ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2019 р. Справа№ 910/11650/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Отрюха Б.В.

ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Добродзій Є.В.

у присутності представників сторін:

від позивача-1: не зявилися

від позивача-2: ОСОБА_2 - наказ № 02-к від 29.01.2019

ОСОБА_3 - наказ № 02-к від 29.01.2019

від відповідача-1: арбітражний керуючий ОСОБА_4 - посвідчення № 875 від 23.05.2013

від відповідача-2: не зявилися

від відповідача-3: ОСОБА_5 - довіреність № 4 від 09.01.2019

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Інститут геоінформатики та Товариства з обмеженою відповідальністю „Карбон ЛТД на ухвалу господарського суду міста Києва від 07.11.2018 року

у справі № 910/11650/16 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом 1. Товариства з обмеженою відповідальністю „Інститут геоінформатики

2. Товариства з обмеженою відповідальністю „Карбон ЛТД

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю „Денді-Карбон

2. Товариства з обмеженою відповідальністю „Юс Імпорт Експорт

3. Товариства з обмеженою відповідальністю „Констеб ЛТД

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ТОВ „Інститут геоінформатики та ТОВ „Карбон ЛТД звернулися до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ „Денді-Карбон, ТОВ „Юс Імпорт Експорт та ТОВ „Констеб ЛТД про визнання недійсним Договору іпотеки від 08.06.2016 року, укладеного між ТОВ „Денді-Карбон та ТОВ „Юс Імпорт Експорт, що діяло від імені і за рахунок ТОВ „Констеб ЛТД.

Позов мотивовано тим, що майно, передане в іпотеку за спірним договором іпотеки, не належало на праві власності іпотекодавцю ТОВ „Денді-Карбон, оскільки саме за позивачем визнано право власності на це майно за рішенням господарського суду міста Києва у справі №18/492-40/110-61/20; крім того, спірне нерухоме майно є не окремо виділеним об'єктом нерухомості, а входить до складу цілісного майнового комплексу і для передачі його в іпотеку слід було отримати згоду інших співвласників (ст. 6 Закону України „Про іпотеку).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 року у справі №910/11650/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 року, у задоволенні позовних вимог ТОВ „Інститут геоінформатики та ТОВ „Карбон ЛТД відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.04.2017 року касаційні скарги ТОВ „Інститут геоінформатики та ТОВ „Карбон ЛТД задоволено. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 року та рішення господарського суду міста Києва від 13.09.2016 року у справі №910/11650/16 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 року провадження у справі припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 року ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 року у справі №910/11650/16 скасовано, справу №910/11650/16 повернуто до Господарського суду міста Києва для розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.11.2018 року справу №910/11650/16 за позовом ТОВ „Інститут геоінформатики та ТОВ „Карбон ЛТД до ТОВ „Денді-Карбон, ТОВ „Юс Імпорт Експорт та ТОВ „Констеб ЛТД про визнання недійсним Договору іпотеки від 08.06.2016 року передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/9004/13 про банкрутство ТОВ „Денді-Карбон.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, позивачі звернулись до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 07.11.2018 року у даній справі та направити справу для подальшого розгляду до господарського суду міста Києва.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги позивачі посилаються на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвели до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апелянти зазначають, що ч. 4 ст. 10 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом визначає суд, як установу, а не як склад суду, відтак на їх думку, судом при постановленні ухвали від 07.11.2018 року невірно застосовано норми закону та помилково направлено дану справу за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/9004/13 про банкрутство ТОВ „Денді-Карбон.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 року апеляційну скаргу ТОВ „Інститут геоінформатики та ТОВ „Карбон ЛТД на ухвалу господарського суду міста Києва від 07.11.2018 року у справі № 910/11650/16 залишено без руху та встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 10 днів з дня отримання відповідної ухвали.

Згідно відомостей, які містяться на зворотніх поштових повідомленнях, уповноважена особа скаржників отримали копії вищезазначеної ухвали суду апеляційної інстанції 09.01.2019 року.

18.01.2019 року, згідно відтиску штампу канцелярії Північного господарського апеляційного суду, тобто у встановлений судом строк, скаржником на виконання ухвали суду від 26.12.2018 року подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою суду від 21.01.2019 року вищевказаною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ „Інститут геоінформатики та ТОВ „Карбон ЛТД на ухвалу господарського суду міста Києва від 07.11.2018 року у справі № 910/11650/16, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 14.02.2019 року за участю повноважних представників сторін.

У поданих через відділ документального забезпечення суду відзивах на апеляційну скаргу представники відповідача-1 та відповідача-3 просять залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника позивача-2 надійшли пояснення до апеляційної скарги.

Представники позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 07.11.2018 року повністю та направити справу для подальшого розгляду до господарського суду міста Києва.

Представники відповідача-1 та відповідча-3 в судовому засіданні проти вимог скаржників, викладених в апеляційній скарзі, заперечували, просили залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду без змін.

Представники позивача-1 та відповідача-2 в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

14.02.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ТОВ „Інститут геоінформатики та ТОВ „Карбон ЛТД слід відмовити, а ухвалу господарського суду міста Києва від 07.11.2018 року у даній справі залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ „Інститут геоінформатики та ТОВ „Карбон ЛТД звернулися до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ „Денді-Карбон, ТОВ „Юс Імпорт Експорт та ТОВ „Констеб ЛТД про визнання недійсним Договору іпотеки від 08.06.2016 року, укладеного між ТОВ „Денді-Карбон та ТОВ „Юс Імпорт Експорт, що діяло від імені і за рахунок ТОВ „Констеб ЛТД.

Однак, матеріалами справи також підтверджується, що ухвалою господарського суду міста Києва від 18.06.2013 року за заявою ТОВ „Карбон ЛТД порушено провадження у справі № 910/9004/13 про банкрутство ТОВ „Денді-Карбон. Постановою господарського суду міста Києва від 17.01.2018 року у наведеній справі (суддя Паламар П.І.) ТОВ „Денді-Карбон визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_4

Вирішуючи питання про передачу справи № 910/11650/16 за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/9004/13 про банкрутство ТОВ „Денді-Карбон, місцевий господарський суд з посиланням на ст.ст. 20, 29, 30, 31 ГПК України та Закону про банкрутство дійшов висновку, що даний господарський спір має бути розглянуто саме в межах справи № 910/9004/13.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 2 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом та іншими законодавчими актами України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно з ч. 9 ст. 30 ГПК України, справи передбачені п. 8, 9 ч.1 ст. 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцем знаходження боржника.

У свою чергу, ч. 4 ст. 10 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом зазначає, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Зазначене вище положення знайшло своє відображення також у п. 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 року № 01-06/606/2013 „Про Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (у редакції Закону України від 22.12.2011 №4212-VI) в редакції ОСОБА_6 господарського суду № 01-06/2511/16 від 21.07.2016 року.

Також, у зазначеному інформаційному листі Вищий господарський суд України звертає увагу на те, що спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, розглядаються господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство незалежно від того, заявлені таки вимоги з підстав невідповідності правочинів спеціальним нормам чи загальним, встановленим цивільним законодавством.

У спорах повязаних з майновими вимогами до боржника слід відносити також спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, повязанні з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника.

Отже, справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Такі майнові спори, за винятком спорів боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК України з урахуванням особливостей встановлених Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі № 910/10829/17 та постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі № 908/560/16.

З матеріалів справи вбачається, що 08.06.2016 року між ТОВ „Денді-Карбон (Іпотекодавець) та ТОВ „Юс Імпорт Експорт, що діяло від імені і за рахунок ТОВ „Констеб ЛТД (Іпотекодержатель) було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №2096, відповідно до п.1.1. якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобовязань за договором безпроцентної позики від 07.06.2016, укладеним між ТОВ „Констеб ЛТД та Іпотекодавцем наступне нерухоме майно: нежитлові приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3 000, 00 кв. м., обладнані необхідними комунікаціями, зокрема: електропостачання, водопостачання, каналізація, центральне опалювання, що розташовані за адресою: м. Київ, провулок Лабораторний, буд. 1, та належать іпотекодавцю на праві власності на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2009 року, Постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2010 року, Постанови Вищого господарського суду України від 17.05.2010 року у справі № 18/142-50/323.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивачів про визнання недійсним Договору іпотеки від 08.06.2016 року можуть вплинути на склад ліквідаційної маси боржника, що тягне в свою чергу неможливість дотримання вимог ч.1 ст.38 Закону про банкрутство, оскільки ТОВ „Денді-Карбон позбавляється можливості забезпечити збереження нерухомого майна боржника у процедурі банкрутства.

Таким чином, в даному випадку у спірних правовідносинах пріоритетними до застосування є норми Закону про банкрутство, а застосування загальних положень норм чинного законодавства України не повинно суперечити положенням спеціального Закону про банкрутство.

Отже, правомірним є висновок суду, що оскільки позовні вимоги у даній справі є майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито справу про банкрутство (відповідача у даній справі), а один з позивачів є конкурсним кредитором такого боржника у справі про банкрутство, то дана позовна заява не підлягає розгляду в позовному провадженні, а може бути розглянута тільки господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Частиною першою статті 29 ГПК України передбачено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно з частиною дев'ятою статті 30 ГПК України справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Відповідно до пункту 2 Правових висновків Верховного Суду у справах про банкрутство за січень - лютий 2018 року від 19.03.2018 року, справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, особливість вирішення майнових спорів з вимогами до боржника, у тому числі про визнання договорів недійсними, полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси і проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Водночас, доводи скаржників, що ч. 4 ст. 10 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом визначає суд, як установу, а не як склад суду, є безпідставними та такими, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм закону, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 та ч. 2 ст. 15 Закону України „Про судоустрій і статус суддів, справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом колегією суддів, а також за участю присяжних. Суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Отже, судом у справі про банкрутство є суддя (колегія суддів), який прийняв до провадження та розглядає справу про банкрутство, а не суд, як адміністративно-територіальна одиниця в системі судоустрою України. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 922/4379/16).

За таких обставин, враховуючи те, що предметом позову у даній справі є визнання недійсним Договору іпотеки від 08.06.2016 року, укладеного між ТОВ „Денді-Карбон та ТОВ „Юс Імпорт Експорт, що діяло від імені і за рахунок ТОВ „Констеб ЛТД, а справа №910/9004/13 про банкрутство ТОВ „Денді-Карбон перебуває у провадженні судді Господарського суду міста Києва Паламаря П.І., суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, що дана справа №910/11650/16 підлягає направленню за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/9004/13 про банкрутство ТОВ „Денді-Карбон на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України.

За наведених вище обставин, судова колегія дійшла висновку, що ухвала господарського суду міста Києва прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржників, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними та недоведеними, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Інститут геоінформатики та Товариства з обмеженою відповідальністю „Карбон ЛТД на ухвалу господарського суду міста Києва від 07.11.2018 року у справі № 910/11650/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 07.11.2018 року у справі №910/11650/16 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу №910/11650/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписано 26.02.2019 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Б.В. Отрюх

ОСОБА_1