ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2019 р. Справа№ 910/10074/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Денисюк І.Г.

за участю представників

позивача: Марків Н.В., Ковалевський О.О.;

відповідача: Семенчук В.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

"Софт-Рейтинг Консалт"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 (повне рішення складено 29.11.2018)

у справі №910/10074/18 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Софт-Рейтинг Консалт"

до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

про стягнення 1 451 446,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Софт-Рейтинг Консалт" (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (далі за текстом - відповідач) 1 451 446,20 грн. боргу за рамковим контрактом від 01.10.2012 №2-10/12 CU про надання послуг бізнес-консалтингу та розробки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання гарантійного листа відповідача від 19.04.2017 позивачем виконано роботи з проекту "Міграція з SAP та інші системи", про що позивач склав відповідний звіт, повідомив відповідача та виставив рахунок на оплату. Окрім того, позивач надав відповідачу акт приймання-передачі виконаних робіт, звіт за наданою послугою №1 від 31.10.2017, проектну документацію, яка була розроблена при наданні послуг (виконанні завдань) від 25.07.2017. Однак вартість наданих позивачем послуг оплачена не була, що й зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи про те, що він повідомляв позивача про неможливість прийняти та оплатити надані позивачем послуги, оскільки вони не замовлялися згідно з визначеними у Контракті умовами. Окрім того, відповідач вважає, що гарантійний лист не може вважатися офертою у розумінні ст. 641 ЦК України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі №910/10074/18 у задоволенні позову відмовлено, оскільки сторонами не погоджувалися строки виконання послуг чи завдань, а також наряд-замовлення, в якому визначаються індивідуальні умови виконання чітко визначених завдань і відповідач повідомляв позивача про неможливість прийняття та оплати наданої послуги, оскільки остання не була замовлена відповідно до укладеного між сторонами контракту.

За висновком суду, гарантійний лист від 19.04.2017, не містить будь-яких відомостей щодо виконання робіт (надання послуг), вказівки на те, в рамках якого договору його видано, а також він не має ознак додатку чи додаткової угоди до контракту, у зв'язку з чим його не можна вважати офертою у розумінні ст. 641 ЦК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі №910/10074/18 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевий господарський суд невірно застосував ст. 181 ГК України, а також не застосував ч.4 ст. 882 ЦК України. Позивач зазначав про те, що відповідач півроку користувався проектами, які були розроблені позивачем без належної оплати та без жодних зауважень щодо змісту проектів, і без повернення проектів. На думку позивача, місцевий господарський суд не надав оцінки спрощеній формі укладення договору між сторонами шляхом обміну електронними листами, а також висновку у галузі права, чим порушив ст. 104 ГПК України.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив суд залишити оскаржуване рішення без змін, зазначаючи про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, викладених у позові, у зв'язку з чим підстави для задоволення його вимог відсутні. Зокрема, відповідач наголошував на безпідставності доводів позивача про використання його проектів більш ніж півроку, оскільки позивач був повідомлений про відмову відповідача від прийняття результатів робіт, які ним не були замовлені. Відповідач вважає, що судом правомірно не прийнято до уваги електронне листування сторін, оскільки воно не містить електронних цифрових підписів, що не дає змоги ідентифікувати підписувачів відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відносно висновку експерта у галузі права відповідач зазначав про те, що він не є доказом, а носить суто допоміжний (консультативний) характер.

В судовому засіданні представники позивача підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просили суд скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі №910/10074/18 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, як таке, що було прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

01.10.2012 між позивачем, як підрядником, та відповідачем, як клієнтом, був укладений контракт № 2-10/12 CU про надання послуг бізнес-консалтингу та розробки (далі за текстом - Контракт), предметом якого є послуги, що виконує підрядник з питань менеджменту, менеджмент - консалтингу, розроблення, запуску застосувань та інших професійних й інформаційних технологічних завдань, які здійснюються у проекті клієнта. Граничні строки виконання робіт, витрати та інші необхідні параметри вказуються в нарядах - замовленнях на виконання послуг, які є невід'ємною частиною цього контракту (п.3 Контракту).

Відповідно до п.2 Контракту рамковою угодою, укладеною сторонами є угода, яка містить загальні умови надання професійних консультативних послуг та виконання професійних завдань. Проект контракту - це набір задач, визначених клієнтом для виконання завдань, що необхідні для досягнення результатів, вказаних у загальному плані провадження (рамки проекту, графік виконання, витрати та інш.) виконання частини якого забезпечує підрядник. Наряд замовлення на виконання послуг - це угода між сторонами, що визначає індивідуальні умови щодо надання послуг або виконання професійних завдань.

В п.4 Контракту визначено його тип та структуру, відповідно до якого Контракт визначає загальні умови виконання робіт, попередньо погоджених у проекті клієнта. У рамках даного контракту сторони укладають окремі договори в усній або в письмовій формі у вигляді нарядів - замовлень, згідно з якими погоджують кожен окремий проект, набір завдань, завдання або послуги. Контракт разом з нарядом - замовленням визначає загальний обсяг робіт і послуг

Визначення винагороди, витрат і порядок проведення розрахунків погоджені у п.10 Контракту, згідно з п.п.10.1-10.3 якого підрядник має право на винагороди та виплати, визначені нарядом - замовленням щодо своїх послуг та виконаних робіт. Сторонами визначені два види винагород: винагорода за нарядом - замовленням SOI та SOII. Підрядник має право виставляти рахунок на оплату (аванс або кінцевий розрахунок) відповідно до графіка, вказаного в наряді - замовленні, за кожним виконаним етапом або після підписання відповідного акту виконаних робіт клієнтом.

За твердженням позивача, на виконання гарантійного листа відповідача від 19.04.2017 ним виконані роботи з проекту "Міграція з SAP та інші системи", про що було складено звіт від 31.10.2017 та рахунок на оплату, які були надіслані відповідачу листом від 31.10.2017 №51.

Оскільки відповідачем оплата здійснена не була, позивач листом №14 від 03.05.2018 подав через канцелярію відповідача акт приймання-передачі виконаних робіт, звіт за наданою послугою №1 від 31.10.2017, проектну документацію, яка була розроблена при наданні послуг (виконанні завдань) від 25.07.2017, а також повторно виставлено рахунок на оплату послуг в розмірі 45750 доларів США, що становило 1 473 788,25 грн.

Спір у справі стосується наявності чи відсутності у відповідача правових підстав для прийняття та оплати наданих позивачем послуг.

Як вірно зазначив у своєму рішенні місцевий господарський суд, позивачем не надано доказів, які б свідчили про погодження сторонами певного виду винагороди, визначеного у п.10.2 Контракту.

Докази складання сторонами наряд-замовлення на виконання послуг, який є угодою сторін, що визначає індивідуальні умови надання послуг або виконання професійних завдань, також відсутні.

Позивачем надано витяг з електронного листування сторін на підтвердження здійснення ним роботи за рамковою угодою. Проте з названого листування не вбачається погодження сторонами наряду-замовлення, узгодження строків виконання послуг чи завдань, тоді як умовами укладеного між сторонами Контракту передбачено виконання завдань та надання послуг в межах рамкової угоди безпосередньо на підставі наряду-замовлення.

За умовами п.8.3 Контракту у разі, якщо підрядник виконав роботу у зазначені строки, клієнт здійснює оплату, згідно з контрактом.

Оскільки позивачем не надано доказів погодження сторонами індивідуальних умов надання послуг з їх чітким переліком, а також порядку і строків надання цих послуг, підстави для оплати виставлених позивачем рахунків відсутні. До того ж, відповідач в листі від 22.05.2018 повідомив позивача про неможливість прийняття та оплати наданої позивачем послуги, у зв'язку з тим, що така послуга не була замовлена відповідно до визначених Контрактом умов.

Відносно твердження в апеляційній скарзі про невірне застосування ст. 181 ГК України, а також не надання оцінки спрощеній формі укладення договору між сторонами шляхом обміну електронними листами, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Норми ст. 180 ГК України визначають вимоги щодо змісту господарського договору і необхідності досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов договору.

Аналогічні норми містить ст. 638 ЦК України.

Згідно зі ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Щодо наданого електронного листування сторін, то як уже зазначалося вище, останнє не містить відомостей про погодження всіх істотних умов для даного виду договору.

Гарантійний лист від 19.04.2017, про який зазначає позивач, не містить будь-яких відомостей про перелік робіт або послуг, які позивач, як підрядник за контрактом, мав би виконати, а банк гарантовано оплатити такі роботи/послуги, в тому числі він не містить порядку та термінів розрахунків, а тому між сторонами мали б бути оформлені належним чином усі необхідні документи. Зазначений лист також не містить відомостей в рамках якого договору його видано та не має ознак невід'ємного додатку чи додаткової угоди до Контракту.

Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом в тому, що лист не можна вважати офертою, оскільки відповідно до вищезгаданої ст. 641 ЦК України офертою є пропозиція укласти договір, яка містить істотні умови договору і виражає намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Офертою укласти господарський договір є тільки така пропозиція, яка містить в собі умови відносно предмету, ціни та строку дії договору. Якщо договір не містить істотні умови господарського договору, він не може вважатися укладеним.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що місцевий господарський суд не застосував ч.4 ст. 882 ЦК України до правовідносин сторін є безпідставним. Названою правовою нормою передбачено, що Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. В даному випадку судом було встановлено, що відповідач письмово повідомив позивача (лист від 22.05.2018) про неможливість прийняття та оплати наданої позивачем послуги, оскільки така послуга не була замовлена відповідно до визначених Контрактом умов, а тому підстави для її прийняття та оплати вартості такої послуги відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач півроку користувався проектами, які були розроблені позивачем без належної оплати та без жодних зауважень щодо змісту проектів, і без повернення проектів, не підтверджені належними і допустимими доказами, а відтак є лише припущеннями позивача.

Відносно посилання скаржника на порушення місцевим господарським судом ст. 104 ГПК України, у зв'язку з ненаданням оцінки правовому висновку експерта у галузі права, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Під час перегляду даної справи судом було встановлено, що за умовами укладеного між сторонами Контракту передбачалося укладення окремих договорів у вигляді нарядів-замовлень, в яких мають бути погоджені кожен окремий проект, набір завдань, завдання чи послуги.

З дати початку робіт, послуг, завдань згідно з даним Контрактом та нарядом-замовленням, будь-які індивідуальні завдання не можуть виконуватися поза графіком або зі зміною їх змісту та компонентів без попереднього їх погодження між клієнтом та підрядником (п.8.1 Контракту).

При цьому позивач, як підрядник, має право на винагороди та виплати, визначені нарядом-замовленням щодо своїх послуг та виконуваних робіт (п.10.1 Контракту). Підрядник має право виставляти рахунок на оплату відповідно до графіка, вказаного в наряді-замовленні, за кожним виконаним етапом або після підписання відповідного акту виконаних робіт клієнтом (п.10.3 Контракту).

В наданому позивачем висновку відсутній аналіз названих умов Контракту, які погоджені сторонами на підставі власного волевиявлення та за взаємною згодою і є обов'язковими для виконання відповідно до ст. ст. 525, 526, 628, 629 ЦК України. Окрім того, у наданому висновку не відображено аналіз та трактування змісту листа відповідача від 22.05.2018 про неможливість прийняття та оплати наданої позивачем послуги саме з посиланням на те, що така послуга не була замовлена в порядку визначених Контрактом умов.

За наведених обставин, наданий позивачем висновок у галузі права не може бути прийнятий як належний доказ на підтвердження правомірності заявлених позивачем вимог до відповідача.

Наявні у матеріалах справи пояснення та докази у сукупності свідчать про необґрунтованість вимог позивача, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення суду відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає і судові витрати, пов'язані з поданням апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Софт-Рейтинг Консалт" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі №910/10074/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/10074/18 повернути Господарському суду міста Києва.

4. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 19.02.2019.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

А.І. Тищенко