ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

закриття провадження у справі

19.02.2019м. ДніпроСправа № 904/5896/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Суддя Татарчук В.О. за участю секретаря судового засідання Нечепоренко Є.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Криворізької міської ради (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

до фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

про стягнення заборгованості з орендної плати за землю

Представники:

від позивача: Скляр Н.М., дов. № 17/26/4308 від 28.12.2018; Чабарай К.В., дов. № 17/26/4298 від 28.12.2018

від відповідача: Лісовий Д.О., дов. від 11.07.2017; Штефан В.О., паспорт серії НОМЕР_1

СУТЬ СПОРУ:

Криворізька міська рада звернулась з позовом до фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про стягнення заборгованості з орендної плати за земельну ділянку площею 0,2912га, з кадастровим номером :06:134:0057, для розміщення автостоянки за адресою вул. Качалова у Саксаганському районі м. Кривого Рогу за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 у розмірі 75228,20грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- відповідачем неналежним чином виконуються зобов'язання договором оренди земельної ділянки від 29.12.2007 в частині повної та своєчасної оплати оренди;

- незважаючи на припинення договору з 05.03.2013 зобов'язання відповідача з оплати оренди за фактичне користування земельною ділянкою продовжують існувати;

- основний борг за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 складає 75228,20грн.

Відповідач у відзиві заперечує проти позову та просить суд закрити провадження у справі у зв'язку з тим, що:

- позивачем невірно визначена предметна та суб'єкта підсудність;

- даний спір не підлягає вирішенню у господарському суді, оскільки фактично спір ініційовано внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів на землю;

- оскільки позивачем виступає орган місцевого самоврядування, який діє як представник влади та намагається стягнути недоотриманий дохід за безпідставне використання земельної ділянки, то цей спір належить до юрисдикції адміністративного суду;

- за відсутності доказів використання відповідачем земельної ділянки протягом 2016 року саме у комерційних цілях та з метою ведення господарської діяльності дана справа має розглядатися місцевим районним судом;

- надані позивачем акти обстеження не містять доказів використання земельної ділянки відповідачем у 2016 році у комерційних цілях;

- Криворізька міська рада є неналежним позивачем по справі, оскільки порядок стягнення земельного податку регламентовано податковим законодавством і позивач не має повноважень звертатися до суду.

У відповіді на відзив позивач заперечує посилаючись на те, що:

- договір оренди земельної ділянки було укладено саме з фізичною особою-підприємцем;

- комерційне використання фізичною особою-підприємцем Штефаном В.О. земельної ділянки у період з 01.01.2016 до 31.12.2016 під розміщення відкритої платної автостоянки підтверджується актами обстеження земельної ділянки від 13.07.2016 та від 12.12.2016, складеними в порядку здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель і на момент обстеження на стоянці перебували транспортні засоби.

В ході розгляду справи встановлено, що 29.12.2007 між Криворізькою міською радою (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Штефаном В.О. (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 05.03.2008 за № 41).

Згідно з п. 1 договору орендодавець на підставі рішення міської ради від 28.11.2007 № 2026 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення автостоянки, яка знаходиться на вул. Качалова у Саксаганському районі м. Кривого Рогу.

Пунктом 5 договору встановлено, що договір укладений на 2 роки. Після закінчення строку договору орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору має за інших рівних умов переважне право поновлення його на новий строк.

20.04.2010 між сторонами було укладено додаткову угоду до договору.

Пунктом 1 вказаної додаткової угоди термін дії договору оренди земельної ділянки від 05.03.2008 №41 відповідно до рішення Криворізької міської ради 27.01.2010 № 3714 подовжено на 3 роки на тих самих умовах (державна реєстрація від 14.05.2010 № 95).

Рішенням Криворізької міської ради від 24.04.2013 № 1927 відповідачу відмовлено в поновленні договору оренди земельної ділянки та зобов'язано припинити комерційне використання земельної ділянки та повернути міській раді за актом приймання-передачі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі з урахуванням наступного.

Згідно з частинами 2, 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно зі статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Отже, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає положенням ст. 4 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, мають господарський характер.

Згідно з частиною першою статті 318 Цивільного кодексу України суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього кодексу. А відповідно до останньої учасниками цивільних відносин визнаються: фізичні та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави й інші суб'єкти публічного права.

Статтями 319 та 320 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, у тому числі для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до частин першої та другої статті 325 цього ж Кодексу суб'єктами права приватної власності є фізичні і юридичні особи. Вони можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Частиною 2 статті 2 Земельного кодексу України встановлено, що суб'єктами земельних відносин є: громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам ( частина друга статті 93 ЗК України).

Таким чином, надання у власність або оренду земельної ділянки не залежить від наявності у фізичної особи статусу підприємця. Наявність у фізичної особи статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту її державної реєстрації як фізичної особи-підприємця вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах, зокрема і щодо набуття в оренду чи у власність земельної ділянки.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 по справі № 306/2004/15-ц.

З урахуванням положень чинного законодавства та правових позицій Верховного Суду, обов'язковою умовою для висновку про наявність підстав для розгляду справи за правилами господарського судочинства є використання фізичною особою-підприємцем земельної ділянки для здійснення господарської діяльності у встановленому законом порядку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

В ході розгляду справи встановлено, що укладений між сторонами договір оренди земельної ділянки від 29.12.2007 був припиненим в 2013 році у зв'язку з відмовою Криворізької міської ради в його продовженні.

Таким чином, фізична особа-підприємець Штефан В.О. перебуває на вказаній земельній ділянці без належних правових підстав.

Наявність у відповідача статусу підприємця не свідчить про те, що він виступає у такій якості, зокрема у правовідносинах з користування земельною ділянкою без правових підстав.

Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 12.06.2018 у справі № 922/3204/17, від 27.06.2018 у справі № 749/230/15-ц, від 03.10.2018 у справі № 904/1182/17.

Відсутність договору оренди (припинення дії договору з березня 2013 року) як підстави для правомірного використання відповідачем земельної ділянки у господарській діяльності у встановленому законом порядку дозволяє не прийняти надані позивачем акти від 13.07.2016, 12.12.2016 і 23.01.2019.

До того ж вказані акти не дають змоги беззаперечно встановити, що саме відповідач використовував земельну ділянку у своїй підприємницькій діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, позивач може звернутись до суду з клопотанням про повернення йому судового збору на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями ст.ст. 20, 73, 74, 129, 130, 191, п. 1 ч. 1 ст. 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 904/5896/18 за позовом Криворізької міської ради до фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про стягнення заборгованості з орендної плати за земельну ділянку площею 0,2912га, з кадастровим номером :06:134:0057, для розміщення автостоянки за адресою вул. Качалова у Саксаганському районі м. Кривого Рогу за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 у розмірі 75228,20грн.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня підписання ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено Господарським процесуальним кодексом.

Повну ухвалу складено: 25.02.2019.

Суддя В.О. Татарчук