ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"25" лютого 2019 р. м. Київ Справа № 911/374/19

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, Міністерства оборони України
до 1. Виконавчого комітету Клавдієво-Тарасівської селищної ради 2. Виробничо-комерційного підприємства «Військовий мисливець» товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України 3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» 4. Відділу державної реєстрації прав на нерухомість та бізнес Бородянської районної державної адміністрації
про скасування рішення виконавчого комітету та свідоцтва на право власності, визнання недійсним договору, визнання права власності на майно, витребування з чужого незаконного володіння майна
встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Фонду державного майна України (далі - перший позивач), Міністерства оборони України (далі - другий позивач) до Виконавчого комітету Клавдієво-Тарасівської селищної ради (далі - перший відповідач), Виробничо-комерційного підприємства «Військовий мисливець» товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України (далі - другий відповідач), Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» (далі - третій відповідач), Відділу державної реєстрації прав на нерухомість та бізнес Бородянської районної державної адміністрації (далі - четвертий відповідач) про:

- визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Клавдієво-Тарасівської селищної ради від 24.06.2008 № 288 «Про оформлення за Виробничо-комерційним підприємством «Військовий мисливець» права власності на нерухоме майно - майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1, у тому числі: службовий будинок, єгерська, літня кухня-столова, будинок мисливський, готель, побутове приміщення, 2 вбиральні, накриття, конюшня - склад, 2 накриття, колодязь, огорожа;

- скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 22.07.2008 про реєстрацію права власності на майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_2, за Виробничо-комерційним підприємством «Військовий мисливець»;

- визнання недійсним договору оренди нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2, укладеного 01.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» та Виробничо-комерційним підприємством «Військовий мисливець»;

- скасування рішення державного реєстратора філії комунального підприємства Новопетрівської сільської ради «Результат» ОСОБА_1 від 17.01.2017 № 33464542 про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» нерухомого майна - громадський (виробничий) будинок (приміщення) «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик», загальною площею 1649,6 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1;

- визнання права власності за державою в особі Фонду державного майна України на нерухоме майно: громадське (виробничий) будинок (приміщення) «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик», зальною площею 1649,6 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1, яке складається з: нежитлове приміщення (готель) літ «Ф» площею 1206,6 кв.м., побутова літ «И» площею 124,2 кв.м., господарська літ «Ї» площею 45,4 кв.м., єгерська літ «О» площею 54,00 кв. м., конюшня склад літ «Є» площею 219,4 кв.м., навіси літ «Й», «Х», «Ч», «Я», вольєр літ «Ш»;

- витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» на користь держави в особі Фонду державного майна України та Міністерства оборони України нерухоме майно: громадське (виробничий) будинок (приміщення) «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик», зальною площею 1649,6 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1, яке складається з: нежитлове приміщення (готель) літ «Ф» площею 1206,6 кв.м., побутова літ «И» площею 124,2 кв.м., господарська літ «Ї» площею 45,4 кв.м., єгерська літ «О» площею 54,00 кв. м., конюшня склад літ «Є» площею 219,4 кв.м., навіси літ «Й», «Х», «Ч», «Я», вольєр літ «Ш».

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на порушення інтересів держави, з огляду на незаконність винесеного рішення виконавчого комітету Клавдієво-Тарасівської селищної ради від 24.06.2008 № 288, що в подальшому призвело до неправомірного відчуження спірного нерухомого майна, яке на переконання прокурора належить державі.

Подана позовна заява не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 162 ГПК України у разі пред'явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Відтак, захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 07.05.2018 у справі № 910/18283/17 та від 19.07.2018 у справі № 822/1169/17.

Доведення підстав звернення до суду прокурором здійснюється у загальному порядку відповідно до вимог ст. 73, 74, 76, 77 ГПК України шляхом подання належних та допустимих доказів. Зокрема, але не виключно, такими доказами можуть бути: докази внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посади державної служби в органі державної влади та здійснюють встановлені для цих посад повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків та ін. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 910/6814/17.

Як на підставу свого звернення до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Фонду державного майна України та Міністерства оборони України прокурор посилається на нездійснення вказаними державними органами захисту прав держави щодо володіння, користування, розпорядження спірним майном. Однак доказів зазначеного прокурор в позовній заяві не вказує та до неї таких доказів не додає. За вказаних обставин прокурором не підтверджено належними та допустимими доказами наявності підстав для звернення з даним позовом до суду, а відтак прокурор при зверненні до суду з даним позовом не дотримав вимог п. 5 ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 164 ГПК України.

Суд враховує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

З огляду на викладене вище, підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, зокрема, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно. Тому, суд при перевірці обґрунтованості підстав для звернення прокурора з даною позовною заявою досліджує питання можливості здійснення визначеними прокурором позивачами судового захисту їх прав самостійно, належність здійснення захисту ними, та в чому полягає порушення інтересів держави в даному випадку, який на думку прокурора є виключним.

Враховуючи вищезазначене, прокурор звертаючись до суду з даною позовною заявою не обґрунтував виключність даного спірного випадку, що відповідно до закону є обов'язковою умовою для звернення прокурора до суду за захистом інтересів держави.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ГПК України встановлено, що позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

До заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування (ч. 4 ст. 164 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 80 ГПК Україна визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

В порушення вищезазначених положень ГПК України прокурором до матеріалів позовної заяви не подано оскаржуваного договору оренди нерухомого майна від 01.01.2016, укладеного між другим та третім відповідачами, чи його належним чином засвідченої копії. Крім того, клопотання про витребування оскаржуваного договору прокурором разом з позовною заявою не подано.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у таких розмірах: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлюються у таких розмірах: 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становить 1921 грн.

Згідно із ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна, у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що вона містить чотири вимоги немайнового характеру, а також дві вимоги майнового характеру - про визнання права власності на майно та про витребування майна.

При зверненні з даним позовом до суду у 2019 році прокурором сплачено судовий збір за чотири вимоги немайнового характеру в розмірі 7684,00 грн. (1921 грн. /один розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2019/ х 4 /вимоги немайнового характеру/ = 7684,00 грн.) та 3842,00 грн. за дві вимоги майнового характеру.

При цьому прокурором зазначено, що сплата судового збору за дві вимоги майнового характеру здійснена з огляду на те, що станом на 2008 рік балансова вартість спірного майна становила 14439,00 грн., а дійсну вартість майна не виявилось за можливе встановити. За вказаних обставин прокурор за кожну вимогу майнового характеру сплатив один розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що загалом склало 3842 грн.

В той же час суд звертає увагу, що спірне майно на яке прокурор просить суду визнати право власності та витребувати його з чужого незаконного володіння складається з: нежитлове приміщення (готель) літ «Ф» площею 1206,6 кв.м., побутова літ «И» площею 124,2 кв.м., господарська літ «Ї» площею 45,4 кв.м., єгерська літ «О» площею 54,00 кв. м., конюшня склад літ «Є» площею 219,4 кв.м., навіси літ «Й», «Х», «Ч», «Я», вольєр літ «Ш», які розташовані по АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що на офіційному веб-сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України розміщено декларацію про початок будівельних робіт від 29.11.2016 № КС06 щодо реконструкції нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1, замовником яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик».

З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень та бази даних комп'ютерної програми «Діловодства спеціалізованого суду» вбачається, що до початку звернення прокурора до суду з даною позовною заявою, 31.01.2019 до господарського суду Київської області надійшла позовна заява Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» за участю третіх осіб: Всеукраїнська громадська організація Товариство військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, Виробничо-комерційне підприємство «Військовий мисливець» Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України, Фонд державного майна України, ОСОБА_2 про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння майна: громадський (виробничий) будинок (приміщення) загальною площею 1649,6 кв.м., який складається з нежитлового приміщення (готель) літ. «Ф» площею 1206,6 кв.м., побутова літ. «И» площею 124,2 кв.м., господарська літ. «ї» площею 45,4 кв.м., єгерська літ. «О» площею 54,0 кв.м., конюшня-склад літ «Є» площею 219,4 кв.м., навіси літ. «Й», «X», «Ц», «Ч», «Я», вольєр літ. «Ш» та розташований за адресою: АДРЕСА_1. За подання вказаної позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 35100,00 грн. (платіжне доручення №248/235 від 24.01.2019).

Разом з тим, з ухвали господарського суду Київської області від 05.02.2019 у справі № 911/337/19 вбачається, що судовий збір в розмірі 35100,00 грн., сплачений Міністерством оборони України виходячи з вартості вищезазначеного спірного майна лише за одну майнову вимогу. Відтак, вартість спірного майна у справі № 911/337/19, яке аналогічне по місцезнаходженню та загальній площі спірному майну у даній справі № 911/374/19, встановлена судом на підставі поданих до суду документів складає 2340000 грн. В підтвердження зазначеної суми спірного майна, яке так само є спірним у даній справі Міністерство оборони України надало суду декларацію про готовність об'єкта реконструкції нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1, згідно якої вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію 2340000 грн., у тому числі вартість на будівельні роботи 2340000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 ГПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

Оскільки визначена прокурором ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, суд зазначає, що при зверненні з даним позовом у справі № 911/374/19 прокурор повинен доплатити суму судового збору в розмірі 66358 грн. (2340000 грн. /вартість спірного майна х 1,5 % х 2 /вимоги майнового характеру/ = 70200 грн. - 3842 /сплачений судовий збір за дві вимоги майнового характеру/ = 66358 грн.).

Відтак, додане до позовної заяви платіжне доручення від 05.02.2019 № 73 на суму 11526,00 грн. не є належним та допустимим доказом сплати судового збору у встановленому розмірі відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання даного позову.

За таких обставин, прокурором до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому розмірі.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

В порушення зазначених положень ст. 162 ГПК України в поданій позовній заяві не містяться відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися або відомості про відсутність здійснення таких заходів.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з ч. 4 ст. 91 ГПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55 (далі - Національний стандарт) в якому зазначено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23.

Додані до матеріалів позовної заяви копії письмових доказів, які підтверджують обставини на які посилається прокурор в позовній заяві, не відповідають вимогам ч. 2 ст. 91 ГПК України, позаяк, на них не містяться відмітки щодо дати засвідчення копій.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 4 ст. 53, п. 7 ч. 3, ч. 5 ст. 162, п. 2 ч. 1 ст. 164, ч. 2, 4 ст. 164, ч. 1, 2 ст. 174, ст. ст. 232-234 Господарського процесуального кодексу України суд, -

постановив:

1. Позовну заяву Заступника військового прокурора Центрального регіону України залишити без руху.

2. Зобов'язати прокурора усунути зазначені в даній ухвалі недоліки позовної заяви, подавши до суду упродовж десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху наступні документи:

- письмові пояснення з обґрунтуванням наявності підстав для здійснення представництва прокурора в даній справі, зокрема виключність даного спірного випадку та зазначенням доказів нездійснення Фондом державного майна України та Міністерством оборони України захисту інтересів держави в даному випадку;

- докази в підтвердження наявності підстав для здійснення представництва прокурора в даній справі, зокрема, докази нездійснення Фондом державного майна України та Міністерством оборони України захисту інтересів держави в даному випадку;

- належним чином завірений договір оренди спірного нерухомого майна, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальський клуб «Ярик» та Виробничо-комерційним підприємством «Військовий мисливець»;

- належні та допустимі докази, що підтверджують сплату судового збору у встановленому розмірі, а саме докази доплати судового збору за подання до суду двох вимог майнового характеру - про визнання права власності на спірне майно та про витребування спірного майна в розмірі 66358,00 грн.;

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися або відомості про відсутність здійснення таких заходів;

- копії письмових доказів доданих до матеріалів позовної заяви, засвідчених належним чином відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55.

3. Попередити прокурора що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, зазначений у п. 2 цієї ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута йому без розгляду відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 2 ст. 235 ГПК України та у відповідності до ст. 255 ГПК України оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Подоляк