлі-продажу; договір відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема не суперечить положенням ст. 203 ЦК України, містить всі істотні умови встановлені законодавством для даного виду правочинів та у подальшому був схвалений ТОВ "Харківгаз Збут".

Розглянувши наявні у справі матеріали та заслухавши пояснення сторін, які наведено в обґрунтування позовних вимог і заперечень проти первісного і зустрічного позовів, дослідивши докази у справі, судом встановлено наступне.

28.10.2016 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) та ТОВ "Харківгаз Збут" (покупець) укладено договір № 16-451-Н купівлі-продажу природного газу (надалі - Договір), згідно якого продавець зобов'язався передати покупцеві у 2016-2017 роках природний газ, а покупець - прийняти та оплатити його на умовах Договору (том І а.с. 14-20).

Строк дії Договору до 31.03.2017, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання (пункт 11.1. Договору).

Згідно пункту 1.2. Договору, природний газ, що передається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

Період поставки газу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року включно.

В пункті 2.1. Договору сторонами погоджено помісячні обсяги природного газу.

Як зазначає позивач за первісним позовом та що не заперечує відповідач за первісним позовом, на виконання Договору було поставлено природний газ на загальну суму 3 880 014 507,24 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких додані до матеріалів справи.

Відповідно до пункту 6.1 Договору, оплата за природний газ здійснюється Відповідачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абз. 3 цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

У разі не надання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абз. 4 цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим Договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5-денний строк.

Згідно розрахунку позивача за первісним позовом, ТОВ "Харківгаз Збут" допустило прострочення договірних строків оплати вартості природного газу, поставленого протягом жовтня 2016 року - березня 2017 року, що стало підставою для нарахування пені, інфляційних втрат і 3% річних на загальну суму 264154712,36 грн. та звернення до суду з позовом про їх стягнення (том І а.с. 21-26).

Натомість ТОВ "Харківгаз Збут" заперечує підстави для вказаних нарахувань, посилаючись на укладенні між сторонами договору спільних протокольних рішень, внаслідок чого змінено порядок і строки проведення розрахунків за частину природного газу, що не враховано позивачем за первісним позовом під час нарахувань відповідних санкцій.

Між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Харківській області, Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації, товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" з метою погашення взаємної заборгованості укладено Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподіл природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України:

- за природний газ за 2016 рік згідно з договором № 16-451-Н від 28.10.2016 р.: № 501 від 20.01.2017 р., № 502 від 20.01.2017 р., № 503 від 20.01.2017 р., № 504 від 20.01.2017 р., № 505 від 20.01.2017 р. № 506 від 20.01.2017 р., № 507 від 20.01.2017 р., № 508 від 20.01.2017 р., № 509 від 20.01.2017 р., № 510 від 20.01.2017 р., № 511 від 20.01.2017 р., № 512 від 20.01 2017 р., № 513 від 20.01.2017 р., № 514 від 20.01.2017 р., № 515 від 20.01.2017 р., № 516 від 20.01.2017 р., № 523 від 20.01.2017 р., № 1416 від 23.02.2017 р., № 1417 від 23.02.2017 р., № 1418 від 23.02.2017 р., № 1419 від 23.02.2017 р., № 1420 від 23.02.2017 р., № 1422 від 23.02.2017 р.;

- за природний газ за 2017 рік згідно з договором № 16-451-Н від 28.10.2016 р.: № 3627 від 02.10.2017 р. № 3628 від 02.10.2017р., № 3384 від 21.08.2017 р., № 3385 від 21.08.2017 р, № 3387 від 21.08.2017 р., №3393 від 21.08.2017 р., № 4051 від 21.11.2017 р., № 4671 від 21.12.2017 р., № 4672 від 21.12.2017 р., № 4673 від 21.12.2017 р., № 4675 від 21.12.2017 р.

Вказаними рішеннями сторонами погоджено, що предметом таких рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

У п. 4. спільних протокольних рішень зазначено, що сторони, що підписали це спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 року № 20 та Порядку проведення розрахунків за невиконання своїх зобов'язань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України. Спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим спільним протокольним рішенням (п. 5.2. рішення).

Як зазначає відповідач за первісним позовом та не спростовано позивачем, розрахунок за надані послуги за період з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 р. був здійснений відповідачем наступним чином:

- частину наданих послуг за Договором на сумі 2 152 219 117,01 грн. відповідач оплатив через розподільчі рахунки (з поточного рахунку із спеціальним режимом використання на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця згідно з нормативом розподілу коштів, затвердженого відповідною постановою НКРЕКП);

- частину наданих послуг за Договором на суму 1 566 674 241,42 грн. - за рахунок коштів отриманих відповідно до приписів Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 на підставі спільних протокольних рішень: № 501 від 20.01.2017 р., № 502 від 20.01. 2017 р., № 503 від 20.01.2017 р., № 504 від 20.01.2017 р., № 505 від 20.01.2017 р., № 506 від 20.01.2017 р., № 507 від 20.01.2017 р.„ № 508 від 20.01.2017 р., № 509 від 20.01.2017 р., № 510 від 20.01.2017 р., № 511 від 20.01.2017 р., № 512 від 20.01.2017 р., № 513 від 20.01.2017 р.„ № 514 від 20.01.2017 р., № 515 від 20.01.2017 р., № 516 від 20.01.2017 р., № 523 від 20.01.2017 р., № 1416 від 23.02.2017 р., № 1417 від 23.02.2017 р., № 1418 від 23.02.2017 р., № 1419 від 23.02.2017 р., № 1420 від 23.02.2017 р., № 1422 від 23.02.2017 р., № 3627 від 02.10.2017 р., № 3628 від 02.10.2017 р., № 3384 від 21.08.2017 р., № 3385 від 21.08.2017 р., № 3387 від 21.08.2017 р., № 3393 від 21.08.2017 р., № 4051 від 21.11.2017 р., № 4671 від 21.12.2017 р., № 4672 від 21.12.2017 р., № 4673 від 21.12.2017 р., від 4675 від 21.12.2017 р.;

- частину наданих послуг за Договором на суму 161 121 148,81 грн. - за рахунок коштів отриманих відповідно до приписів Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав первісних позовних та зустрічних позовних вимог, суд виходить з наступного.

Господарський суд зазначає, що згідно Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами (ч. 1 ст.12 Закону).

Права та обов'язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ч. 3 ст. 12 Закону).

Відповідно до статей 626, 627 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За загальним правилом, наведеним в частині 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Умовами Договору № 16-451-Н на купівлю-продаж природного газу від 28.10.2016 сторонами погоджено наступний порядок та умови проведення розрахунків.

Згідно з пунктом 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо Продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Вартість фактично переданого газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються Покупцем Продавцеві до 25 числа (включно) місця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

У разі не надання Покупцем Продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту, до закінчення 90 днів, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за звітним, в якому буда здійснена купівлі-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо Покупець надасть Продавцеві передбачений абзацом четвертим цього пункту акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за звітним місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний Покупцем газ, в частині суми, зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватись в порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту, але з такими особливостями: з дати надання Продавцеві Покупцем зазначеного вище акту звіряння припиняється нарахування Продавцем неустойки, 3% річних, а також інфляційних збитків на суму, зазначену в акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння Продавцеві і до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за звітним місяцем купівлі-продажу природного газу. Подальший розрахунок за придбаний Покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20, має бути здійснений до закінчення 90 днів, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за звітним, в якому буда здійснена купівлі-продаж природного газу, за виключенням випадків коли Продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20, і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту.

Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли Продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Як встановлено частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи приписи ст.ст. 525, 530, 547, 549, 629, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст. 231 Господарського кодексу України та умови укладеного між сторонами договору купівлі-продажу, порушення покупцем визначених договором строків оплати природного газу є підставою для застосування до останнього пені, у розмірі передбаченому договором, а також 3% річних та інфляційних втрат згідно ст. 625 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, ТОВ "Харківгаз Збут" не погодився з визначеним в Договорі порядком розрахунків та звернувся у даній справі із зустрічною позовною заявою з вимогою визнати недійсним абзаців 3, 6, 7, 8 пункту 6.1. Договору, яким передбачено порядок здійснення розрахунків які суперечить Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міненерговугілля та Мінфіну №493/688 від 03.08.2015, Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002, оскільки визначають строки оплати спожитого газу, в той час, як на оплату газу за пільговими та субсидованими категоріями споживачів розраховується держава у визначеному нормативними актами порядку.

Правове регулювання визнання правочинів недійсними здійснюється на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі ст. 4 Цивільного кодексу України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених Конституцією України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Інші органи державної влади України, органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом. Цивільні відносини регулюються однаково на всій території України.

Таким чином, враховуючи загальні принципи цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

В силу приписів статті 117 Конституції України постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, видані в межах його компетенції, є обов'язковими до виконання.

11.01.2005 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (надалі - Порядок № 20). Вказаний Порядок втратив чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 N 951, однак враховуючи положення частини 1 ст. 236 Цивільного кодексу України, які визначають момент недійсності правочину, господарський суд застосовує Порядок № 20 в редакції, яка діяла на момент внесення змін до Договору 28.10.2016.

Порядок № 20 визначав механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату, у тому числі на оплату природного газу, послуг теплопостачання (пункт 1).

Розрахунки за Порядком № 20 проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків, що передбачено пунктом 7 Порядку.

З вказаного Порядку слідує, що відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг).

Порядок № 20 передбачав, що порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію визначається Міненерговугіллям і Мінфіном.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 N 493/688 затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, який діяв до 03.04.2018 (надалі - Порядок № 493/688).

Порядок № 493/688 (тут і надалі в редакції станом на 28.10.2016) визначав взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку N 20.

Положеннями пункту 1.2. Порядку № 493/688 встановлювалось, що розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку 2.

Схеми розрахунків узгоджують відповідні департаменти фінансів спільно з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) (пункт 1.3. Порядку № 493/688).

З наведеного вище слідує, що з підписанням спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, відповідні учасники розрахунків, якими є, у тому числі постачальники ресурсів, тим самим надають свою згоду на проведення розрахунку згідно Порядку № 20 та Порядку № 493/688.

В такому випадку та незалежно від того, що правовідносини між сторонами договору виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови.

Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 906/790/16.

Згідно з частиною 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Отже свобода договору, яка закріплена у ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України та яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погоджені умов договору, не є безмежною.

Як встановлено матеріалами справи, в пункті 6.1. Договору, передбачено, що остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком № 20. Разом з цим, при такому розрахунку одночасно встановлено певні строки, зокрема 90 днів з 1 числа місяця, що настає за звітним місяцем купівлі-продажу, та інші умови розрахунку, зокрема в абзацах 5-7 пункту 6.1. Договору.

З зазначеного суд приходить до висновку, що сторони договору позбавлені можливості врегулювати в договорі питання щодо строків та порядку виконання зобов'язання, виконання кого залежить від компенсацій з державного бюджету, оскільки такий порядок викладений у відповідних нормативно-правових актах.

Натомість у оскаржуваному пункті 6.1 договору сторони фактично встановили строк та порядок виконання зобов'язання, яке здійснюється із державного бюджету України та регулюється відповідними нормативно-правовими актами, що є неправомірним.

З огляду на викладене, оскільки сторонами в договорі встановлено строк та порядок розрахунків, які проводяться з державного бюджету, при цьому відповідач як ортимувач природного газу був у повному обсязі позбавлений можливості впливати на час виконання грошового зобов'язання, саме, в частині відшкодування пільг та субсидій, що підлягає регулюванню та врегульовано на законодавчому рівні, суд приходить до висновку, що наведен ий у п. 6.1 договору порядок та строк здійснення оплати, суперечить чинному законодавству, а саме, чинній на момент укладення договору Постанові КМУ № 20 від 11.01.2005 року, а відтак зустрічні позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо первісного позову господарський суд враховує, що розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу за Договором на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком № 20.

Як встановлено матеріалами справи, в період з 20.01.2017 по 21.12.2017 між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Харківській області, Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації, товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України.

Предметом Спільних протокольних рішень є організація Сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20.

Згідно названих Спільних протокольних рішень погоджено прядок проведення взаєморозрахунків за природний газ згідно з Договором від 28.10.2016 № 16-451-Н.

Отже, підписання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ТОВ "Харківгаз Збут" Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ і теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України свідчить про погодження сторонами зміни порядку і строків проведення оплати за поставлений природний газ за Договором № 16-451-Н від 28.10.2016 щодо зазначених в Спільних протокольних рішеннях сум.

Матеріалами справи підтверджено та сторонами не заперечено, що Спільні протокольні рішення профінансовано та відповідні кошти сплачено. ПАТ "НАК "Нафтогаз України" під час розгляду справи не повідомляє про порушення погодженого внаслідок підписання Спільних протокольних рішень порядку та строків їх виконання.

Разом з цим, за розрахунком ПАТ "НАК "Нафтогаз України" останнім проведено нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат без урахування зміненого внаслідок підписання Спільних протокольних рішень порядку і строку проведення розрахунків за Договором.

Таким чином, розрахунок ПАТ "НАК "Нафтогаз України" не відповідає фактичним обставинам зміненого порядку та строку проведення оплат за Договором по сумам, на які підписано Спільні протокольні рішення.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про відмову в замовленні позову, оскільки у позивача за первісним позовом відсутні підстави для нарахування 3% річних, пені та втрат від інфляції на суми, перераховані з державного бюджету для покриття пільг та субсидій та позивачем не надано належних доказів порушення строків зміненого порядку здійснення оплат.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за первісним позовом покладаються на позивача. Витрати по оплаті судового збору за зустрічним позовом покладаються на відповідача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" про стягнення 264 154 712,36 грн. відмовити повністю.

2. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" задовольнити повністю.

3. Визнати частково недійсним пункту 6.1. договору № 16-451-Н купівлі-продажу природного газу від 28.10.2016, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", а саме:

- текст пункту 6.1 Договору абзацу 3: «... і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують 5 денний строк».

- текст пункту 6.1 Договору абз.6 повністю: «Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту, до закінчення 90 (девяностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо покупець надасть продавцеві передбачений абзацом четвертим цього пункту акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу але до закінчення 90 днів, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу то розрахунок за придбаний покупцем газу, в частині суми зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватися в порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту але з такими особливостями. З дати надання продавцеві покупцем зазначеного вище акту звіряння, припиняється нарахування неустойки, 3 % річних, а також інфляційних збитків на суму, зазначену в такому акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння продавцеві і до закінчення 90 днів, що відраховуюся з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі- продажу природного газу. Остаточний розрахунок за придбаний покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 (Офіційний вісник України, 2005 р. № 2, ст. 88), має бути здійснений до закінчення 90 (девяностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк».

- текст пункту 6.1 Договору абз. 7 повністю: «Покупець може ініціювати проведення розрахунків за придбаний природний газ за процедурою передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту».

- текст пункту 6.1 Договору абз. 8 повністю: «Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк»

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ідент. код 20077720) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, Харківська область, м. Харків, вул. Москалівська, буд 57/59; ідент. код 39590621) 1762,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 18.02.2019 р.

Суддя ОСОБА_2