номер провадження справи 18/101/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2019 справа № 908/2090/18

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом концерну "Міські теплові мережі" (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; поштова адреса: 69002, Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 79-а)

до відповідача повного товариства "Український кредитний союз 2000" (69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 122)

про стягнення 7064,09 грн.

господарський суд Запорізької області у складі судді Носівець В.В.

при секретарі судового засідання Чубар М.В.

учасники справи:

від позивача: Шикун О.Ф., довіреність № 473/20-19 від 15.01.2019

від відповідача: Станкевич П.Ч., довіреність б/н від 10.01.2018

Розглядаються позовні вимоги про стягнення 7064,09 грн., з яких: 5945,93 грн. основного боргу за спожиту теплову енергію за договором № 600395 від 01.12.2006 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, 979,82 грн. пені, 41,40 грн. інфляційних втрат та 96,94 грн. 3 % річних.

Ухвалою суду від 16.10.2018 відкрито провадження у справі № 908/2090/18, справі присвоєно номер провадження 18/101/18. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Ухвалою від 12.11.2018, у зв'язку з отримання заяви відповідача в порядку ст.ст. 250, 252 ГПК України, судом ухвалено розглядати справу № 908/2090/18 за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, призначено підготовче засідання на 11.12.2018; строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів в порядку ч. 3 ст. 177 ГПК України та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 05.02.2019; ухвалою від 05.02.2019 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 12.02.2019.

В судовому засіданні 12.02.2019 за письмовою згодою представників всіх учасників справи суд перейшов до розгляду справи по суті та оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором № 600395 від 01.12.2006 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді призвело до утворення у останнього заборгованості за отриману теплову енергію в сумі 5945,93 грн. за період з жовтня 2017 по квітень 2018, що є підставою для покладення на нього відповідальності у вигляді передбачених договором та законом санкцій. Посилаючись на приписи ст.ст. 11, 15, 16, 258, 509, 526, 530, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 193, 276 ГК України, Закону України «Про теплопостачання», Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198, позивач просив позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилався на те, що договір № 600395 від 01.12.2006 на підставі якого заявлено стягується заборгованість, є припиненим та розірваним. Строк дії договору встановлено до 01.01.2008 і він вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін за місяць до закінченням терміну дії даного договору не заявить про його розірвання. Впродовж 2017 року позивач неодноразово звертався до відповідача з листами про припинення договору. Також, в своїх листах ПТ «Український кредитний союз 2000» зазначало, що в приміщенні радіатори відсутні, реконструкція системи опалення не проводилась, необхідність в опаленні - відсутня. Як на підтвердження своїх доводів щодо відсутності опалення в приміщенні відповідач посилається на акт від 28.12.2004, складений комісією за участі представників позивача, в якому зазначено, що внутрішня система опалення магазина не працює (заглушена), гаряче водопостачання відсутнє (демонтоване). Відповідач зазначає, що у відповідь на його звернення теплопостачальною організацією надано згоду на розірвання договору та додано два примірника додаткової угоди про розірвання договору, проте, додаткова угода позивачем не підписана.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.02.2019 зазначив, що наданий позивачем Розрахунок теплового навантаження до спірного договору не відповідає дійсному, оскільки титульний лист і зміст цього Розрахунку не відповідає змісту наявного у відповідача Розрахунку теплового навантаження.

Позивач у відповіді на відзив з доводами відповідача по припинення дії спірного договору не погодився та вказав, що на адресу Концерну надходив лист відповідача про укладення додаткової угоди до договору, у відповідь на який відповідачу направлено примірники додаткової угоди про розірвання договору. Відповідач поверну підписану угоду, проте, у зв'язку з відмовою відповідача від підписання нового договору купівлі-продажу теплової енергії позивач додаткову угоду не підписав, тому договір № 6000395 від 01.12.2006 є діючим. Порядок відключення приміщень від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання регламентується Наказом Мінбуду України від 22.11.2005 № 4 «Про порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води» та постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 про «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Вказаними документами визначена процедура відключення від мережцентралізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку (будинків) та передбачена можливість відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання будинку в цілому за рішенням загальних зборів та за згодою всіх власників (уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку і не дозволяє відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Позивач відзначає, що опалення приміщень відповідача здійснюється транзитними трубопроводами житлового будинку, у спірному договорі вказане теплове навантаження на приміщення 0,001881 Гкал/год, що є тепловіддачею неізольованих транзитних трубопроводів житлового будинку, які проходять через приміщення відповідача, а саме: стояк діаметром 50 мм довжиною 3 м - 202,21 Гкал/год, стояк діаметром 40 мм довжиною 2 м - 112,88 Гкал/год, стояк діаметром 32 мм довжиною 5,5 м - 273,16 Гкал/год, трубопровід у стелі діаметром 50 мм довжиною 30 м - 1011,04 Гкал/год, трубопровід у стелі діаметром 40 мм довжиною 10 м - 282,19 Гкал/год. Наявність вказаних стояків та трубопроводів та тепловіддача від них підтверджується Актом обстеження системи теплопостачання об'єкта теплоспоживання від 15.03.2017 та Розрахунком теплового навантаження на опалення від 03.10.1997.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Концерном "Міські теплові мережі" в особі директора філії Концерну "Міські теплові мережі" Жовтневого (Олександрівського) району (теплопостачальною організацією, позивачем у справі) та повним товариством "Український кредитний союз 2000" (споживачем, відповідачем у справі) 01.12.2006 укладено договір № 600395 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору теплопостачальна організація зобов'язалась відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобов'язався прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п. 2.1 Договору теплова енергія відпускається споживачу в Гкал згідно з Додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - на протязі опалювального періоду;

- підігрів води - за наявної можливості,

- кондиціювання - по замовленню споживача,

- інші технологічні потреби - по замовленню споживача.

Відповідно до п. 6.1 Договору розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій формі або іншій формі, що не заперечує діючому законодавству, відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (цін) діючих на час розрахунків (Додаток № 5 до цього договору) та на підставі показань приладів обліку теплової енергії або розрахунковим способом.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.2 Договору).

За визначенням пунктів 6.3 та 6.4 Договору, підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі. Споживач зобов'язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату.

При перерахуванні коштів за теплову енергію у платіжному документі споживач повинен зазначати район міста, номер та дату даного договору. За наявності заборгованості за даним договором теплопостачальна організація зараховує кошти, що надійшли від споживача, як погашення заборгованості за теплову енергію, відпущену у минулі періоди (п. 6.6 Договору).

Отриманий акт приймання-передачі теплової енергії Споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі п'яти днів з дати отримання (п. 6.6.1 Договору).

У разі неотримання теплопостачальною організацією підписаного акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 6.6.1 договору, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період. В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в акті, споживач зобов'язаний надати теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного акту з додаванням відповідних документів та погодити з теплопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений пунктом 6.6.1. договору строк. При отриманні заперечень в підписанні акту та доказів в обґрунтування заперечень до нього теплопостачальна організація розглядає їх та надає відповідь про прийняття або відмову у прийнятті заперечень. При прийнятті заперечень до акту вносяться відповідні коригування в акті наступного місяця. У разі відмови у прийнятті заперечень теплопостачальна організація надає нормативно обґрунтовану відповідь та вважає акт прийнятим до розрахунку, якщо цей акт в місячний строк не буде оскаржений споживачем у господарському суді (п. 6.6.2 Договору).

Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації за адресою: вул. Артема, буд. 79 а, тел. 787-65-93, документи за розрахунковий період: рахунок, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну (платникам ПДВ) (п. 6.7 Договору).

Відповідно до п. 10.1 Договору цей договір набуває чинності з 01 грудня 2006 року і діє до 01 січня 2008 року.

Договір припиняє свою дію у випадках: взаємної згоди сторін про його припинення, прийняття відповідного рішення господарським судом, ліквідації однієї із сторін (п. 10.2 Договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін за місяць до закінчення терміну дії даного договору не заявила про розірвання цього договору (п. 10.4 Договору).

Позивачем на виконання умов договору в період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року відпущено відповідачу теплову енергію на загальну суму 5945,93 грн., що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії та рахунками:

- за жовтень 2017 року на суму119,95 грн.,

- за листопад 2017 року на суму 917,60 грн.,

- за грудень 2017 року на суму 867,26 грн.,

- за січень 2018 року на суму 1467,61 грн.,

- за лютий 2018 року на суму 1144,00 грн.,

- за березень 2018 на суму 1217,96 грн.,

- за квітень 2018 року на суму 211,55 грн.

Відповідач підписані акти приймання-передачі теплової енергії за вказаний період на адресу теплопостачальної організації не повернув, заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії не надав. Позивачем були зроблені помітки на актах згідно п. 6.6.2 Договору, отже, оформлені таким чином акти є погодженими та є підставою для проведення остаточних розрахунків.

В січні 2018 року теплопостачальною організацією здійснено корегування нарахувань за жовтень, листопад та грудень 2017 року, що відображено у акті приймання-передачі теплової енергії та рахунку за січень 2018 року (- 796,40 грн., - 6095,73 грн., - 5761,52 грн.).

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань по оплаті вартості отриманої теплової енергії, позивачем направлялась на його адресу претензія № 2689-04 від 07.09.2018 з вимогою щодо сплати заборгованості за теплову енергію.

Зазначені вимоги відповідачем залишено без відповіді та без задоволення, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законом України "Про теплопостачання", "Правилами користування тепловою енергією", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198 (надалі - Правила).

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено поняття теплової енергії - це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до п. 2 ст. 275 Господарського кодексу України, ст. 1, п. 4 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживання теплової енергії допускається тільки на підставі договору, укладеного теплопостачальною організацією та споживачем.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є зокрема договори та інші правочини.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного між сторонами договору, які породили взаємні обов'язки: обов'язком позивача стало постачання відповідачу теплової енергії у вигляді гарячої води, а обов'язком відповідача - оплата вартості теплової енергії в порядку та на умовах, визначених Договором.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 статті 193 Господарського кодексу України).

За приписами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати теплової енергії, всупереч умов Договору та вимог закону, в обумовлений Договором строк не виконав.

Згідно долучених до матеріалів справи копій актів приймання-передачі теплової енергії за період: з жовтня 2017 року по квітень 2018 року позивачем відпущено відповідачу теплову енергію на загальну суму 5945,93 грн., до сплати було виставлено відповідні рахунки (арк. справи 26-28).

За цей період відповідачем за надані послуги теплопостачання жодних платежів не здійснено.

Підписані акти приймання-передачі теплової енергії за вказаний період на адресу теплопостачальної організації відповідач не повернув, заперечень щодо причин їх не підписання не надав. Необґрунтована відмова від підпису актів не звільняє споживача від сплати за надані послуги з постачання теплової енергії у вказані в Договорі строки.

За умовами Договору, у разі неповернення оформленого акту або ненадання письмових заперечень про підписання акту в установлені Договором терміни, акт вважається погодженим, тобто, відповідач фактичного погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з нарахованими позивачем сумами до сплати.

Нежитлове приміщення повного товариства "Український кредитний союз 2000" знаходиться в житловій будівлі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 175, з тепловим навантаженням на опалення 0,001881 Гкал/год. Нарахування за теплову енергію по договору № 600395 здійснюються розрахунковим способом відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (цін) діючих на час розрахунків.

Отже, обґрунтованим слід визнати нарахування позивачем вартості теплової енергії за актами за період жовтень 2017 року - квітень 2018 року на суму 5945,93 грн., яку всупереч умовам Договору та вимогам закону, відповідач не оплатив.

Доводи відповідача про припинення дії договору та відсутності теплопостачання суд відхиляє.

Відповідач посилається на звернення позивача у 2017 році до нього з пропозицією розірвання договору. Так, листом від 17.10.2017 № 1011/04 позивачем направлялись на адресу відповідача примірники додаткової угоди про розірвання договору 600395 від 01.12.2006. Проте, направлення цього листа було пов'язане з укладенням нового договору. На адресу відповідача позивачем направлявся лист від 25.10.2017 вих. № 1034-04 про направлення примірників договору купівлі продажу теплової енергій в гарячій воді № 600395 від 17.10.2017 з додатками та з пропозицією їх підписання і повернення одного примірника на адресу позивача. Відповідач листом від 19.12.2017 від укладення нового договору відмовився, мотивуючи відмову відсутністю в наданих матеріалах документів на підтвердження повноважень підписанта договору з боку Концерну МТМ.

За наведених обставин, позивачем зі свого боку додаткову угоду про розірвання договору не підписано, тому, з огляду на умови п. 10.2 спірного договору, згідно з якими договір припиняє свою дію за наявністю взаємної згоди сторін про його припинення, прийняття відповідного рішення господарським судом або ліквідації однієї із сторін, договір є діючим.

Для припинення правовідносин за згаданим договором купівлі-продажу теплової енергії наявність такої підстави, як волевиявлення споживача, недостатньо, оскільки умови спірного договору і норми законодавства вимагають дотримання також порядку припинення постачання теплової енергії, що визначений правилами користування тепловою енергією та іншими нормативними актами України.

Порядок припинення постачання теплової енергії до приміщень, що підключені до централізованої системи опалення, визначено ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", п. п. 24, 25, 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, та п. п. 2.1, 2.2, 2.5, 2.6 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005. Доказів дотримання вказаних норм відповідачем не надано.

Як на підтвердження своїх доводів щодо відсутності теплопостачання у належне йому приміщення, посилається на акт від 28.12.2004, складений комісією за участі представників позивача, яким, за твердженням відповідача, встановлено факт відсутності теплопостачання у належне йому приміщення.

Разом з тим, актом від 28.12.2004, підписаним без зауважень представником споживача, встановлено наступне:

1) по приміщенню транзитом проходять трубопроводи центрального опалення: діаметром 50 мм довжиною 30 м (по стелі), діаметром 50 мм довжиною 3 м (по стояку), діаметром 40 мм довжиною 10 м (по стелі), діаметром 40 мм довжиною 2 м (по стояку), діаметром 32 мм довжиною 5,5 м (по стояку);

2) система опалення на час обстеження у житловому будинку діяла (обігрівала);

3) внутрішня система опалення магазина не працює (заглушена);

4) гаряче водопостачання відсутнє (демонтоване);

5) з метою приведення температури повітря у приміщенні у відповідність нормативній, необхідно відновити роботу внутрішньої системи обігріву (прибрати заглушки, де відрізані встановити заново демонтовані чугунні радіатори та трубопроводи у відповідності до проектної документації);

6) також необхідно підтримувати температуру повітря в приміщенні не нижче нормативної іншими джерелами обігріву, для того, щоб не порушувався температурний режим у суміжних приміщеннях;

7) необхідно надати розрахунок теплового навантаження на опалення по фактичному теплоспоживанню згідно цього акта у відділ збуту; корегування нарахувань у відповідь на лист вих. № 21 від 27.12.2004 виконати в разі виконання п. п. 5, 6.

Отже, наведеним актом лише підтверджується вірність розрахунків позивача, за якими розрахунок вартості теплоспоживання відповідача здійснюється відповідно до наявних стояків та трубопроводів, які проходять по спірному приміщенню, та невиконання попереднім споживачем пунктів 5 - 6 цього акту.

Крім того, актом від 15.03.2017 (арк. справи 70), складеним комісією теплопостачальної організації без участі та повідомлення споживача, в присутності орендарів, які займають приміщення, встановлено, що приміщення відповідача, яке знаходиться на цокольному поверху п'яти поверхового житлового будинку, використовується під майстерню. Система опалення єдина з житловим будинком, розводка верхня. По приміщенню транзитом проходять трубопроводи житлового будинку: трубопроводи у стелі - діаметром 60 мм - 30 м, діаметром 50 мм - 10 м, стояки - діаметром 60 мм - 2х 5 м, діаметром 50 мм - 2 х 1 м, трубопровід 50 мм - 5,5 м. Стояки та трубопроводи проходять відкрито, без ізолювання. Відокремлена система опалення не підключена до системи теплопостачання. Гаряче водопостачання відсутнє. Представник орендаря від підпису акта відмовився.

Суду також надано акт від 11.01.2019, складений комісією теплопостачальної організації за участі представника споживача, яким підтверджено наведені обставини. Також зазначено, що стояки та трубопроводи проходять по приміщенню в ізоляції (мерилон). В акті містяться зауваження представника відповідача щодо того, що приміщення не входить до єдиної системи теплопостачання житлового будинку, які нічим не обґрунтовано.

Крім того, пунктом 3.2.7 укладеного сторонами договору передбачено обов'язок споживача узгоджувати з теплопостачальною організацією нові підключення та відключення і переобладнання тепловикористовуючих установок у встановленому порядку, які спричинили збільшення або зменшення споживання теплової енергії.

Розрахунок теплового навантаження, який використовується позивачем при розрахунку вартості теплоспоживання, виготовлено на момент укладення договору і з пропозицією відносно його зміни, як то передбачено п. 3.2.7 договору, відповідач до позивача не звертався. В акті від 11.01.2019 зазначено, що трубопроводи по належному відповідачу приміщенню проходять в ізоляції, проте, ініціювання внесення змін до Розрахунку теплового навантаження, в разі зменшення теплоспоживання, покладено саме на відповідача.

Таким чином, факт наявності у належному відповідачу приміщенні теплопостачання по стоякам та трубопроводам, які транзитом проходять через це приміщення та входять до єдиної системи теплопостачання житлового будинку, є доведеним належними доказами. Щодо відсутності радіаторів опалення у приміщення відповідача, Розрахунок теплового навантаження, який використовується позивачем при визначенні вартості теплопостачання і не містить тепловіддачі від обігріваючих приладів.

Також відповідач посилається на лист (дата не читається) вх. № 3236 від 04.12.2017 Філії Концерну «Міські теплові мережі» Олександрівського району, за змістом якого відповідач повідомляє, що починаючи з жовтня 2017 року він договір № 600395 вважає розірваним у зв'язку з відсутністю самого предмету договору - надання опалення та гарячої води у належне відповідачу приміщення. В листі зазначено: оплата за послуги теплопостачання здійснюватися не буде; приміщення придбане у 1997 році і з тих пір цільове призначення не змінювалось, на момент придбання радіатори опалення відсутні, реконструкція системи опалення не змінювалась, потреба у централізованому опалені відсутня, подача гарячої води відсутня, по приміщенню проходять стояки опалення.

В адресованому Філії Концерну «Міські теплові мережі» Олександрівського району листі б/н та дати (вх. № 1124 від 07.06.2018) відповідач вважає договір № 600395 розірваним з жовтня 2017 року та вказує на відсутність теплопостачання з моменту придбання приміщення. В листі повідомляється, що на момент придбання приміщення в ньому були цеха по приготуванню їжі (общепит) з встановленими та діючими електоросковородами, електрокотлами, холодильниками, потреба у опаленні відсутня. На даний час обігрів приміщення здійснюється за рахунок роботи технологічного обладнання та встановлених електроколоріферів.

Проте, наведені листи не спростовують наявність теплопостачання у спірному приміщенні та не є підставою для припинення зобов'язань за договором.

Доводи відповідача, що спірне приміщення придбане у такому стані і жодних реконструкцій ним не проводилось не впливають на встановлені судом обставини.

Слід зазначити, що опалювальна установка для здійснення покладених на неї завдань виконується з окремих технологічно пов'язаних частин, що складають систему опалення. Система опалення - це сукупність взаємопов'язаних технічних елементів і пристроїв, призначених для передачі в приміщення необхідної кількості теплоти та підтримання в них заданої температури повітряного середовища. Опалення - особливий вид комунальної послуги, тепловіддача в приміщення від теплоносія, що циркулює в системі опалення відбувається не тільки від радіаторів опалення. Теплова енергія передається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання в конвекції, і поширюється не тільки від радіаторів, але й від інших елементів системи опалення(трубопроводи, стояки, підводки тощо). Відповідно до законів термодинаміки тепло передається від більш нагрітих тіл до менш нагрітих, а теплова енергія, що міститься в повітрі, в елементах інтер'єру приміщення, передається, в тому числі, і в сусідні приміщення через внутрішні стіни та перегородки.

Необхідно відзначити, що внутрішньобудинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря у всіх приміщеннях будинку. Згідно п. 6.3.4. ДБН В.2.5-67:2013 „Опалення, вентиляція та кондиціонування" опалення слід проектувати з урахуванням теплового балансу між тепловтратами та теплонадходженнями, у тому числі теплоти, що регулярно надходить у приміщення від трубопроводів. Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі опалення, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах. При цьому відсутність радіаторів не означає відсутність споживання послуги з опалення, оскільки наявність стояків в приміщенні свідчить про надходження тепла в приміщення.

Законодавство, яке регулює відносини пов'язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії, пов'язує обов'язок споживача сплатити вартість теплової енергії не з видом пристроїв, які використовують теплову енергію, а з фактом її споживання. Отже при підрахунку поверхні опалювальних приладів необхідно враховувати тепловиділення в приміщенні від прокладених трубопроводів (стояків, підводок до приладів тощо), що знаходяться у приміщенні з приладами обліку або без них. Таким чином, якщо навіть у приміщенні відсутні опалювальні прилади, але є стояки, підводки до приладів, споживач повинен сплачувати за фактичне тепло, яке виділяється від зазначених трубопроводів.

Вищезазначене свідчить, що ПО „Український кредитний союз 2000", як власник приміщення являється споживачем, оскільки безпосередньо отримує та використовує теплову енергію централізованого опалення, яка надходить до його приміщення в обсягах, визначених розрахунком теплового навантаження.

Відносно аргументів представника відповідача про невідповідність дати Розрахунку теплового навантаження, яка зазначена позивачем як 03.10.1997, при тому, що договір укладено у 2006 році, що свідчить, за словами відповідача, про підробку цього документу позивачем, оскільки позивач замінює титульні аркуші Розрахунку теплового навантаження за своїм бажанням:

- по-перше, суд оцінює некоректним визначення датою Розрахунку теплового навантаження 03.10.1997, оскільки ця дата є датою протоколу № 97 організації, яка виготовила вказаний розрахунок - ТОВ «ЄОС», фактично Розрахунок теплового навантаження не містить дати його виготовлення;

- по-друге, суду надані для огляду обидва оригінали Розрахунку теплового навантаження, виготовлені однією і тією ж організацією - ТОВ «ЄОС», один - для споживача ЗФ ТОВ «Інтерсервіс» Сервісний центр по ремонту теле-аудіо-відео побутової техніки з тепловим навантаженням 2514,71 Гкал з урахуванням наявності радіаторів опалення, другий - для відповідача ПТ "Український кредитний союз 2000" з тепловим навантаженням 1881,48 Гкал, з урахуванням відсутності радіаторів опалення;

- по-третє, додаток № 1 до договору № 600395 від 01.12.2006 свідчить про обумовлене сторонами приєднане (максимальне) теплове навантаження 0,001881 Гкал/годину, що відповідає наданому Розрахунку теплового навантаження приміщення відповідача;

- по-четверте, Розрахунок теплового навантаження розробляється на замовлення Споживача та надається теплопостачальній організації і передує укладенню договору .

Таким чином, аргументи відповідача про підробку Розрахунку теплового навантаження є безпідставними та хибними.

Враховуючи вищенаведене, суд визнав вимоги позивача про стягнення з відповідача 5945,93 грн. заборгованості правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім вищезгаданої вимоги про стягнення основного боргу, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 979,82 грн. пені, 41,40 грн. інфляційних втрат та 96,94 грн. 3% річних.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Сторонами в пункті 7.2.8 Договору узгоджено, що в разі несплати або несвоєчасної оплати споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у п. 6.3 цього договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошових зобов'язань, вимоги про стягнення з нього пені, інфляційних втрат та 3% річних заявлені позивачем правомірно.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство", виходячи з простроченої вартості теплової енергії за кожним окремо актом за загальний період з 20.02.2018 по 26.09.2018, суд встановив, що з огляду на допущення помилок при підрахуванні кількості днів прострочення до стягнення підлягає 979,42 грн. пені, в решті (0,40 грн. пені) суд відмовляє через необґрунтованість.

Також, судом перевірено розрахунок 3% річних, який визнано невірним. З огляду на допущення помилок при підрахуванні кількості днів прострочення та при арифметичному округленні сум, до стягнення підлягає 96,91 грн. 3% річних, в решті (0,03 грн. 3% річних) суд відмовляє.

Розрахунок інфляційних втрат судом визнано вірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, до стягнення належить 41,40 грн. інфляційних втрат за період з березня 2018 року по серпень 2018 року.

Отже, з підстав зазначених вище, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення з відповідача 5945,93 грн. основного боргу, 979,42 грн. пені, 41,40 грн. інфляційних втрат та 96,91 грн. 3% річних. В решті суд відмовляє через необґрунтованість.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

В даному випадку позивачем доведено, а відповідачем не спростовано обґрунтованість позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру визнаних судом обґрунтованими позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми 1761,89 грн. судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з повного товариства "Український кредитний союз 2000" (69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 122, ідентифікаційний код 30345491) на користь концерну "Міські теплові мережі" (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 79а, ідентифікаційний код 32121458, п/р зі спеціальним режимом використання 2813 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 313957) 5945,93 грн. (п'ять тисяч дев'ятсот сорок п'ять грн. 93 коп.) основного боргу. Видати наказ.

3. Стягнути з повного товариства "Український кредитний союз 2000" (69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 122, ідентифікаційний код 30345491) на користь концерну "Міські теплові мережі" (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 79а, ідентифікаційний код 32121458, п/р № 1951 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 313957, ідентифікаційний код 32121458) 979,42 грн. (дев'ятсот сімдесят дев'ять грн. 42 коп.) пені, 41,40 грн. (сорок одну грн. 40 коп.) інфляційних втрат, 96,91 грн. (дев'яносто шість грн. 91 коп.) 3% річних та 1761,89 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят одну грн. 89 коп.) судового збору. Видати наказ.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 22.02.2019.

Суддя В.В. Носівець