ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.02.2019 Справа № 917/221/19

м. Полтава

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С., розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця Легейди Володимира Миколайовича (вх. № 3244 від 28.03.18)

про вжиття заходів забезпечення позову по справі № 917/221/19

за позовною заявою Фізичної особи - підприємця Легейди Володимира Миколайовича, АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс", вул. Гоголя 2, с. Гоголеве, Шишацький район, Полтавська область, 38040

про стягнення 200000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Легейда Володимир Миколайович звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс" 200000,00 грн..

27.02.2019 до Господарського суду Полтавської області надійшла заява позивача про забезпечення позову від 21.02.2019. У вказаній заяві позивач просить суд заборонити відповідачу здійснювати дії щодо відчудження належного на праві власності рухомого майна, а саме: транспортних засобів Toyota HILUX, 2,4L, M/T, ACTIVE, 2017 року випуску, а також Ford KUGA, номер кузова НОМЕР_1, шляхом накладення арешту на вказане майно, що належить ТОВ "Агросервіс".

В обгрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що йому стало відомо від працівників відповідача, що керівництво ТОВ "Агросервіс" має намір припинити здійснення господарської діяльності та ліквідувати дану юридичну особу. У зв'язку з цим переважна більшість працівників відповідача уже звільнена, а належне ТОВ "Агросервіс" майно відчужується шляхом продажу даного майна третім особам, а також шляхом виведення майна з балансу ТОВ "Агросервіс" та його передачі на баланс Фермерського господарства "В.В.С.".

При цьому, позивач звертає увагу на те, що чинний керівник відповідача Скочко Віктор Миколайович є одним із засновників і кінцевим бенефіціарним власником ФГ "В.В.С.".

Таким чином, на думку позивача, існує загроза того, що за час розгляду даної справи відповідач відчужить належні йому транспортні засоби третім особам з метою недопущення звернення стягнення на них.

Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як передбачено в п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем (відповідачами) дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання. Саме лише посилання в заяві на скрутне матеріальне становище відповідача без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Посилання заявника на те, що належне ТОВ "Агросервіс" майно відчужується шляхом продажу майна третім особам, а також на виведення майна з балансу ТОВ "Агросервіс" та його передачу на баланс Фермерського господарства "В.В.С." жодними доказами не підтверджено.

Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Проте, суд відзначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім цього, позивачем не подано жодних доказів на підтвердження того, що транспортні засоби Toyota HILUX, 2,4L, M/T, ACTIVE, 2017 року випуску, та Ford KUGA, номер кузова НОМЕР_1, на які він просить суд накласти арешт, належать ТОВ "Агросервіс" на праві власності.

Враховуючи викладене, заява Фізичної особи - підприємця Легейди В.М. про забезпечення позову визнається судом необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця Легейди Володимира Миколайовича про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та в строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О. С. Семчук