УХВАЛА

22 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 917/105/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В.- головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" М.А. Славкіної на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгросток" до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна-Агроінвест", 2) Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про визнання права власності на автомобіль та звільнення його з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгросток" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до ТОВ "Україна-Агроінвест" та ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк ", в якому просило: 1) визнати за ТОВ "Украгросток" право власності на майно - автомобіль КАМАЗ 5410, 1985 року випуску, реєстраційний № 11605СН; 2) звільнити майно, що належить ТОВ "Украгросток", а саме: автомобіль КАМАЗ 5410, 1985 року випуску, реєстраційний № 11605СН, шасі (рама) № 133281, з-під арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника від 21.10.2016 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є. у виконавчому провадженні ВП № 52701567.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 12.06.2018 позов задоволено повністю. Визнано за позивачем право власності на автомобіль КАМАЗ 5410, 1985 року випуску, реєстраційний № 11605СН. Звільнено майно, що належить позивачу - автомобіль КАМАЗ 5410, 1985 року випуску, реєстраційний № 11605СН, шасі (рама) № 133281, з-під арешту, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника від 21.10.2016 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є. у виконавчому провадженні ВП № 52701567.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 апеляційну скаргу ПАТ "ВіЕйБі Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" М.А. Славікної задоволено частково, рішення Господарського суду Полтавської області від 12.06.2018 скасовано в частині звільнення майна, що належить позивачу - автомобіля КАМАЗ 5410, 1985 року випуску, реєстраційний № 11605СН з-під арешту, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника від 21.10.2016 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є. у виконавчому провадженні ВП № 52701567, прийнято в цій частині нове судове рішення, яким в позові в цій частині відмовити. В решті рішення Господарського суду Полтавської області від 12.06.2018 залишено без змін.

27.12.2018 Публічне акціонерне товариство "ВіЕйБі Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" М.А. Славкіної звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.11.2018, повний текст якої складений 29.11.2018 (колегія суддів у складі: Пелипенко Н.М., Барбашова С.В., Медуниця О.Є.) та рішення Господарського суду Полтавської області від 12.06.2018 (суддя Семчук О.С.)

Касаційна скарга не відповідала вимогам статті 288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у зв'язку з чим ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.01.2019 було залишено касаційну скаргу без руху та надано строк до 28.02.2019 для усунення недоліків, а саме, скаржнику потрібно було надати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду належні докази отримання оскаржуваної постанови (копія конверту суду, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, тощо).

Дана ухвала була направлена скаржнику 01.02.2019 та оприлюднена 01.02.2019 на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень - http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/79527584.

Скаржник отримав зазначену ухвалу 07.02.2019, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення.

14.02.2019 скаржник направив до Суду документи щодо усунення недоліків, які були отримані доповідачем 19.02.2019. З урахуванням наданих документів скаржником, колегія суддів приходить до висновку про те, що скаржник усунув недоліки в повному обсязі.

З огляду на те, що скаржником усунуто недоліки касаційної скарги в строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день її подання.

В касаційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження в якому скаржник зазначає про те, що оскаржувана постанова від 27.11.2018 була отримана 07.12.2018, на підтвердження чого скаржник надав Суду копію конверта суду апеляційної інстанції про направлення оскаржуваної постанови, на якому зазначений штриховий кодовий ідентифікатор та інформацію з офіційного сайту Укрпошти про відстеження поштових пересилань.

Згідно штрихового кодового ідентифікатора на копії конверта №832 оскаржувана постанова була вручена 07.12.2018.

У зв'язку з наведеним вище, колегія суддів вважає наведені скаржником підстави пропуску строку поважними, а клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження таким, що підлягає задоволенню.

Однак, дослідивши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 54 ГПК України в редакції станом на момент звернення позивача з позовом до суду: "Позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником. Позовна заява повинна містити: 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; суми договору (у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів)."

Згідно з пунктів 2, 3 частин 1, 3 статті 55 ГПК України: "Ціна позову визначається: 2) у позовах про витребування майна - вартістю майна, що витребується. 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою усіх вимог; Ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею."

Згідно з пункту 4 частини 1 статті 57 ГПК України: "До позовної заяви додаються документи, які підтверджують: 4) обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги."

Аналіз зазначених процесуальних норм свідчить про наступне:

1. Ціна позову мала визначатися саме позивачем і лише у випадках неправильного зазначення ціни позову, вона мала визначатися суддею.

2. Ціна позову мала визначатися позивачем саме на момент подачі позову із долученням відповідних підтверджуючих документів.

Як вбачається з матеріалів справи, позов позивачем пред'явлений до суду 01.02.2018.

При цьому, до нього була додана довідка позивача від 24.01.2018 №3, відповідно до якої залишкова балансова вартість автомобіля Камаз 5410 1985 року випуску, реєстраційний № 11605СН станом на дату видачі довідки становить 12 420,00 грн.

Позивачем визначено ціну позову в сумі 12 420,00 грн, саме виходячи з цієї вартості позивачем і сплачувався судовий збір за подачу позову.

На підставі викладеного, суд касаційної інстанції вважає вірною ціну позову, визначену самим позивачем при подачі позову та не спростовану судами попередніх інстанцій, в розмірі 12 420, 00 грн, яка підтверджується доданою саме позивачем до позову довідкою від 24.01.2018 №3.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, викладено його у новій редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017.

Відповідно до частини 3 статті 3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Суд нагадує про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються (рішення у справі Brualla Gomez de La Torre v. Spain, 19.12.1997, Repotrs 1997-VIII, п. 35).

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 7 зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 встановлено в сумі 1 762,00 грн.

Предметом позову у даній справі, в частині, яка оскаржується, є визнання права власності на автомобіль (вартість майна складає 12 420,00 грн.).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 163 ГПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Таким чином, ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ГПК України.

Оскільки оскаржувані судові рішення прийняті за правилами, що встановлені вже новою редакцією ГПК України, отже у питанні наявності чи відсутності права на касаційне оскарження слід виходити з положень Кодексу саме в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ГПК України. Наявності таких випадків з матеріалів даної касаційної скарги не вбачається і скаржником не наведено та не обґрунтовано.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк", оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, керуючись статтями 2, 12, 15, 17, 163, 234, 287, 293, 314 ГПК України, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду,

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" М.А. Славкіної на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 у справі № 917/105/18.

2. Касаційну скаргу та додані до неї документи повернути скаржнику (в тому числі оригінал платіжного доручення № 65537 від 20.12.2018 на суму 3600,00 грн).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Є. Краснов

Суддя Г. Мачульський

Суддя І. Кушнір