ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2019 року Справа № 904/4713/18

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Абадей М.О.

за участю представників сторін:

позивача Колошин В.П., ордер ДП №740/000001 від 22.11.2018, адвокат;

відповідача- представник не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Покровської міської ради Дніпропетровської області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2018 у справі №904/4713/18, ухвалену суддею Ліпінським О.В., повна ухвала складена 28.12.2018

за позовом Покровської міської ради Дніпропетровської області, м. Покров Дніпропетровської області

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Львів

про звільнення самовільної зайнятої земельної ділянки

ВСТАНОВИВ

У жовтні 2018 року Покровська міська рада Дніпропетровської області звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зобовязання останнього звільнити земельну ділянку площею 301,95 кв.м, яка розташована на території АДРЕСА_1 та приведення її до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, шляхом знесення забудови.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до набуття права власності громадянином ОСОБА_2 на павільйон столової загальною площею 143,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, яке було зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.07.2016 на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.2009, Відповідачем було вчинено самовільне зайняття земельної ділянки, яка безпосередньо примикає до павільйону столової, та самочинне будівництво на цій ділянці, що відповідно до ст. ст. 12, 212 Земельного кодексу України є підставою для звільнення земельної ділянки площею 301,95 кв.м, яка розташована на території АДРЕСА_1 та приведення її у стан, придатний для використання за цільовим призначенням, шляхом знесення забудови.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2018 у справі №904/4713/18 (суддя Ліпинський О.В.) закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що спір за своїм субєктним складом не відноситься до юрисдикції господарських судів та підлягає вирішенню загальними судами за правилами цивільного судочинства, оскільки Відповідач, маючи статус підприємця, у спірних правовідносинах виступає як громадянин фізична особа.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Позивач, в якій, посилаючись на необєктивну та неповну оцінку доказів, просив ухвалу суду скасувати, справу направити до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду справи. Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- суд дійшов помилкового висновку щодо того, що Відповідач у спірних правовідносинах діє як фізична особа, оскільки не в повному обсязі дослідив докази, які підтверджують, що Відповідач діяв як фізична особа підприємець;

- Відповідач здійснює на самовільно зайнятій земельній ділянці підприємницьку діяльність: використовує земельну ділянку під пекарню та магазин продовольчих товарів;

- Відповідач самовільно захопив частину прилеглої території та розташував на ній свої кіоски для продажу продуктів та хлібу, що є підприємницькою діяльністю; тобто Відповідач діє як фізична особа підприємець, що не заперечується ним самим.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 (колегія суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Орєшкіної Е.В., Подобєд І.М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Покровської міської ради Дніпропетровської області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2018 у справі №904/4713/18. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні з викликом сторін на 13.02.2019 о 14 год. 30 хв.

05.02.2019 від Відповідача до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання №2 від 04.02.2019 про проведення судових засідань у справі №904/4713/18 в режимі відеоконференції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.02.2019 у задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено з огляду на відсутність технічної можливості через зайнятість залу для проведення інших судових засідань в режимі відеоконференції.

08.02.2019 до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання Відповідача №1 від 04.02.2019, в якому він висловив свою незгоду з відповідністю апеляційної скарги вимогам законодавства. Зазначив, що копія апеляційної скарги та додатки до неї йому не надсилалися; судом не перевірено процесуальну дієздатність особи, яка підписала апеляційну скаргу; Покровська міська рада є фіктивною юридичною особою та не сплатила судовий збір, оскільки не зареєстрована та не обслуговується в Управлінні Держаної казначейської служби України у м. Покров; Позивачем було внесено недостовірні дані у позовну заяву: вилучено 4 та умисно і свідомо зазначено ; позов та апеляційна скарга не є предметом розгляду у господарському суді.

З приводу заявленого клопотання №1 апеляційний суд зазначає наступне.

До апеляційної скарги Позивачем надані належні докази надсилання її копії Відповідачу за належною адресою - АДРЕСА_2, а саме: накладна №155 та фіскальний чек до неї від 04.01.2019, опис вкладення у лист з оголошеною цінністю від 04.01.2019 (а.с. 217-219). Тому, підстави вважати апеляційну скаргу такою, що не була надіслана Відповідачу, відсутні та в будь-якому випадку Відповідач у справі як учасник процесу не позбавлений права скористатися своїми правами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, в тому числі правом на ознайомлення з матеріалами справи.

В матеріалах справи містяться витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, які є офіційними та достовірними та відповідно до яких підписантом та керівником Позивача зазначений Шаповал Олександр Миколайович (а.с.54, 92). Крім того, повноваження Шаповал Олександра Миколайовича визнані рішенням Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області від 20.11.2015 №1 (а.с.41). Код ЄДРПОУ Позивача 34081234 відповідає коду, що значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та апеляційній скарзі.

Законодавство України не містить заборон сплати судового збору третьою особою.

Апеляції на судові акти, ухвалені місцевими господарськими судами, переглядають саме апеляційні господарські суди. Відповідно до Указу Президента України від 29.12.2017 №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" до юрисдикції Центрального апеляційного господарського суду відноситься в тому числі Дніпропетровська область. Тому, розгляд апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2018 у справі №904/4713/18 відноситься до компетенції Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвала Орджонікідзевського міського суду від 31.10.2017 (а.с. 73-75), якою позовну заяву Покровської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки залишено без розгляду, не є остаточним судовим актом та не може встановлювати преюдиційні факти, зокрема щодо факту фіктивності Покровської міської ради, тому апеляційний господарський суд розцінює висновок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з цього приводу як правову оцінку, яка не є обовязковою для господарського суду.

У судовому засіданні 13.02.2019 повноважний представник Позивача апеляційну скаргу підтримав, просив ухвалу суду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 13.02.2019 не забезпечив, причин неявки не повідомив, не зважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №244).

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи без участі Відповідача за наявними в матеріалах справи доказами.

Клопотання №3 надійшло від відповідача електронною поштою 18.02.2019, тобто після ухвалення судом вступної та резолютивної частини постанови, не підписано ЕЦП, тому не підлягає розгляду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача, обґоворивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» (заява №20347/03, рішення від 12.03.2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що у п.1 ст.6 Конвенції втілено «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження у суді за цивільним позовом (див. рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975, серія А,N 18, сс 17-18, пп. 35-36). Однак це право не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. v. France рішення від 29.07.1998, Reports of Judgment and Decisions 1998-V, c.1867, параграф 37).

Відповідно до ч.2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із закріпленими в пункті 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України правилами господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю) тощо, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобовязання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Як вбачається з матеріалів справи, Покровська міська рада Дніпропетровської області звернулась із позовом до Господарського суду Дніпропетровської області про зобовязання ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) як фізичну особу - підприємця звільнити земельну ділянку площею 301,95 кв.м, яка розташована на території АДРЕСА_1 та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, шляхом знесення забудови.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

У вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір - господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 45 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб'єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення з позовом саме як до фізичної особи підприєця ОСОБА_2 стало, на думку Позивача, те, що Відповідач здійснює підприємницьку діяльність на самовільно зайнятій ним земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1: розмістив пекарню та магазин продовольчих товарів, продає хлібобулочні вироби та крупи, для чого придбав павільйон столової загальною площею 143,9 кв.м, що розташований за тією ж адресою, та самовільно захопив прилеглу до приміщення земельну ділянку площею 301,95 кв.м, яка є комунальною власністю.

Водночас, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до договору купівліпродажу від 30.12.2009, який був укладений між Відкритим акціонерним товариством «Автомобіліст» та ОСОБА_2, останній набув право власності на павільйон столови, інв. № 2, позначений на плані літ. «Ю» загальною площею 143,9 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Договір нотаріально посвідчений та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 30.12.2009 (а.с. 15-18). Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 19.10.2018 право приватної власності на це нерухоме майно зареєстроване саме за ОСОБА_2, як фізичною особою.

Відповідно до актів обстеження земельної ділянки від 21.03.2016, 31.03.2016, 13.04.2016, що містяться у матеріалах справи, зафіксовано факт самовільного зайняття земельної ділянки під прибудовою конструкції, яка примикає до павільйону столової АТП, що належить на праві власності ОСОБА_2. Роботи з прибудови виконуються без дозвільних документів невідомими особами, зі слів яких замовником будівництва виступає ОСОБА_2

30.06.2016 складений акт обстеження земельної ділянки, яким встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 в районі заїзду до АТП використовується ОСОБА_2 для обслуговування павільйону столової, інв. №2 літ. «Ю» згідно договору купівлі продажу павільйону столової від 30.12.2009. На місцевості встановлено факт самовільної прибудови конструкцій для павільйону столової, чим порушено вимоги ст. 34 «Право на виконання будівельних робіт» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Комісією встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 501,35 кв.м, яка включає: площа під обєктом нерухомості 143,9 кв.м; зацементована дорога попереду збудованої конструкції, яка слугує для підїзду та підходу до обєкта 55,5 кв.м; площа самовільно збудованої конструкції навколо павільйону столової 301,95 кв.м (а.с. 33).

19.09.2016 складений акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності тощо, яким встановлено факт самочинного будівництва по АДРЕСА_1: до павільйону столової прибудовано одноповерхову споруду прямокутної форми загальною площею 301,95 кв.м. Особа забудовника не встановлена. Власником павільйону столової є ОСОБА_2

Отже, судом встановлений факт участі Відповідача у спірних відносинах саме як фізичної особи.

Частиною другою статті 2 та статтею 80 ЗК України визначено, що суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду, зокрема, громадянам та юридичним особам України (частина друга статті 93 ЗК України).

Отже, використання земельної ділянки фізичною особою не пов'язується з її державною реєстрацією як підприємця. Крім того, наявність такого статусу не може свідчити про те, що фізична особа - підприємець виступає у такій якості у всіх правовідносинах, зокрема і щодо використання земельної ділянки.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що враховуючи приписи ст. 20 ГПК України спір за своїм субєктивним складом не відноситься до юрисдикції господарських судів та підлягає вирішенню загальними судами за правилами цивільного судочинства, оскільки Відповідач, маючи статус підприємця, у спірних відносинах виступає як громадянин фізична особа.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються вивченими судом доказами та встановленими обставинами щодо володіння нерухомим майном на спірній земельній ділянці ОСОБА_2 як фізичною особою, будівництвом іншого майна також як фізичною особою, що не позбавляє його можливості використовувати це майно у своїй підприємницькій діяльності.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції, як ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати за розгляд апеляційної скарги відносяться на апелянта - Покровську міську раду Дніпропетровської області

Керуючись ст. ст. 269, 271, 280, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Покровської міської ради Дніпропетровської області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2018 у справі №904/4713/18 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2018 у справі №904/4713/18 залишити без змін.

Судові витрати, повязані з розглядом даної апеляційної скарги, покласти на апелянта - Покровську міську раду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повної постанови в порядку, встановленому ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 19.02.2019.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна