ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Справа № 915/1344/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.,

представник позивача в судове засідання не з'явився,

представник відповідача в судове засідання не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Кредобанк", 79026, м.Львів, вул.Сахарова, 78; 04050, м.Київ, вул.Студентська, 5-7в

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Дегтярьової Антоніни Григорівни, АДРЕСА_1

про: про стягнення 42157,53 грн.

Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №б/н від 26.11.2018 про стягнення з Фізичної особи - підприємця Дегтярьової Антоніни Григорівни заборгованості у розмірі 42157,53 грн. за договором овердрафту №АО1086055 від 15.12.2017р.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов Договору №АО1086055 про надання овердрафту в частині не повернення у визначений строк кредитних коштів в повному обсязі.

Ухвалою суду від 04.12.2018р. вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Позивач вчасно усунув виявлені судом недоліки та ухвалою суду від 27.12.2018р. було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 23.01.2019р.

Відповідач відзиву на позов не надав, проте, 14.01.2019р. від нього до суду надійшла заява (вх. №579/19) в якій він проти позовних вимог заперечень не висловив, зазначив про скрутне матеріальне становище, відсутність постійного заробітку та неможливість погашення кредиту. У зв'язку з цим, відповідач у даній заяві просив суд визнати його банкрутом.

Ухвалою суду від 23.01.2019р. вказану заяву було повернуто без розгляду.

Судове засідання призначене на 23.01.2019 було відкладено на 21.02.2019.

Станом на дату судового засідання, відповідач відзив на позов не надав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

21.02.2019 позивач засобами електронного зв'язку до відділу документального забезпечення господарського суду Миколаївської області надав клопотання в якому просить суд здійснювати розгляд справи №915/1344/18 без участі представника позивача. Вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача та представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

15 грудня 2017 року за №АО1086055 між публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та фізичною особою-підприємцем Дегтярьовою Антоніною Григорівною, був укладений договір про надання овердрафту, відповідно до умов якого банк зобов'язався при недостатності коштів на визначеному цим договором поточному рахунку позичальника, надати йому, в межах встановленого, у розмірі та на умовах обумовлених цим договором ліміту по овердрафту, кредит у формі овердрафт, тобто надати у власність позичальника грошові кошти у національній валюті, шляхом дебетування поточного рахунку за рахунок кредитних коштів банку на суму, що перевищує залишок коштів на поточному рахунку, для оплати визначених цим договором розрахункових документів, а позичальник зобов'язався повернути овердрафт і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Умовами п. 2.1.1 договору ліміт овердрафту встановлюється/перераховується в розмірі (сумі) яка визначається банком виходячи зі значення встановлених п. 2.1.3 цього договору обсягів середньомісячних грошових надходжень на поточний рахунок позичальника в банку, на якому встановлено ліміт овердрафту за 3 повні календарні місяці, які передують встановленню/перерахунку ліміту овердрафту, надалі грошові надходження, та тривалості періоду протягом якого відповідний розмір грошових надходжень використовується для встановлення/перерахунку ліміту овердрафту.

Пунктом 2.1.3 договору, його учасники погодили, що ліміт овердрафту з врахуванням п.2.1.1 договору, встановлюється виходячи з наступних показників: - в розмірі 10% від середньомісячних грошових надходжень на поточний рахунок позичальника в банку та/або поточні рахунки позичальника в інших банках за 3 повні календарні місяці, але не більше ніж 50000,0 грн.; - в розмірі 30% від середньомісячних грошових надходжень на поточний рахунок позичальника в банку за три повні календарні місяці, але не більше ніж 100000,0 грн.

Розмір процентної ставки був узгоджений сторонами на рівні 29% річних (п.2.2 договору).

Згідно з п. 2.4 договору, строк кредитування по овердрафту - 12 місяців з можливістю пролонгування відповідно до п. 2.17 договору.

Відповідно до п. 2.8 договору, підставою надання банком овердрафту є подання позичальником у банк платіжних доручень для здійснення розрахункових операцій за рахунок кредитних коштів. Також підставою для надання банком овердрафту є оформлення за ініціативою банку меморіальних ордерів для погашення, за рахунок кредитних коштів, заборгованості позичальника по сплаті комісій за надані банком послуги згідно укладених з позичальником договорів.

Пунктом 3.2 договору сторонами узгоджено, що проценти за користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно, 360 днів у році), за ставкою, вказаною у п. 2.2 цього договору з урахуванням строку кредитування за договором з дня видачі овердрафту до дня повернення овердрафту.

Відповідно до п. 4.1 договору, позичальник зобов'язаний повернути банку овердрафт у повному обсязі в порядку та в терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього.

На виконання умов договору банк надав відповідачу овердрафт в сумі 49600,0 грн., що підтверджується банківською випискою про рух коштів по рахунку з 22.12.2017р. по 03.10.2018р. (а.с.24 звор.бік).

Відповідач, в свою чергу, свої зобов'язання виконував неналежним чином, сплативши в рахунок погашення овердрафту 12228,0 грн.

Залишок заборгованості за договором складає 37371,82 грн., що також підтверджується наданою банком випискою про рух коштів по рахунку з 22.12.2017р. по 03.10.2018р. (а.с.24) та розрахунком позивача (а.с.12).

Також, банком нараховано відсотки за користування відповідачем кредитними коштами за 360 днів 2018 року, виходячи із погодженої сторонами ставки 29% річних, у сумі 9642,17 грн., які також були частково сплачені відповідачем на суму 5825,02 грн.

Залишок непогашених відсотків становить 3756,94 грн.

За даними вказаної виписки про рух коштів та твердженням позивача, борг з повернення кредиту в сумі 37371,82 грн., з оплати процентів за користування кредитними коштами в сумі 3756,94 грн. дотепер відповідачем не погашено.

Як вбачається з матеріалів справи, банк звертався до фізичної особи-підприємця Дегтярьової А.Г. з повідомленням-вимогою б/н від 13.07.2018р. про оплату заборгованості з овердрафту в сумі 37371,82 грн. та 987,27 грн. прострочених відсотків.

Вказану вимогу було отримано відповідачем 17.07.2018р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.22), проте відповідачем вимогу банку залишено без реагування та виконання.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч.1, 2 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

У відповідності до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав свої грошові зобов'язання за договором овердрафту щодо поверненя овердрафту та щомісячної оплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого Банк обґрунтовано вимагає повернення залишку овердрафту та процентів за користуванням кредитними коштами.

Відповідач не заперечив наданий банком розрахунок залишку основного боргу та процентів за користування кредитними коштами.

Перевіривши даний розрахунок, суд визнає його виконаним арифметично вірно та таким, що здійснений у відповідності до погоджених сторонами умов договору.

За правилами ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками.

Відповідач не спростував вимоги позивача, не надав суду відповідні докази, які свідчать про відсутність заборгованості перед кредитором за договірними зобов'язаннями.

За висновками ж суду в спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи чинного законодавства, у зв'язку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Отже, вимоги банку щодо стягнення з відповідача 37371,82 грн. неповернутого овердрафту та 3756,94 грн. простроченої заборгованості по відсотках підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім цього, банк на підставі умов п. п. 2.6, 6.1 договору нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання щодо сплати відсотків за період з 01.05.2018р. по 30.09.2018р. в сумі 1028,77 грн.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч.2 ст.343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» №543/96-ВР від 22.11.1996р. (із змінами та доповненнями) передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 вказаного Закону визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовано Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Суд перевіривши розрахунок пені, вважає, що розмір пені підлягає уточненню виходячи з приписів ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», оскільки розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, нарахованої позивачем за період з 01.05.2018р. по 30.09.2018р.

Розмір пені уточнено судом, виходячи з наступного розрахунку:

- період нарахування з 01.05.2018р. по 31.05.2018р. (31 к. д., ставка НБУ- 17%, сума прострочених відсотків 84,12 грн.):

84,12 грн. х 34% х 31/365 = 2,42 грн.;

- період нарахування з 01.06.2018р. по 30.06.2018р. (30 к. д., ставка НБУ- 17%, сума прострочених відсотків 987,27 грн.):

987,27 грн. х 34% х 30/365 = 27,59 грн.;

- період нарахування з 01.07.2018р. по 12.07.2018р. (12 к. д., ставка НБУ- 17%, сума прострочених відсотків 1920,53 грн.):

1920,53 грн. х 34% х 12/365 = 21,47 грн.;

- період нарахування з 13.07.2018р. по 31.07.2018р. (19 к. д., ставка НБУ- 17,5%, сума прострочених відсотків 1920,53 грн.):

1920,53 грн. х 35% х 19/365 = 34,99 грн.;

- період нарахування з 01.08.2018р. по 31.08.2018р. (31 к. д., ставка НБУ- 17,5%, сума прострочених відсотків 2853,79 грн.):

2853,79 грн. х 35% х 31/365 = 84,83 грн.;

- період нарахування з 01.09.2018р. по 06.09.2018р. (6 к. д., ставка НБУ- 17,5%, сума прострочених відсотків 3756,94 грн.):

3756,94 грн. х 35% х 6/365 = 21,61 грн.;

- період нарахування з 07.09.2018р. по 30.09.2018р. (24 к. д., ставка НБУ- 18%, сума прострочених відсотків 3756,94 грн.):

3756,94 грн. х 36% х 24/365 = 88,93 грн.;

Таким чином, загальний розмір пені за період з 01.05.2018р. по 30.09.2018р. за несвоєчасне виконання позичальником грошових зобов'язань зі сплати відсотків за договором овердрафту складає 281,84 грн., який і підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 238, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Дегтярьової Антоніни Григорівни, (АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м.Львів, вул. Сахарова, 78, ідентифікаційний код 09807862, р/р290999901 в ПАТ «Кредобанк») 37 371,82 грн. основного боргу, 3 756,94 заборгованості з відсотків, 281,84 грн. пені та 1730,81 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано « 21» лютого 2019 року.

Суддя Н.О. Семенчук