ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року Справа №918/290/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Тимошенко О.М.

суддя Огороднік К.М.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

ПрАТ "Рівнеазот": не з'явився;

ПрАТ "Азоттон": Герман Г.Ю (ордер №711 від 23.01.19);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариство "Рівнеазот" на рішення господарського суду Рівненської області від 22 жовтня 2018 року, суддя Церковна Н.Ф., м. Рівне, повний текст складено 24 жовтня 2018 року у справі

за позовом Приватного акціонерного товариство "Рівнеазот"

до Приватного акціонерного товариства "Азоттон"

Компанії PROGRESS OST-WEST HANDELSGESELLSCHAFT m.b.H Шарнштайн

про визнання неправомірними дій щодо укладення договору

Судом роз'яснено представнику ПрАТ "Азоттон" права та обов'язки, передбачені ст.ст. 42, 46 ГПК України. Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надходило, заяв про відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2017 року, ПрАТ "Рівнеазот" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до ПрАТ "Азоттон" та компанії PROGRESS OST-WEST HANDELSGESELLSCHAFT m.b.H Шарнштайн Австрія, в якій, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 28 квітня 2018 року, просило суд визнати недійсним укладений між відповідачами Договір купівлі-продажу обладнання від 21 вересня 2016 року, з підстав ст. 232 ЦК України, оскільки 29 квітня 1996 року між ВАТ "Рівнеазот", правонаступником якого є ПрАТ "Рівнеазот", та СП "Азоттон", яке було перейменовано у ПрАТ "Азоттон", було укладено Договір №15 про передачу в оренду майна, який, за рішенням господарського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року у справі №918/1165/15, яке набрало законної сили 19 вересня 2016 року, припинив свою дію з 31 грудня 2013 року. Крім того, вказаним рішенням, зокрема, ПрАТ "Азоттон" було зобов'язано забрати з території позивача рухоме майно, а саме: одну трансформаторну підстанцію; два відбирача рідини; одну кран-балку; один зварювальний апарат; три компресора АО-1200; один причіп тракторний; один трактор ЮМЗ; одну установку затарювання, та стягнуто з останнього на користь позивача 372 270,88 грн. - збитків.

Проте, 24 березня 2017 року позивач, з листа компанії PROGRESS OST-WEST HANDELSGESELLSCHAFT m.b.H, дізнався про те, що 21 вересня 2016 року між відповідачами було укладено Договір купівлі-продажу обладнання, за умовами якого ПрАТ "Азоттон" відплатно відчужило на користь компанії PROGRESS OST-WEST HANDELSGESELLSCHAFT m.b.H одну естакаду наливу рідкого аміаку в цистерни, три компресора АО-1200, один деревообробний верстат та шість аміачних ємностей.

Вважає, що даний Договір купівлі-продажу обладнання є спробою ПрАТ "Азоттон" ухилитися від виконання рішення господарського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року у справі №918/1165/15, та порушує таким чином права та законні інтереси товариства як стягувача за наведеним рішенням, а цей правочин вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною і в момент його вчинення контрагентами не було додержано вимог ст. 203 ЦК України.

22 жовтня 2018 року, рішенням господарського суду Рівненської області було закрито провадження у справі в частині вимог, пред'явлених до компанії PROGRESS OST-WEST HANDELSGESELLSCHAFT m.b.H Шарнштайн, Австрія, та відмовлено у задоволенні позову ПрАТ "Рівнеазот" до ПрАТ "Азоттон" про визнання неправомірними дій щодо укладення договору, з тих підстав, що позивачем, у встановленому законом порядку, не було обґрунтовано яким чином спірний Договір порушує його права чи охоронювані законом інтереси, оскільки задоволення заявлених у даному позові вимог не призведе до відновлення прав товариства. (т.2, а.с.155-167)

ПрАТ "Рівнеазот", не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального і процесуального права, а місцевий господарський суд дійшов невірного висновку, що оскаржуваний договір не впливає на його права та інтереси.

Обґрунтовує скаргу тим, що вищенаведений Договір купівлі-продажу обладнання є спробою ПрАТ "Азоттон" ухилитися від виконання рішення господарського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року по справі №918/1165/15, щодо оплати на користь товариства 372 270,88 грн. збитків та витрат по сплаті судового збору, і таким чином, порушуються його права та законні інтереси. Також позивач вказував на те, що цей правочин вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною і в момент його вчинення контрагентами не було додержано вимог ст. 203 ЦК України.

Крім того, апелянт зазначив, що постановами головного державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 22 листопада 2016 року було відкрито виконавче провадження ВП №52933412 з примусового виконання наказу господарського суду Рівненської області від 16 березня 2016 року №918/1165/15 про стягнення з ПрАТ "Азоттон" 2 436,00 грн. витрат по сплаті судового збору, та виконавче провадження ВП №52933571 з примусового виконання наказу господарського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року №918/1165/15 про стягнення з ПрАТ "Азоттон" збитків в сумі 372 270,88 грн. Крім того, постановою державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 23 грудня 2016 року у ВП №52933571 та ВП №52933412 постановою про опис та арешт майна боржника було описано та накладено арешт на майно цього боржника на: - сховище аміаку у кількості 6 штук, - одну естакаду зрідженого і газоподібного аміаку, - нежитлову будівлю, приміщення зрідженого і газоподібного аміаку з щитовим приміщенням та трансформаторною підстанцією, - кран-балку та три компресора АО-1200, тобто на майно, яке було предметом оскаржуваного договору.

Вважає, що у разі не реалізації описаного майна на прилюдних торгах чи аукціонах або на комісійних умовах, відповідно до ч.6 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження", дане майно може бути залишене за ПрАТ "Рівнеазот".

Також, зазначає про те, що Договір купівлі-продажу обладнання від 21 вересня 2016 року не містить необхідних відомостей про осіб, що його підписали, а також не зважаючи на те, що зміст договору викладений на російській мові, укладення його відбулось у м. Шарштайн (Австрія), тобто за межами України, що також не відповідає Положенню про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України №201 від 06 вересня 2001 року та зареєстрованого Міністерством юстиції України №833/6024 від 21 вересня 2001 року.

Крім того, вважає, що відчуження естакади наливу рідкого аміаку, слід було вчиняти в письмовій нотаріальній формі, як договір купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки за п.6 наказу РВ ФДМ України по Рівненській області №30 від 07 лютого 2008 року, додаток до наказу "Перелік нерухомого майна, переданого у власність ВАТ "Азоттон", "Екстакада зрідженого і газоподібного аміаку" за ідентифікаційним номером 013 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19263517 від 20 червня 2008 року є нерухомим майном.

Оскаржуваний Договір вважає недійсним, і з тих підстав, що на момент його укладання ПрАТ "Азоттрон" не володів майном, яке було його предметом, оскільки фактично не забрав його з оренди, яке і по теперішній час перебуває на території ПрАТ "Рівнеазот", і, відповідно, не міг передати обладнання новому власнику.

11 грудня 2018 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду, у складі: Дужич С.П., головуючий, Саврій В.А., Коломис В.В., було відкрито апеляційне провадження за скаргою ПрАТ "Рівнеазот", надано сторонам строк до 24 грудня 2018 року, протягом якого можуть бути подані письмові відзиви на апеляційну скаргу.

27 грудня 2018 року, у зв'язку із перебуванням у відпустці суддів Коломис В.В. і Саврія В.А., повторним авторозподілом справи, було визначено колегію суддів у складі: Дужич С.П. - головуючий, Тимошенко О.М., Огороднік К.М.

27 грудня 2018 року, ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПрАТ "Рівнеазот" було прийнято до провадження колегією суддів у новому складі та призначено її до розгляду на 24 січня 2019 року.

24 січня 2019 року, представник ПрАТ "Азоттон", у судовому засіданні заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить суд залишити апеляційну скаргу ПрАТ "Рівнеазот" без задоволення, а рішення господарського суду Рівненської області - без змін.

Представник ПрАТ "Рівнеазот" у судове засідання не прибув, проте 23 січня 2019 року звернувся до суду із клопотанням про відкладення судового засідання на іншу дату у зв'язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Судовою колегією враховується, що ухвала про призначення до розгляду даної справи на 24 січня 2019 року була отримана представником позивача 04 січня 2019 року і ПрАТ "Рівнеазот" мав достатньо часу для забезпечення свого представника в судове засідання, навіть після отримання 17 січня 2019 року ухвали Господарського суду Рівненської області про призначення розгляду справи №918/780/18 на 24 січня 2019 року. Явка учасників судового спору колегією суддів обов'язковою не визнавалась, а відсутність представника товариства, належно повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не є підставою для відкладення її розгляду.

Крім того, ГПК України не обмежує кількості представників, яких може мати одна особа, і зазначений у клопотанні представник є не єдиною особою, що має право представляти інтереси позивача, як апелянта, в суді.

Враховуючи викладене судова колегія відмовляє в задоволенні клопотання про відкладення розгляду скарги на іншу дату, вимоги ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що учасники по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, та вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представника позивача.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги і відзиву на неї, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

29 квітня 1996 року, між ВАТ "Рівнеазот", як орендатором, правонаступником якого є ПАТ "Рівнеазот", та СП "Азоттон", як орендодавцем, правонаступником якого є ПрАТ "Азоттон", було укладено Договір №15 про передачу в оренду майна, відповідно до умов якого орендодавець передає орендатору в оренду майно згідно Додатку №1 та Додатку №2, які знаходяться в установленому фонді СП "Азоттон".

01 липня 2001 року, Додатковою угодою №1 до Договір №15 про передачу в оренду майна сторони продовжили строк його дії по 31 грудня 2000 року та зазначили, що він є продовженим на рік, якщо за 01 місяць до припинення його дії ні одна із сторін не направила іншій стороні офіційний документ про вимогу про припинення дії договору.

18 листопада 2013 року, у зв'язку з відсутністю подальшої доцільності оренди отриманого майна, ПрАТ "Рівнеазот" листом №5760 повідомило ПрАТ "Азоттон" про припинення дії договору оренди майна та просило повідомити час та порядок приймання-передачі орендованого майна з оренди.

11 березня 2014 року, листом №12, ПрАТ "Азоттон" надано письмову відповідь ПАТ "Рівнеазот" на лист від 18 листопада 2013 року, яким останнє повідомило про готовність приступити до прийому-передачі майна згідно договору оренди.

19 березня 2015 року, ПАТ "Рівнеазот" надіслало ПрАТ "Азоттон" вимогу про прийняття майна, яким позивач просив негайно вжити заходів до належного оформлення прийому-передачі орендованого майна.

15 квітня 2015 року, ПАТ "Рівнеазот" листом №1630 вимагало від ПрАТ "Азоттон" негайно сплатити на користь ПАТ "Рівнеазот" грошові кошти в сумі 348 822,07 грн. - за утримання майна ПрАТ "Азоттон" та вжити заходів щодо прийняття і вивезення свого майна за межі території ПАТ "Рівнеазот".

Оскільки, ПрАТ "Азоттон" безпідставно ухилялося від прийняття свого майна з оренди, ПАТ "Рівнеазот" звернулось до суду з позовом про зобов'язання вчинити певні дії.

03 грудня 2015 року, рішенням господарського суду Рівненської області, у справі №918/1165/15, за позовом ПАТ "Рівнеазот" до ПрАТ "Азоттон" про зобов'язання вчинити дії та стягнення збитків (витрат) вимоги позивача було частково задоволено і визнано, що Договір оренди №15 від 29 квітня 1996 року, укладений між ВАТ "Рівнеазот", яке перейменовано в ПрАТ "Рівнеазот", та СП "Азоттон", яке перейменовано в ПрАТ "Азоттон", припинив свою дію з 31 грудня 2013 року, та зобов'язано ПрАТ "Азоттон" забрати з території ПАТ "Рівнеазот" рухоме майно, а саме: трансформаторну підстанцію; два відбирача рідини; кран-балку; зварювальний апарат; три компресора АО-1200; причіп тракторний; трактор ЮМЗ; установку затарювання, а також стягнуто з останнього на користь позивача 372 270,88 грн. - збитків та 7 411,06 грн. - судового збору, у решті позовних вимог - відмовлено.

16 березня 2016 року, постановою Рівненського апеляційного господарського суду, у справі №918/1165/15, було скасовано рішення господарського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року в частині задоволення позову щодо зобов'язання забрати з території ПрАТ "Рівнеазот" трансформаторну підстанцію та в частині стягнення з ПрАТ "Азоттон" збитків в сумі 372 270,88 грн., в цій частині прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, а п.4 резолютивної частини рішення викладено в такій редакції: "4. Стягнути з ПрАТ "Азоттон" на користь ПАТ "Рівнеазот" 2 436,00 грн. - сплати судового збору", в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

07 червня 2016 року, постановою Вищого господарського суду, у справі №918/1165/15, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16 березня 2016 було скасовано в частині відмови у позові щодо зобов'язання ПрАТ "Азоттон" забрати з території ПАТ "Рівнеазот" трансформаторну підстанцію, і в цій частині рішення господарського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року залишено без змін, а в частині відмови у стягненні збитків справу направлено на новий розгляд до Рівненського апеляційного господарського суду.

19 вересня 2016 року, за результатами нового розгляду вимог позивача щодо стягнення збитків в сумі 372 270,88 грн. у справі №918/1165/15, постановою Рівненського апеляційного господарського суду рішення господарського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року в частині стягнення збитків в розмірі 372 270,88 грн. залишено без змін.

На даний час дане рішення господарського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року набрало законної сили.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

21 вересня 2016 року, між ПрАТ "Азоттон" та компанією PROGRESS OST-WEST HANDELSGESELLSCHAFT m.b.H Шарнштайн було укладено Договір купівлі-продажу обладнання, за умовами якого ПрАТ "Азоттон" платно реалізувало компанії PROGRESS OST-WEST HANDELSGESELLSCHAFT m.b.H одну естакаду наливу рідкого аміаку в цистерни, три компресори АО-1200, один деревообробний верстат та шість аміачних ємностей. (т.1 а.с.8-9).

Згідно п.2.1 Договору купівлі-продажу, обладнання вважається поставленим при підписанні покупцем акта приймання-передачі (додаток 1).

Право власності на обладнання переходить до покупця з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі, який є невід'ємною частиною цього договору (п.2.2 договору).

В цей же день, 21 вересня 2016 року, між представниками ПрАТ "Азоттон" і Компанією PROGRESS OST-WEST HANDELSGESELLSCHAFT m.b.H Шарнштайн було підписано акт приймання-передачі обладнання, згідно якого ПрАТ "Азоттон" передало компанії PROGRESS OST-WEST HANDELSGESELLSCHAFT m.b.H Шарнштайн у власність зазначене у Договорі №15 майно. (т.1 а.с.9-зворот)

22 листопада 2016 року, постановами головного державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області про відкриття виконавчого провадження від 23 грудня 2016 року було відкрито виконавчі провадження ВП №52933571 та ВП №52933412 по виконанню наказу Господарського суду Рівненської області №918/1165/15 про стягненню з ПрАТ "Азоттон" на користь ПрАТ "Рівнеазот" 372 270,88 грн. - збитків, 7411,06 грн. та 2436,00 грн. - витрат по сплаті судового збору. (т.1 а.с.44-45)

23 грудня 2016 року постановою головного державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області у виконавчих провадженнях ВП №52933571 та ВП №52933412 було проведено опис та арешт майна боржника, яке знаходиться на території ПАТ "Рівнеазот", а саме: сховище аміаку в кількості шість штук; естакаду зрідженого і газоподібного аміаку; нежитлову будівлю - приміщення зрідженого і газоподібного аміаку з щитовим приміщенням та трансформаторною підстанцією; кран-балку; три компресора АО-1200, з забороною користуватись. (т.1 а.с.46-47)

24 березня 2017 року, компанія PROGRESS OST-WEST HANDELSGESELLSCHAFT m.b.H Шарнштайн, Австрія, звернулось до ПАТ "Рівнеазот" про надання можливості по демонтажу і транспортуванню викупленого нею обладнання з території товариства.(т.1 а.с.8)

27 квітня 2017 року, ПАТ "Рівнеазот" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до ПрАТ "Азоттон" та компанії PROGRESS OST-WEST HANDELSGESELLSCHAFT m.b.H Шарнштайн, Австрія, в якій просить визнати неправомірними дії щодо укладення Договору купівлі-продажу обладнання від 21 вересня 2016 року, укладеного між відповідачами. (т.1 а.с.5-7)

28 квітня 2017 року, ПАТ "Рівнеазот", заявою про зміну предмета позову, просило викласти п.2 позовних вимог у такій редакції:

"Визнати недійсним Договір купівлі-продажу обладнання від 21 вересня 2016 року, укладений між ПрАТ "Азоттон" та PROGRESS OST-WEST HANDELSGESELLSCHAFT m.b.H Шарнштайн". (т.1 а.с.180-181)

01 серпня 2017 року, ПАТ "Рівнеазот" повідомило господарський суд Рівненської області про те, що, на підставі рішення Загальних зборів акціонерів ПАТ "Рівнеазот" від 26 травня 2017 року, змінено тип та найменування товариства на ПрАТ "Рівнеазот" та внесено відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. (т.1 а.с.31)

11 вересня 2018 року, ПрАТ "Рівнеазот" заявило клопотання, в якому просило суд закрити провадження у справі в частині вимог, пред'явлених до компанії PROGRESS OST-WEST HANDELSGESELLSCHAFT m.b.H Шарнштайн, у зв'язку з ліквідацією цієї юридичної особи в процесі розгляду справи. (т.2 а.с.108-109)

22 жовтня 2018 року, рішенням господарського суду Рівненської області було закрито провадження у справі в частині вимог, пред'явлених до компанії PROGRESS OST-WEST HANDELSGESELLSCHAFT m.b.H Шарнштайн, та відмовлено у задоволенні позову ПрАТ "Рівнеазот" до ПрАТ "Азоттон" про визнання неправомірними дій щодо укладення договору. (т.2 а.с.155-167)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом, зокрема, визнання правочину недійсним.

ПрАТ "Рівнеазот" у своїй позовній заяві просить визнати зазначений Договір недійсним, оскільки укладення даного Договору, вчиненого внаслідок зловмисної домовленості сторін, є спробою ПрАТ "Азоттон" ухилитися від виконання рішення господарського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року по справі №918/1165/15, щодо оплати на користь товариства 372 270,88 грн. збитків та витрат по сплаті судового збору, а також з тих підстав, що при укладенні цього Договору сторонами не було дотримано порядку передбаченому "Положенню про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів)", затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України №201 від 06 вересня 2001 року та зареєстрованого Міністерством юстиції України №833/6024 від 21 вересня 2001 року, оскільки не містить необхідних відомостей про осіб, що його підписали, зміст договору викладений на російській мові, а укладення його відбулось у м. Шарштайн (Австрія). Естакада наливу рідкого аміаку, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19263517 від 20 червня 2008 року, є нерухомим майном і її відчуження слід було вчиняти в письмовій нотаріальній формі.

Крім того, вважає, що на момент його укладання ПрАТ "Азоттрон" не володів майном, яке було предметом договору купівлі-продажу, оскільки фактично не забрав його з оренди, а тому, відповідно, не міг передати обладнання новому власнику.

Оскаржуваний Договір вважає недійсним і з тих підстав, що на момент його укладання ПрАТ "Азоттрон" не володів майном, яке було його предметом, оскільки фактично не забрав його з оренди, яке і по теперішній час перебуває на території ПрАТ "Рівнеазот", і, відповідно, не міг передати обладнання новому власнику.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання спірного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Тобто, право на звернення з позовом про визнання недійсним оспорюваного договору надано лише стороні такого правочину та заінтересованій особі, права або законні інтереси якої порушено.

ЦК України та чинне законодавство не дає визначення поняття "заінтересована особа", тому, коло заінтересованих осіб має з'ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

У п.1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року, по справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч.1 ст. 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч.1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов'язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, зокрема, шляхом звернення з позовом до суду (ч.1 ст.16 ЦК України).

Згідно позиції Верховного Суду, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, суду слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Як вбачається, Договір купівлі-продажу обладнання укладено між сторонами ПрАТ "Азоттон" та компанією PROGRESS OST-WEST HANDELSGESELLSCHAFT m.b.H Шарнштайн щодо майна, яке належить на праві власності ПрАТ "Азоттон", а позивач не є його стороною.

За даним Договором реалізовано майно: - одну естакаду наливу рідкого аміаку в цистерни, - три компресори АО-1200, - один деревообробний верстат та шість аміачних ємностей, яке на момент його відчуження не перебувало під арештом, не знаходилось у користуванні чи володінні позивача та не існувало судового спору з ПАТ "Рівнеазот" щодо визначення власника зазначеного майна.

Тобто, на час укладення, між відповідачами спірного договору у позивача був відсутній будь-який правовий титул на майно, яке було предметом цього правочину, оскільки, як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року, у справі №918/1165/15, Договір оренди №15 від 29 квітня 1996 року, який укладений між ВАТ "Рівнеазот", правонаступником якого є ПрАТ "Рівнеазот", та СП "Азоттон", яке перетворене в ПрАТ "Азоттон", визнано таким, що припинив свою дію ще з 31 грудня 2013 року, за 3 роки до укладення оскаржуваної угоди.

ПрАТ "Рівнеазот" в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що:

- Договір купівлі-продажу обладнання від 21 вересня 2016 року укладений з метою ухилення від виконання рішення господарського суду Рівненської області 03 грудня 2015 року у справі №918/1165/15, яким, було присуджено до стягнення на користь товариства збитків у розмірі 372 270,88 грн. На підтвердження цього зазначає, що спірна угода була укладена між набранням вищезазначеним рішенням законної сили і зверненням товариства до виконавчої служби.

- на порушення ст. 772 ЦК України (наймач, який затримав повернення речі наймодавцеві, несе ризик її випадкового знищення або випадкового пошкодження), зазначаючи, що саме позивач є особою, у якої на даний момент знаходиться устаткування, яке є предметом відчуження за оскаржуваним договором та оренда яких закінчилася, що підтверджується рішенням господарського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року у справі №918/1165/15;

- порушується ст. 785 ЦК України, за якою, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення;

- майно, яке було предметом відчуження за оскаржуваним договором було описано і арештовано державним виконавцем під час виконавчого провадження (відкрите на виконання рішенням господарського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року у справі №918/1165/15), а тому саме позивач, як особа, на користь якої вищезазначеним рішенням стягнуто 372 270,88 грн. - збитків є особою, яка має першочергове право на задоволення своїх вимог за рахунок цього майна, а тому відчуження даного устаткування прямо, на думку апелянта, впливає на його права, як на стягувача у виконавчому провадженні.

Проте, рішенням господарського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року, у справі №918/1165/15, було зобов'язано ПрАТ "Азоттон" забрати з території ПАТ "Рівнеазот" спірне майно (трансформаторну підстанцію; два відбирача рідини; кран-балку; зварювальний апарат; три компресора АО-1200; причіп тракторний; трактор ЮМЗ; установку затарювання) і стягнуто з останнього на користь позивача 372 270,88 грн. - збитків, пов'язаних з утримання цього устаткування.

Будь-яких обтяжень на майно ПрАТ "Азоттон" судом не накладалось.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що в Україні право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права і кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За нормами ст.ст. 317 та 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Тому, ПрАТ "Азоттон" вправі був укласти договір по реалізації свого майна і дії щодо неприйняття свого майна від ПрАТ "Рівнеазот", не позбавляли його як власності на це майно, так і вчиненню дій щодо його відчуження.

Щодо порушення ст.ст. 772, 785 ЦК України, судова колегія зазначає, що у даному випадку взагалі не йдеться про наявність можливої відповідальності ПрАТ "Рівнеазот" за неповернення ПрАТ "Азоттрон" устаткування, яке було предметом оренди та на даний момент являється предметом відчуження за спірним договором.

Накладення головним держвиконавцем Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області 23 грудня 2016 року арешту на майно ПрАТ "Азоттон" (сховище аміаку в кількості шість штук; естакаду зрідженого і газоподібного аміаку; нежитлову будівлю - приміщення зрідженого і газоподібного аміаку з щитовим приміщенням та трансформаторною підстанцією; кран-балку; три компресора АО-1200), з якого частину відповідач за рішенням Господарського суду Рівненської області у справі №918/1165/15 повинний був забрати з території ПрАТ "Рівнеазот" (трансформаторну підстанцію; два відбирача рідини; кран-балку; зварювальний апарат; три компресора АО-1200; причіп тракторний; трактор ЮМЗ; установку затарювання), а частина якого вже була реалізована ПрАТ "Азоттон" за Договором купівлі-продажу обладнання від 21 вересня 2016 року і належала на праві власності компанією PROGRESS OST-WEST HANDELSGESELLSCHAFT m.b.H Шарнштайн, Австрія (естакаду наливу рідкого аміаку в цистерни, три компресори АО-1200, деревообробний верстат та шість аміачних ємностей), не є підставою для визнання спірного Договору недійсним та не перешкоджає державному виконавцю виконати наказ Господарського суду Рівненської області №918/1165/15 про стягненню з ПрАТ "Азоттон" на користь ПрАТ "Рівнеазот" коштів: 372 270,88 грн. - збитків, 7411,06 грн. та 2436,00 грн. - витрат по сплаті судового збору, шляхом стягнення коштів з рахунку ПрАТ "Азоттон" та шляхом продажу не реалізованого майна.

Посилання ПрАТ "Рівнеазот" про законність його вимог ґрунтуються на потенційній неможливості виконання судового рішення господарського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року, у справі №918/1165/15, через укладення оскаржуваного Договору, тобто, фактично зводяться до оспорювання процедури виконання судового рішення в іншій судовій справі, втім апелянт не довів того, що майна, належного на праві власності ПрАТ "Азоттон" (за виключенням відчуженого за спірним Договором) не достатньо для задоволення вимог ПрАТ "Рівнеазот" в ході виконавчого провадження.

Виходячи з зазначеного, відсутні підстави вважати, що укладення оскаржуваного правочину якимось чином впливає на права та охоронювані законом інтереси позивача у розрізі виконання зазначеного вище судового рішення від 03 грудня 2015 року. Відомості ж річного звіту ПрАТ "Азоттон" за 2016 рік щодо вартості основних засобів відповідача, опубліковані на його офіційному сайті, також, не можуть свідчити про неможливість виконання ним вищезазначеного судового, а відтак і про наявність умислу на невиконання цього рішення шляхом укладення спірного договору, враховуючи, зокрема, і те, що цей правочин був укладений між відповідачами в значний термін до моменту відкриття виконавчих проваджень ВП №52933571 та ВП №52933412.

Таким чином, ПрАТ "Рівнеазот" звернувшись до суду з вимогою про визнання недійсним Договору купівлі-продажу обладнання, не довів в чому даною угодою порушуються його законні права чи охоронювані законом інтереси, а тому визнання його недійсним не призведе до захисту цих його прав чи законих інтересів, оскільки укладений Договір купівлі-продажу жодним чином не зачіпає його прав та інтересів позивача, а з боку відповідачів не мало місця порушення інтересів позивача.

Відповідно, місцевий господарський суду дійшов до правомірного висновку, що позивачем у встановленому законом порядку не було обґрунтовано, яким чином спірний договір порушує його права чи охоронювані законом інтереси, і слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

Інші заперечення, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 236 ГПК України з всебічним, повним та об'єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв'язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариство "Рівнеазот" - залишити без задоволення, а рішення господарського суду Рівненської області від 22 жовтня 2018 року у справі №918/290/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/290/17 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Огороднік К.М.