ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2019м. ДніпроСправа № 904/5801/18
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику учасників справу

за позовом КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА КАМ'ЯНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ "ТЕПЛОМЕРЕЖІ"

до Фізичної особи-підприємця ЄСІПОВОЇ ЛЮДМИЛИ ПАВЛІВНИ

про стягнення 4468,23грн., з яких 3693,06грн. основної заборгованості; 155,40грн. трьох відсотків річних; 619,77грн. інфляційних втрат (договір №1022Л від 17.06.2014 на відпуск теплової енергії)

Представники: справу розглянуто без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО КАМ'ЯНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ "ТЕПЛОМЕРЕЖІ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ЄСІПОВОЇ ЛЮДМИЛИ ПАВЛІВНИ (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути 3693,06грн. основної заборгованості; 155,40грн. трьох відсотків річних; 619,77грн. інфляційних втрат.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнення її доводів.

17.06.2014 між сторонами укладено договір на відпуск теплової енергії №1022л.

В період з березня 2016 року по листопад 2017 року відповідачу поставлено теплову енергію на загальну суму 4683,72грн., що підтверджується Актами про постачання теплової енергії за вказаний період.

Відтак, позивач стверджує, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 4683,72грн.

Відповідач здійснила часткову оплати теплової енергії у сумі 990,66грн.

Отже, заборгованість відповідача становить 3693,06грн.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань позивач нарахував відповідачу:

- три відсотки річних у загальному розмірі 155,40грн. за загальний період прострочення з 21.04.2016 по 30.06.2018;

- інфляційні втрати у загальному розмірі 619,77грн. за загальний період прострочення з 21.04.2016 по 30.06.2018.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2018 для розгляду справи №904/5801/18 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича.

Ухвалою від 27.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 28.01.2019.

Щодо доказів отримання учасниками процесу ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Позивач ухвалу від 27.12.2018 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі отримав 02.01.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 24.01.2019.

Примірник ухвали від 27.12.2018 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, який направлено відповідачу повернувся на адресу господарського суду 01.02.2019 з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

В ухвалі від 27.12.2018 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу роз'яснено, що відповідно до статті 178 Господарського процесуального кодексу України, він має право надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, в строк протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (з урахуванням поштового перебігу).

Отже, строк для подачі відзиву сплив.

Станом на 20.02.2019 відзив на позов не надано.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу окремо, який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ КАМ'ЯНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ "ТЕПЛОМЕРЕЖІ" (далі - позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ЄСІПОВОЇ ЛЮДМИЛОЮ ПАВЛІВНОЮ (далі - відповідач, споживач) укладено договір №1022Л від 17.06.2014 про відпуск теплової енергії (далі - договір).

Предметом договору визначено, що продаж постачальником споживачеві теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання в кількості, у строки та на інших умовах, що зазначені в договорі (пункт 1.1 договору).

Ціну договору визначено у пункті 5.1, а саме розрахунки за теплову енергію, що споживається проводяться в грошовій формі відповідно до тарифів, встановлених рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради (Облдержадміністрацією), постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України, постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України або в іншій формі згідно з чинним законодавством.

Строк. Цей договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та діє до 17.06.2015, а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде заявлено однією із сторін (пункт 9.1 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Згідно з частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до пункту 5.2 договору всі розрахунки за цим договором виконуються на підставі платіжних вимог та двостороннього акту про постачання теплової енергії, що виписує постачальник споживачу.

Двосторонній акт про постачання теплової енергії споживач підписує і один екземпляр повертає постачальнику в 5-ти денний термін. В разі не повернення акту в зазначений термін та відсутності мотивованої (письмової) відмови, кількість отриманої теплової енергії вважається беззаперечною та прийнятою до сплати.

Супровідним листом від 13.06.2018 за вих.№00.09.0474/1 від 13.06.2018 на адресу відповідача направлено акти про постачання теплової енергії згідно договору №1022л, а саме:

- за жовтень 2017 року на суму 70,58грн.;

- за листопад 2017 року на суму 317,62грн.;

- за березень 2016 року на суму 972,15грн.;

- за грудень 2016 року на суму 1398,92грн.;

- за січень 2017 року на суму 1803,59грн.;

- за лютий 2017 року на суму 1713,35грн.;

- за березень 2017 року на суму 176,45грн.;

- за квітень 2017 року на суму - 3131,07грн.

Факт направлення підтверджується цінним листом з описом вкладень та фіскальним чеком від 12.07.2018.

Акти підписані частково, однак, враховуючи положення пункту 5.2 договору, акти визнано прийнятими до сплати.

Акт надання послуг є первинним документом бухгалтерської звітності, що фіксує господарську операцію, яка відбулась між сторонами, а тому може підтверджувати факт надання позивачем та отримання відповідачем обумовлених договором послуг на платній основі.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов'язку виконавця за договором поставити послуги відповідає обов'язок замовника оплатити вартість отриманих послуг.

Зобов'язання відповідача, щодо оплати отриманих послуг передбачено умовами договору та нормами законодавства.

Остаточний розрахунок, відповідно до пункту 5.1 договору, здійснюється до 20 числа наступного за розрахунковим місяця.

З огляду на положення пункту 5.1 договору строк оплати отриманих від позивача послуг є таким, що настав.

За отримані від позивача послуги відповідач розрахувався у сумі 990,66грн.

Господарський суд вважає, що відповідач визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до позивача, оскільки до дій які свідчать про визнання боргу можуть відноситися часткове погашення самим боржником основного боргу.

Непогашеною залишається заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 3693,06грн.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, відповідач належними доказами не спростував.

Доказів оплати послуг в сумі 3693,06грн. відповідач не надав.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 3693,06грн. основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував три відсотки річних у загальному розмірі 155,40грн. за загальний період прострочення з 21.04.2016 по 30.06.2018;

Відповідач контррозрахунок трьох відсотків річних не надав.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох відсотків річних та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Позивач нарахував інфляційні втрати у загальному розмірі 619,77грн. за загальний період прострочення з 21.04.2016 по 30.06.2018.

Відповідач контррозрахунок інфляційних втрат не надав.

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат здійснений позивачем та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Судові витрати. З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА КАМ'ЯНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ "ТЕПЛОМЕРЕЖІ" (51914, Дніпропетровська обл., місто Кам'янське, ВУЛИЦЯ ТРИТУЗНА, будинок 168; ідентифікаційний код 03342573) до Фізичної особи-підприємця ЄСІПОВОЇ ЛЮДМИЛИ ПАВЛІВНИ (АДРЕСА_1; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про стягнення 4468,23грн., з яких 3693,06грн. основної заборгованості; 155,40грн. трьох відсотків річних; 619,77грн. інфляційних втрат (договір №1022Л від 17.06.2014 на відпуск теплової енергії) задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ЄСІПОВОЇ ЛЮДМИЛИ ПАВЛІВНИ (АДРЕСА_1; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА КАМ'ЯНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ "ТЕПЛОМЕРЕЖІ" (51914, Дніпропетровська обл., місто Кам'янське, ВУЛИЦЯ ТРИТУЗНА, будинок 168; ідентифікаційний код 03342573) 3693,06грн. (три тисячі шістсот дев'яносто три грн. 06 коп.) основної заборгованості; 155,40грн. (сто п'ятдесят п'ять грн. 40 коп.) трьох відсотків річних; 619,77грн. (шістсот дев'ятнадцять грн. 77 коп..) інфляційних втрат; 1762,00грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 20.02.2019

Суддя І.В. Петренко