ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 рокуСправа № 912/3435/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участю секретаря судового засідання Солдатової К.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/3435/18

за позовом: Фізичної особи-підприємця Моцного Сергія Кузьмовича, АДРЕСА_1

до відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради, 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Шевченка, 109

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Виконавчого комітету Олександрійської міської ради, 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, проспект Соборний, 59

та Олександрійської міської ради, 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, проспект Соборний, 59

про стягнення 82 700,82 грн

Представники сторін:

від позивача - Пороло М.М., адвокат, договір №б/н від 12.12.18, ордер №51718;

від відповідача - участі не брали;

від 3-х осіб - участі не брали.

В судовому засіданні 21.02.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фізична особа-підприємець Моцний Сергій Кузьмович (далі - ФОП Моцний С.К.) звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області 82 700,82 грн, з яких: 57 444,55 грн основний борг, 20 105,58 грн інфляційні втрати та 5 150,69 грн 3% річних, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем Договору №4 від 23.01.2015 на проведення компенсаційних виплат перевізникам за пільгове перевезення окремих категорій громадян у міському автомобільному транспорті загального користування за Договором з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування від 17.08.2013 № 59 в частині відшкодування витрат перевізника на перевезення пільгових категорій громадян, як Головного розпорядника бюджетних коштів.

Ухвалою від 02.01.2019 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 912/3435/18 за правилами спрощеного позовного провадження; судовий розгляд призначено на 01.02.2019 з повідомленням сторін.

Господарський суд зазначає, що при підрахунку заявлених позовних вимог, судом встановлено, що позивачем в прохальній частині позову при калькуляції загальної суми до стягнення допущено помилку, а саме, замість 82 700,82 грн (57 444,55+20 105,58+5 150,69 = 82 700,82), зазначено суму 82 700,79 грн.

Враховуючи викладену помилку, господарський суд враховує вірну калькуляцію позовних вимог в сумі 82 700,82 грн, та здійснює подальший розгляд справи з таким врахуванням.

18.01.2019 на адресу господарського суду надійшов відзив на позовну заяву від 15.01.2019 № 143/21, згідно якого Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради позовні вимоги заперечив. Відповідач наголошує, що згідно ч. 5 ст. 102 Бюджетного кодексу України в 2015 році надання пільг з послуг перевезення здійснювалось за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам. Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради у своїй діяльності керується Положенням про управління, а діє чітко до Постанов Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджеті на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" та від 29.01.2003 № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги". Керуючись приписами статей 23, 48, 97 Бюджетного кодексу України відповідач стверджує, що не має право вийти за межі бюджетних асигнувань. Так як місцевим бюджетам у грудні 2015 року була виділена додаткова субвенція з державного бюджету на пільгові перевезення (рішення міської ради № 17 від 25 грудня 2015 року "Про внесення змін до місцевого бюджету на 2015 рік"), то відповідно на цю суму (859136 грн) були збільшені бюджетні асигнування, які управлінням були розподілені між перевізниками пропорційно їх витратам за надані пільги, та укладені у зв'язку з цим додаткові угоди. А також на цю суму в органах Державного казначейства України (її структурними підрозділами на місцях) були взяті бюджетні зобов'язання, де управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради виступило розпорядником вказаних коштів. Проте, в 2016 році Законом України "Про Державний бюджет на 2017 рік" не були передбачені кошти на погашення заборгованості, яка виникла через недофінансування державою субвенцій по взятим бюджетним зобов'язанням, що і призвело до загальної суми недофінансування за 2015 рік по пільговим перевезенням на загальну суму 1004266,77 грн, у тому числі заборгованості перед перевізником ФОП Моцний С.К. - 57 444,55 грн. Відповідач фінансується з місцевого бюджету і не може нести відповідальності за невиконання державою зобов'язань щодо компенсації за пільгові перевезення громадян. Щодо стягнення 3% річних та інфляційних збитків, то відповідач зазначає, що Договором № 4 від 23.01.2015 передбачено, що проведення виплат здійснюється за рахунок субвенції з державного бюджету, крім того такі нарахування не закладені сторонами при укладенні договору № 4 від 23.01.2015 та додаткової угоди від 10.06.2015. Розрахунки інфляційної суми не підтверджені документально, а тому не містять доказової бази і не підлягають врахуванню в суму заборгованості перед перевізником. Відповідач звертає увагу суду, що ним вжито ряд заходів, у тому числі щодо врегулювання в судовому порядку вказаних спірних відносин, а саме Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради звернулось з позовною заявою до Господарського суду міста Києва (справа № 910/9710/18) про стягнення з Кабінету Міністрів України коштів, у тому числі, і за витрати ФОП Моцний С.К. у зв'язку з пільговим перевезенням громадян передбачених договором № 4 від 23.01.2015, а саме компенсації облікованої в органах Державної казначейської служби України, яка складає заборгованість станом на 01.01.2016 - 57 444,55 грн (а.с.30-32).

01.02.2019 суд відкрив судове засідання та розпочав розгляду справи по суті.

01.02.2019 до господарського суду надійшла заява Фізичної особи-підприємця Моцного Сергія Кузьмовича про залучення до участі у даній справі в якості третіх осіб Виконавчого комітету Олександрійської міської ради та Олександрійської міської ради.

За результатами судового засідання 01.02.2019 господарським судом постановлено ухвалу про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Виконавчого комітету Олександрійської міської ради та Олександрійської міської ради; судове засідання відкладено на 21.02.2019.

Треті особи не скористались своїм правом на подання пояснень щодо позову або відзиву.

В судовому засіданні 21.02.2019 представником позивача позовні вимоги підтримано повністю.

Відповідач та треті особи в судове засідання 21.02.2019 не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення відповідача та третіх осіб про судове засідання та положення п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд розглядає справу за відсутності представників відповідача та третіх осіб.

В судовому засіданні 21.02.2019 судом досліджено докази у справі.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представника позивача та врахувавши доводи, які наведено в обґрунтування підстав позову і заперечень проти позивних вимог, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

17.08.2013 між Виконавчим комітетом Олександрійської міської ради (далі - Замовник) та Фізичною особою - підприємцем Моцним Сергієм Кузьмовичем (далі - Перевізник) укладено договір № 59 з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування (далі - Договір № 59) (а.с. 17-19).

За умовами розділу 1 Договору № 59 Замовник надає Перевізнику право на перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування, а Перевізник зобов'язується здійснювати перевезення пасажирів на умовах, передбачених цим договором.

Перевезення пільгових категорій громадян здійснюється згідно чинного законодавства України, встановлюється міським замовленням і оформляється окремим договором пільгових перевезень.

Розділами 2-4 Договору № 59 встановлено обов'язки Перевізника та Замовника, у відповідності до яких останній надає Перевізнику право на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, а Перевізник зобов'язується надавати транспортні послуги населенню на умовах і в порядку, передбаченому договором.

Так, відповідно до п. 2.1 розділу 2 Договору № 59 Замовник надає Перевізнику право на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування:

№ 2 графік 1 автобусом не нижче характеристик марки Рено із загальною пасажиромісткістю не менше 80 місць для пасажирів, в звичайному режимі руху, рух якого проходить по маршруту "З/вокзал-пр-т Леніна- Перемозький мкрн.- Жовтневий мкрн.- вул. 6-го Грудня - з/вокзал",

№ 2 графік 2 автобусом не нижче характеристик марки Вольво із загальною пасажиромісткістю не менше 80 місць для пасажирів, в режимі руху маршрутного таксі, рух якого проходить по маршруту "З/вокзал-пр-т Леніна- Перемозький мкрн.- Жовтневий мкрн.- вул. 6-го Грудня - з/вокзал",

№ 2 графік 3 автобусом не нижче характеристик марки ЛіАЗ із загальною пасажиромісткістю не менше 80 місць для пасажирів, в режимі руху маршрутного таксі, рух якого проходить по маршруту "З/вокзал-пр-т Леніна- Перемозький мкрн.- Жовтневий мкрн.- вул. 6-го Грудня - з/вокзал",

№ 6 автобусом не нижче характеристик марки ПАЗ із загальною пасажиромісткістю не менше 42 місць для пасажирів, в режимі руху маршрутного таксі, рух якого проходить по маршруту "З/вокзал-пр-т Леніна- Перемозький мкрн.- Жовтневий мкрн.- вул. Івана Франко - з/вокзал".

Розділом 5 Договору № 59 передбачено відповідальність сторін.

У відповідності до розділу 6 Договір № 59 вступає в силу з моменту його підписання і діє до 17.08.2018.

На виконання умов розділу 1 Договору №59 між Замовником, Управлінням праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради (далі - Головний розпорядник бюджетних коштів), що діє на підставі Бюджетного кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 "Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", рішення Олександрійської міської ради від 23.01.2015 № 1529 "Про бюджет м. Олександрії на 2015 рік", Порядку проведення компенсаційних виплат перевізникам за пільгове перевезення окремих категорій громадян у міському автомобільному транспорті загального користування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 22.09.2011 № 752, Положення про управління та Перевізником укладено договір № 4 від 23.01.2015 на проведення компенсаційних виплат перевізникам за пільгове перевезення окремих категорій громадян у міському автомобільному транспорті загального користування (далі - Договір №4) (а.с. 20-21).

Згідно розділу 1 Договору №4 Перевізник зобов'язується надавати послуги окремим категоріям громадян на безплатний проїзд у міському автомобільному транспорті загального користування, які згідно чинного законодавства мають на це право.

Головний розпорядник бюджетних коштів встановлює місцеве замовлення Замовника на перевезення пільгових категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам у межах обсягів, затверджених у бюджеті м. Олександрії на відповідний рік.

Розділом 2 Договору № 4 встановлено права і обов'язки сторін, у відповідності до якого Перевізник зобов'язується надавати якісні, вчасні і в повному обсязі послуги окремим категоріям громадян на безплатний проїзд у міському автомобільному транспорті загального користування, які згідно з чинним законодавством мають на це право, а Головний розпорядник бюджетних коштів зобов'язується проводити компенсаційні виплати Перевізнику за надані послуги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджет" (зі змінами), Порядку проведення компенсаційних виплат перевізникам за пільгове перевезення окремих категорій громадян у міському автомобільному транспорті загального користування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 22.09.2011 № 752.

Розділ 3 Договору № 4 встановлює порядок розрахунків.

Так, у відповідності до п. 3.1 розділу 3 Договір № 4 укладається на суму 151 230,00 грн.

Перевізник щомісяця до 10 числа надає Головному розпоряднику бюджетних коштів дані про витрати за пільгове перевезення окремих категорій громадян за попередній місяць (п.п. 3.2.1 п. 3.2 Розділу 3 Договору № 4).

Головний розпорядник бюджетних коштів до 25 числа звітного місяця на підставі даних про витрати визначає суму компенсаційних виплат та надає на розгляд комісії по проведенню обстеження маршрутів і перерахунку кількості пільгової категорії громадян, які відповідно до законодавства перевозяться безкоштовно на міських автобусних маршрутах загального користування (далі - комісія) (п.п. 3.2.2. п. 3.2 Розділу 3 Договору № 4).

Головний розпорядник бюджетних коштів здійснює перерахування коштів Перевізнику при їх надходженні з бюджету протягом п'яти банківських днів та на підставі суми компенсаційних виплат, затвердженої комісією (п.п. 3.2.3. п. 3.2 Розділу 3 Договору № 4).

Розділами 4, 5 Договору № 4 встановлено відповідальність сторін та порядок вирішення спорів.

Згідно розділу 6 Договір № 4 вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє від 01.01.2015 до 31.12.2015, але не довше терміну дії Договору № 59.

Пунктом 7.2 розділу 7 Договору № 4 встановлено, що усі зміни і доповнення вносяться шляхом підписання сторонами додатку до даного Договору.

10.06.2015 між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору № 4 від 23.01.2015 (далі - Додаткова угода), відповідно до якої ціна Договору становить 211 395,00 грн (а.с. 12).

Зміст Договору № 59 свідчить, що у зв'язку з його укладенням між сторонами виникли правовідносини з перевезення пасажирів у міському автомобільному транспорті загального користування.

Однак, в порушення умов Договору Головний розпорядник бюджетних коштів відшкодував витрати Перевізника на перевезення пільгових категорій громадян лише частково, внаслідок чого за відповідачем рахується борг в розмірі 57 444,55 грн.

12.12.2018 позивач звернувся до відповідача із претензією № 1, у якій зазначає про наявність боргу в розмірі 57 444,55 грн та необхідність його сплати (а.с. 24).

Відповіддю на претензію № 3771/21 від 27.12.2018 відповідач відхилив претензію ФОП Моцного С.К. (а.с. 34-36).

Оскільки взяті на себе зобов'язання за Договором та Додатковою угодою по проведенню компенсаційних виплат Перевізнику Головний розпорядник бюджетних коштів виконав не в повному обсязі, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України відносини, пов'язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Зокрема, відносини з перевезення пасажирів регулюються спеціальним щодо даного виду правовідносин Законом України "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон).

Відповідно до ст. 7 Закону забезпечення організації пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов'язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під'їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 37 Закону пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

На виконання умов Договору позивачем було надано послуги з пільгового перевезення окремих категорій громадян, що не заперечується іншими учасниками справи. Однак відповідач виконав взяті на себе зобов'язання не в повному обсязі, здійснивши часткове відшкодування понесених перевізником витрат за надані послуги, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 57 444,55 грн, що підтверджується Актом звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги між ФОП Моцним С.К. та Головним розпорядником бюджетних коштів станом на 01.03.2016, підписаний як позивачем так і самим відповідачем, зі змісту якого випливає, що відповідачем визнана заборгованість перед позивачем в сумі 57 444,55 грн (а.с. 23), саме яка й пред'явлена позивачем до стягнення у даній справі, як основний борг.

Частиною 2 ст. 916 Цивільного кодексу України передбачено, що плата за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти, що здійснюється транспортом загального користування, визначається за домовленістю сторін, якщо вона не встановлена тарифами, затвердженими у встановленому порядку. Пільгові умови перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти транспортом загального користування можуть встановлюватися організацією, підприємством транспорту за їх рахунок або за рахунок відповідного бюджету у випадках, встановлених законом та іншими нормативно-правовими актами.

Умови відшкодування компенсацій, зокрема, за пільгові перевезення пасажирів автомобільним транспортом перевізникам визначається Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (далі - Порядок фінансування).

Виходячи зі змісту п.п. 2, 2-1 вищевказаної Постанови розпорядниками коштів місцевих бюджетів щодо розрахунків з постачальниками послуг визначені управління праці та соціального захисту населення, зокрема таким розпорядником є відповідач.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (п. 3 Порядку фінансування).

Вищевказане підтверджується приписами п. 5 Порядку проведення компенсаційних виплат перевізникам за пільгове перевезення окремих категорій громадян у міському автомобільному транспорті загального користування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 752 від 22.09.2011 (далі - Порядок), відповідно до якого компенсаційні виплати за пільгове перевезення окремих категорій громадян здійснюються відповідно до додатків до основних договорів між виконавчим комітетом міської ради, управлінням праці та соціального захисту населення міської ради та автоперевізником на проведення компенсації за пільгове перевезення окремих категорій громадян на міських автобусних маршрутах загального користування.

Згідно з п. 1 Порядку, у відповідності до ст. 102 Бюджетного кодексу України, механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до п. 2 Порядку фінансування, фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення проводиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міста Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню (п. 4 Порядку фінансування).

Відповідно до п. 3 Порядку міська рада в межах доведених асигнувань затверджує кошториси міських бюджетів з компенсацій за пільгове перевезення окремих категорій громадян за видами транспорту.

Головний розпорядник бюджетних коштів на підставі узагальнених даних суб'єктів господарювання, які надають послуги з перевезення пасажирів про витрати за пільгове перевезення окремих категорій громадян в межах помісячного розпису кошторису визначає обсяги компенсаційних виплат по кожному з них, які затверджуються комісією та надає Олександрійському управлінню Державної казначейської служби України в Кіровоградській області платіжні доручення щодо проведення розрахунків з перевізниками (п.п. 10-12 Порядку).

У своєму відзиві на позов Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради стверджує, що рішенням Олександрійської міської ради №17 від 25.12.2015 "Про внесення змін до міського бюджету на 2015 рік", у зв'язку з виділенням додаткової субвенції з державного бюджету на пільгові перевезення окремих категорій громадян, були збільшені бюджетні асигнування на суму 859 136,00 грн, які Головним розпорядником бюджетних коштів були розподілені між перевізниками пропорційно їх витратам за надані послуги, та на підставі чого було укладено додаткову угоду з позивачем, на підставі якої внесено зміни до укладеного Договору та встановлено, що сума Договору складає 211 395,00 грн.

Головний розпорядник бюджетних коштів взяті на себе зобов'язання виконав частково, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем в розмірі 57 444,55 грн. Зі змісту Акту звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги, між ФОП Моцним С.К. та Головним розпорядником коштів місцевого бюджету заборгованість на початок звітного року, станом на 01.01.2016 складала 57 444,55 грн, фактично спожито в межах норм з початку року - 5989,00 грн; профінансовано станом на 01.03.2016 - 5989,00 грн, у тому числі 5989,00 грн - за поточний рік, 0,00 грн - погашення заборгованості минулих років. Заборгованість станом на 01.03.2016 складає 57 444,55 грн, у тому числі поточного року - 0,00 грн, минулих років - 57 444,55 грн. Такий Акт підписаний позивачем, а також начальником УПСЗН та головним бухгалтером відділу та скріплений печатками позивача і відповідача.

У відзиві на позов відповідач не заперечує проти залишку непогашеної заборгованості за 2015 рік у сумі 57 444,55 грн.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом не приймається до уваги посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань внаслідок недофінансування державою субвенцій по взятим бюджетним зобов'язанням, оскільки у зв'язку з виділенням додаткової субвенції з державного бюджету на пільгові перевезення окремих категорій громадян рішенням Олександрійської міської ради №17 від 25.12.2015 "Про внесення змін до місцевого бюджету на 2015 рік" були збільшені бюджетні асигнування за даним напрямком та укладено Додаткову угоду з перевізником, а відсутність передбачених у видатках Державного бюджету України бюджетних коштів не є підставою для звільнення Головного розпорядника бюджетних коштів від відповідальності за порушення взятого на себе зобов'язання згідно підписаних ним Договором.

За приписами з ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, не звільняється від відповідальності внаслідок відсутності у боржника необхідних коштів.

Дане положення кореспондується з нормою ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, якою передбачено відповідальність суб'єкта господарювання за порушення господарського зобов'язання; відсутність коштів у боржника не є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо у залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007).

Зокрема, у Рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007 Конституційний Суд України наголосив, що невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Разом із тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ (справа "Кечко проти України", заява № 63134/00) держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення ЄСПЛ). У пункті 26 цього рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

У рішеннях ЄСПЛ від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

Наведену правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справах № 911/4249/16, № 906/621/17, у постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 905/74/18, від 05.06.2018 у справі № 915/827/17, від 07.05.2018 у справі № 920/724/17 та ін.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд доходить висновку, що Головний розпорядник бюджетних коштів не виконав в повному обсязі свої зобов'язання по відшкодуванню позивачу компенсаційних виплат за надані послуги з перевезення пільгових категорій громадян.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги підтвердження матеріалами справи факту невиконання Головним розпорядником бюджетних коштів зобов'язань в частині компенсації позивачу на підставі Договору втрат за перевезення пільгових категорій громадян у встановлений строк, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, а також оскільки на момент прийняття рішення доказів сплати заборгованості суду не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення основного боргу в розмірі 57 444,55 грн.

Крім того, позивачем також заявлено до стягнення з відповідача - 3% річних в розмірі 5 150,69 грн за період з 01.01.2016 по 26.12.2018 та інфляційних втрат в розмірі 20 105,58 грн грн за період з січня 2016 року по листопад 2018 року включно (а.с. 11).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 4 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (далі -Порядок) перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у відповідних органах Державної казначейської служби, пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим у державному бюджеті для бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, бюджетів мм. Києва та Севастополя;

Згідно з п. 5 Порядку, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення);

Пунктом 7 Порядку визначено, що Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення пропорційно фактичним зобов'язанням з пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати. Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів. Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби.

В п. 8 Порядку також встановлено, що отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг, у тому числі на оплату пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Оскільки, вказаним нормативним актом передбачено обов'язок відповідача перераховувати кошти субвенції у п'ятиденний строк з дня надходження субвенції на рахунки головних розпорядників коштів, та кошти субвенції на відшкодування пільг на рахунки Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Олександрійської міської ради не надходили, відповідачем не було порушено визначеного Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету строку зарахування цих коштів позивачу.

Разом з цим, частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем направлено відповідачеві претензію про повернення боргу, яка отримана Управлінням праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради 12.12.2018.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних за період січень 2016 по листопад 2018 та 3% річних за період з 01.01.2016 до 19.12.2018 задоволенню не підлягають у зв'язку з відсутністю підстав для їх нарахування.

Зважаючи на те, що претензія позивача отримана відповідачем 12.12.2018, суд вважає, що стягненню підлягають 3% річних за період з 20.12.2018 по 26.12.2018 на суму 57 444,55 грн, що становить 33,05 грн.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Моцного Сергія Кузьмовича про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради підлягають частковому задоволенню в сумі 57 444,55 грн основного боргу та 33,05 грн - 3% річних. У задоволенні позовних вимог в іншій частині слід відмовити з наведених вище підстав.

За правилами ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача повністю, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій останнього.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Шевченка, 109, ідентифікаційний код 03197641) на користь Фізичної особи-підприємця Моцного Сергія Кузьмовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1) 57 444,55 грн основного боргу, 33,05 грн 3% річних, а також 1762,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Фізичній особі-підприємцю Моцному С.К. за адресою: АДРЕСА_1 та Управлінню праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради за адресою: 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Шевченка, 109; Виконавчому комітету Олександрійської міської ради за адресою: 28000, м.Олександрія, проспект Соборний, 59 та Олександрійській міській раді за адресою: 28000, м. Олександрія, проспект Соборний, 59.

Повне рішення складено 26.02.2019.

Суддя В.В.Тимошевська