ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 рокуСправа № 912/3101/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г. при секретарі судового засідання Лупенко А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/3101/18

за позовом: Фізичної особи-підприємця Тищенко Олександра Миколайовича, АДРЕСА_1

до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, вул. Академіка Корольова, 26, м. Кропивницький, 25030

про визнання укладеною додаткової угоди

Представники сторін:

від позивача - Грідасов Б.Ю., адвокат, ордер серія ДН №065101 від 15.01.2019, свідоцтво №5286 від 17.12.2018;

від відповідача - Кравець К.В., довіреність від 02.01.2019 № 11-0.62-3/62-19.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Тищенко Олександра Миколайовича до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди від 28.12.2012 (державна реєстрація права оренди від 16.08.2013, номер запису про інше речове право: 2136847) у редакції:

"Додаткова угода

про поновлення договору оренди від 28 грудня 2012 року

(державна реєстрація права оренди від 16.08.2013,

номер запису про інше речове право: 2136847)

_________________________ "____"_______20___р.

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області () в особі________________________________________________________________, який (а) діє на підставі__________________________________________________іменований в подальшому "Орендодавець", з одного боку та фізична особа-підприємець Тищенко Олександр Миколайович (РНОКПП НОМЕР_1), що в подальшому іменується "Орендар", з другого боку, згідно ст. 33 Закону України "Про оренду землі" домовилися укласти цю Додаткову угоду про поновлення договору оренди від 28 грудня 2012 року земельної ділянки загальною площею 26,0009 га, кадастровий номер НОМЕР_2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Червонокам'янської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, державна реєстрація права оренди від 16.08.2013, номер запису про інше речове право: 2136847 (надалі - Договір оренди землі) на наступних умовах:

1. Поновити Договір оренди землі строком на 7 років.

2. Замінити у всіх частинах і пунктах Договору оренди землі означення органу державної влади, який виступає Орендодавцем з Олександрійської районної державної адміністрації на Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у зв'язку з переходом повноважень щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, згідно із ст. 122 Земельного кодексу України.

3. Всі інші умови Договору оренди землі, які не обумовлені даною Додатковою угодою, залишаються незмінними.

6. Ця Додаткова угода є невід'ємною частиною Договору оренди землі, та укладена у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у "Орендодавця", другий - у "Орендаря", третій примірник подається до Державного реєстратора.

Реквізити та підписи сторін:

"Орендодавець" "Орендар"

Головне управління Держгеокадастру ФО-П Тищенко Олександр Миколайович

у Кіровоградській області РНОКПП НОМЕР_1

АДРЕСА_1

- з покладанням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у визначеному законом порядку скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди, звернувшись до відповідача у встановленому законом порядку з відповідним листом, однак, відповідач не вчинив будь-яких дій на підписання додаткової угоди та продовження терміну дії договору.

Ухвалою від 30.11.2018 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 912/3101/18 за правилами загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання на 26.12.2018 та встановив сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Крім того, ухвалою від 30.11.2018 господарський суд задовольнив заяву Фізичної особи-підприємця Тищенко Олександра Миколайовича від 28.11.2018 та вжив заходів забезпечення позову.

19.12.2018 відповідач подав суду відзив на позов у якому заперечує позовні вимоги та вважає позов необґрунтованим.

Зокрема, відповідач зазначив, що 03.08.2018 листом Т-10388/0-5358/0/17-18 з метою приведення договору до вимог Податкового кодексу України, Головне управління повторно пропонувало ФОП Тищенко О.М. внести зміни до договору оренди землі в частині збільшення орендної плати на рівні 12% від нормативної грошової оцінки

Згідно відомостей Укрпошти цей лист отриманий позивачем 07.08.2018.

У зв'язку з закінченням строку дії договору та недосягненням згоди щодо всіх його істотних умов відповідач листом від 16.08.2018 № Т-10388/0-5567/0/17-18 заперечив поновлення договору оренди на новий строк.

Оскільки сторони не досягли домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося і правові підстави для продовження строку дії договору оренди відсутні.

Отримання відповідачем чергового листа позивача, зазначає відповідач, у будь-якому випадку не може бути підставою для його поновлення на умовах позивача. Орендар отримавши пропозицію орендодавця щодо істотних умов договору, зобов'язаний або погодитись на неї, або заперечити проти запропонованих умов (статті 641, 642 Цивільного кодексу України). У першому випадку є підстави для продовження договору на нових погоджених умовах, а відсутність згоди орендаря (у тому числі відсутність відповіді на пропозицію) має наслідком припинення переважного права останнього на поновлення договору оренди в силу частини 4 статті 33 ЗУ "Про оренду землі".

Також, зазначає відповідач, позивач не розробив агрохімічний паспорт поля та вчасно не надав нормативно-грошову оцінку спірної земельної ділянки.

Ухвалою від 26.12.2018 господарський суд відклав підготовче засідання на 09.01.2019 та встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив до 30.12.2018.

08.01.2019 позивач подав суду заяву від 02.01.2019 у якій просить не брати до уваги письмові докази надані відповідачем разом з відзивом через відсутність підтвердження надсилання (надання) їх копій позивачу та відсутність таких у позивача, а відзив відповідача вважати ненаданим у встановлений судом строк без поважних причин, та вирішити спір за наявними матеріалами справи.

В підготовчому засіданні 09.01.2019 оголошено перерву до 21.01.2019.

В засіданні суду 21.01.2019 представник позивача підтримав подану заяву від 02.01.2019, подав суду клопотання від 21.01.2019 про продовження строку підготовчого провадження та відкладення засідання суду.

Ухвалою від 21.01.2019 в задоволенні заяви позивача від 02.01.2019 відмовлено, клопотання позивача від 21.01.2019 задоволено та продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 01.02.2019 о 15:00 год., зобов'язано відповідача подати суду додані до відзиву від 19.12.2018 докази належним чином засвідчені відповідно до вимог пункту 5.27 ДСТУ 4163-2003, встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив до 31.01.2019.

31.01.2019 Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області, на виконання вимог ухвали від 21.01.2019, надано до суду додані до відзиву від 19.12.2018 докази засвідчені відповідно до вимог пункту 5.27 ДСТУ 4163-2003.

01.02.2019 Фізичною особою-підприємцем Тищенко Олександром Миколайовичем подано відповідь на відзив.

За результатами підготовчого засідання 01.02.2019 господарським судом на підставі ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 11.02.2019.

Ухвалою від 11.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.02.2019 о 09:00.

В судовому засіданні присутні представники сторін підтримали раніше заявлені позиції щодо позовних вимог.

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив подані докази та встановив, що між ФОП Тищенко О.М. (орендар) та Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області було укладено договір оренди, згідно якого орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 26,0009 га, кадастровий номер НОМЕР_2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Червонокам'янської сільської ради Олександрійського району Кіровогардської області. Державна реєстрація права оренди від 16.08.2013, номер запису про інше речове право 2136847.

Договір укладено на 5 років, а після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк у разі письмового повідомлення орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до його закінчення про намір продовжити його дію (п. 7 договору).

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4 відсотки від нормативної грошової оцінки землі (п. 8 договору).

Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 37 договору).

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України).

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (частина перша статті 93 ЗК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України)

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (частина друга статті 6 ЦК України). Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (абзац другий частини третьої статті 6 ЦК України)

За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (частина перша статті 792 ЦК України).

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (частина перша статті 763 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України).

Договір набирає чинності з моменту його укладення (частина друга статті 631 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму (частина перша статті 765 ЦК України).

Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації (частина третя статті 640 ЦК України, в редакції чинній на момент укладення договору оренди від 28.12.2012). Стаття 640 ЦК України, в редакції чинній на момент реєстрації відповідачем права оренди на підставі договору оренди від 28.12.2012, вже не містить умови про державну реєстрацію договору.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Зокрема, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (згідно із частиною першою статті 125 Земельний кодекс України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III (в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі - ЗК України). Це положення ЗК України діяло як на момент підписання договору оренди від 28.12.2012, так і на момент відповідної реєстрації відповідачем свого права на оренду.

Відповідно до редакції частини п'ятої статті 126 ЗК України, чинної на момент підписання договору оренди від 28.12.2012, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Редакція цієї статті ЗК України, яка діяла на момент проведення відповідачем реєстрації договору оренди від 28.12.2012 передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, затвердженій Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та чинній на момент виникнення відповідних правовідносин (далі - Новий Закон про реєстрацію).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга статті 792 ЦК України). Це положення кореспондує частині восьмій статті 93 ЗК України, яка передбачає, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі (частина перша статті 17 Закону про оренду землі).

Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років (частина перша статті 19 Закону про оренду землі).

Відповідно до статті 20 Закону про оренду землі в редакції, що діяла до 01 січня 2013 року, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації згідно із умовами статті 18 Закону про оренду землі в цій же редакції.

Частина друга статті 20 Закону про оренду землі в редакції, що діяла до 01 січня 2013 року, передбачає, що право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (частина друга статті).

Договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено (абзац другий частини першої статті 31 Закону про оренду).

Згідно із підпунктом 1 частини першої статті 19 Нового Закону про реєстрацію та Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у попередній редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин (далі - Закон про реєстрацію) державна реєстрація прав проводиться, зокрема на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку (частина третя статті 16 Нового Закону про реєстрацію та Закон про реєстрацію).

Пункт 7 договору оренди від 28.12.2012 передбачає, що цей договір укладено на 5 років. Підпункт перший абзацу першого пункту 33 договору оренди від 28.12.2012 передбачає, що дія цього договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Відповідно до пункту 37 цього договору він набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір оренди не набув чинності 28.12.2012, але він набув чинності 16.08.2013 (дата державної реєстрації права оренди відповідача, яке передбачене цим договором), у зв'язку з чим у його сторін з цього моменту виникли договірні права та обов'язки відповідно до законодавства, що діяло на момент здійснення такої державної реєстрації права.

Якщо закон містить вимогу державної реєстрації договору як умову набуття ним чинності, то договір набуває чинності з моменту його відповідної реєстрації. Якщо зміни, внесені в законодавство, передбачають скасування державної реєстрації договору як обов'язкової умови набуття ним чинності але вводять обов'язкову умову реєстрації права, щодо набуття якого такий договір укладається, то за умови невиконання вимоги щодо державної реєстрації такого договору на момент набрання чинності зазначеними змінами в законодавство такий договір набуває чинності з моменту реєстрації відповідного права за умови відсутності явно виражених заперечень контрагента на момент відповідної реєстрації. В договорі оренди від 28.12.2012 його сторонами визначено, що він набуває чинності з моменту його державної реєстрації, тобто з моменту реалізації такої вимоги цього договору (домовленості сторін договору, а не вимоги статті 210 ЦК України). Позивач на момент здійснення відповідачем його права оренди спірної земельної ділянки на підставі договору оренди від 28.12.2012 не відкликав своєї згоди на узгоджені умови (що підтверджується підписом позивача) цього договору. Зазначені зміни, внесені в законодавство, фактично ототожнюють державну реєстрацію договору оренди та відповідну реєстрацію права оренди на підставі такого договору, тому державна реєстрація відповідачем права оренди є достатньою умовою виконання вимоги про державну реєстрацію договору оренди, враховуючи, що державну реєстрацію договору оренди станом на 16.08.2013 вже неможливо було здійснити. Тому договір оренди від 28.12.2012 в силу визначених його сторонами умов та зазначених норм права набув чинності з моменту державної реєстрації права оренди відповідача - 16.08.2013, а отже, строк в 5 років закінчується з 16.08.2018 року.

Така позиція визначена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.11.2018 у справі № 696/1880/15-ц (провадження № 61-6742св 18 пункти 46 - 74).

Листом від 10.01.2018 № 31-11-0.63-317/2-18 з метою приведення договору до вимог підпункту 288.5.2 ст. 288 Податкового кодексу України, Головне управління пропонувало ФОП Тищенко О.М. внести зміни до договору оренди землі в частині збільшення орендної плати у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки (а.с. 116).

Доказів направлення цього листа відповідачем не надано, представник позивача заперечив його отримання.

Позивач 13.07.2018 направив на адресу відповідача лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі із проектом додаткової угоди, в якому запропонував поновити договір на 7 років та залишити всі інші умови договору незмінними (а.с. 25 - 27).

Цей лист відповідач отримав 16.07.2018 (а.с. 118).

Відповідач у листі від 03.08.2018 № Т-10388/0-5358/0/17-18, з метою узгодження істотних умов у межах строку визначеного Законом України "Про оренду землі" за договором зареєстрованим від 16.08.2018 за № 2136847 запропонував надати Головному управлінню інформацію щодо наявної розробленої технічної документації з нормативної грошової оцінки землі (витяг з нормативної грошової оцінки), витяг з Державного земельного кадастру, агрохімічний паспорт поля, а також відомості, які спростовують порушення умов договору в частині перегляду розміру орендної плати згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 10.01.2018 № 31-11-0.63-317/2-18, узгодити істотні умови договору оренди землі, а саме: встановлення розміру орендної плати на рівні 12% від нормативної грошової оцінки (а.с. 120, 121).

Відповідачем надано належні докази направлення позивачу вказаного листа (а.с. 122 - 124).

В подальшому позивач 10.08.2018 направив на адресу відповідача заяву про поновлення договору оренди земельної ділянки, до якої в додатках зазначено про надання копії договору оренди, технічної документації про нормативно-грошову оцінку, довідки про використання за призначенням, копії агрохімпаспорту, витягу з ЄДРПОУ (а.с. 125 - 128).

Листом від 16.08.2018 Т-10388/0-5567/0/17-18 відповідач у зв'язку із недосягненням домовленості щодо істотних умов договору, передбачених статтею 15 ЗУ "Про оренду землі" повідомив про заперечення у поновленні дії договору оренди землі (а.с. 129, 130).

Відповідачем надано належні докази направлення вказаного листа (а.с. 131 - 133).

Відповідач 28.08.2018 направив позивачу лист-повідомлення від 22.08.2018 № 31-11-0.61-6633/2-18 про заперечення на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" в поновленні договору оренди (а.с. 134, 135,138).

Відповідач наполягає на тому, що лист від 03.08.2018 № Т-10388/0-5358/0/17-18 ним не отримано та обгрунтовує це такими доказами:

- на звернення позивача від 18.01.2019 отримано повідомлення Кіровоградської дирекції АТ "Укрпошта" № 41-07/Т-1541 від 24.01.2019 про те, що поштове відправлення "Укрпошта Експрес" № 665, яке відправлене на ім'я Тищенко О.М. за адресою АДРЕСА_1, отримано його матір'ю ОСОБА_6 (а.с. 147);

- згідно заяви свідка ОСОБА_6 (мати Тищенко О.М.), мати Тищенко О.М. отримала на початку серпня лист від відповідача у справі та через похилий вік та хвороби не повідомила сина про цей поштовий лист і не передала його йому (а.с. 153).

За цих обставин, зазначає позивач вбачається, що відповідач направив лист від 03.08.2018 не позивачу - фізичній особі-підприємцю Тищенко Олександру Миколайовичу, а фізичній особі Тищенко О.М., та що цей лист не було отримаано позивачем, отже він не був обізнаний про зміст даного листа (неналежне повідомлення).

Також позивач зазначає, що заперечення відповідача, викладені у листі від 16.08.2018 № Т-10388/0-5567/0/17-18 не містять конкретні посилання на порушенння закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, та не містять конретні істотні умови договору, щодо яких відповдач пропонує зміни, при цьому слід зауважити, що відповідачем не було виконано установлений законом обов'язок щодо узгодження з позивачем істотних умов договору, отже формулювання віповідача "у зв'язку з недосягненням згоди щодо всіх істотних умов" нічим не обгрунтовано та не може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви позивача, отже, орендар не повідомив протягом місяця орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Таким чином, орендар земельної ділянки, діючи добросовісно та розумно, належним чином виконав свій обов'язок щодо повідомлення орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору про намір його поновити, як це передбачено умовами договору оренди, та не суперечить положенням частини 2 статті 33 ЗУ "Про оренду землі". З урахуванням відповідних змін у ч. 3 ст. 19 ЗУ "Про оренду землі", позивач скористався наданим йому правом ініціювати внесення змін до договору, що знайшло своє відображення у проекті додаткової угоди, п. 1 якої передбачає поновлення дії договору на 7 років.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не пов'язані одна з іншою.

Законодавцем у частині 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначено алгоритм дій, який зобов'язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря:

1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону;

2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору;

3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності);

4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Зазначені положення слід розуміти таким чином:

а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря;

б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Якщо орендар та орендодавець у процесі погодження фактично дійшли згоди щодо нових істотних умов договору оренди землі, але не уклали додаткової угоди, то способом захисту прав орендаря буде саме його звернення до суду із позовом про укладення додаткової угоди на нових узгоджених істотних умовах, а не автоматична пролонгація на попередніх умовах.

Так, згідно листа відповідача від 03.08.2018 № Т-10388/0-5358/0/17-18, цей лист є відповіддю на лист-повідомлення позивача від 13.07.2018 та в ньому з метою узгодження істотних умов у межах строку визначеного ЗУ "Про оренду землі" за договором зареєстрованим від 16.08.2018 за № 2136847 запропоновано надати Головному управлінню інформацію щодо наявності розробленої технічної документації з нормативної грошової оцінки землі (витяг з нормативної грошової оцінки), витяг з Державного земельного кадастру, агрохімічний паспорт поля, а також відомості, які спростовують порушення умов договору в частині перегляду розміру орендної плати згідно листа головного управління Держгеокадастру у Кіровогардській області від 10.01.2018 № 31-11-0.63-317/2-18, узгодити істотні умови договору оренди землі, а саме встановлення розміру орендної плати на рівні 12% від нормативної грошової оцінки.

Тобто, відповідач не заперечив продовження дії договору на 7 років. Поряд з тим запропонував визначити розмір орендної плати на рівні 12 % від нормативної грошової оцінки землі, а також надати зазначені вище документи.

Стосовно відсутності необхідності додавати до листа-повідомлення інші документи, за винятком проекту додаткової угоди про поновлення Договору, то це чітко встановлено ч. 3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Також на цьому наголошує і Велика Палата Верховного Суду у п. 5.8. постанови від 10.09.2018.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 641 ЦК України).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).

Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу (ч. 2 ст. 644 ЦК України).

Відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію (ст. 646 ЦК України).

Відповіді, як підтверджується матеріалами справи, позивачем відповідачу на його лист від 03.08.2018 не надано, тобто сторони не узгодили істотні умови договору.

Щодо доводів позивача про неотримання листа від 03.08.2018 № Т-10388/0-5358/0/17-18, то суд враховує, що цей лист було направлено за адресою АДРЕСА_1.

Ця адреса зазначена позивачем у позові, у свідоцтві про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, у договорі оренди землі, у паспорті, у листі-повідомленні від 13.07.2018, у заяві від 10.08.2018, міститься у витязі з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Саме на цю адресу відповідачем направлено лист від 03.08.2018 та надано належні докази на підтвердження його направлення.

У заяві свідка, мати Тищенко О.М., повідомляє суд, що в грудні 2018 року її син, запитав чи не отримувала вона листа від Головного управління Держгеокадастру, який мав надійти на його ім'я на вищезазначену адресу на початку серпня 2018 року. ОСОБА_6 пригадала, що на початку серпня 2018 року поштарка вручила їй поштовий лист у конверті від відповідача у справі адресованого Тищенко О.М. За отримання листа вона розписалась оскільки її син з липня 2018 року і зараз проживає окремо в м. Олександрія Кіровоградської області де й працює. З того часу і до жовтня 2018 року через зайнятість сина на роботі, він не приїздив до неї, а по телефону спілкувались рідко і коротко. Через похилий вік та хвороби не повідомила сина про цей поштовий лист і не передала його йому, так як не пригадує де він знаходиться.

Відповідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексу України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статті 25 Цивільного кодексу України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. За правилами частин другої та четвертої цієї статті цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

У статті 26 Цивільного кодексу України вказано, що всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов'язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов'язки як учасник цивільних відносин.

З наведених норм законодавства вбачається, що кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 Цивільного кодексу України, відповідно до якої право на здійснення підприємницької діяльності, не забороненої законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус "фізична особа - підприємець" сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Тому доводи позивача про направлення відповідачем листів не фізичній особі-підприємцю, а фізичній особі не можуть бути підставою для висновку про відсутність повідомлення позивача у справі про прийняті рішення відповідачем.

Саме позивач мав організувати свою діяльність таким чином, щоб мати змогу отримувати кореспонденцію, яка необхідна для його підприємницької діяльності, за зазначеною ним же адресою.

До того ж за поясненнями представника позивача, лист-повідомлення від 22.08.2018 № 31-11-0.61-6633/2-18 (направлений за тією ж адресою), отриманий позивачем. Тоді як в заяві свідка зазначено про те, що з початку серпня і до жовтня 2018 року Тищенко О.М. не приїздив до матері.

Так як відповідачем надано належні докази направлення позивачу листа від 03.08.2018 за відомою йому адресою, то суд не погоджується з доводами позивача про його неотримання.

Також із змісту самого договору вбачається, що він укладений позивачем як фізичною особою-підприємцем та земельна ділянка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Оскільки сторони не досягли домовленості щодо орендної плати, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося і правові підстави для продовження строку дії договору оренди відсутні.

Орендар, отримавши пропозицію орендодавця щодо істотних умов договору, зобовязаний або погодитись на неї, або заперечити проти запропонованих умов. У першому випадку є підстави для продовження договору оренди на нових погоджених сторонами умовах, а відсутність згоди орендаря (у тому числі відсутність відповіді на пропозицію) має наслідком припинення переважного права останнього на поновлення договору оренди в силу частини 4 статті 33 ЗУ "Про оренду землі".

Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до норм ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог повністю.

Приписами ст. 145 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Частиною 10 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Враховуючи те, що Фізичній особі-підприємцю Тищенко Олександру Миколайовичу повністю відмовлено в задоволенні позову - потреба у забезпеченні позову відпала.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 30.11.2018 у справі № 912/3101/18 у вигляді заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на розпорядження, зміну цільового призначення та складу угідь, зміну конфігурації та меж, зміну кадастрових номерів, поділ чи об'єднання, передання у власність чи надання у користування для всіх потреб, оренду, у тому числі включення до переліку земельних ділянок, право оренди на які підлягає продажу на земельних торгах (аукціоні), земельної ділянки загальною площею 26,0009 га, кадастровий номер НОМЕР_2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Червонокам'янської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, із земель державної власності сільськогосподарського призначення; заборони державним кадастровим реєстраторам відділу Держгеокадастру у Олександрійському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вчиняти будь-які дії у Державному земельному кадастрі, спрямовані на розпорядження, зміну цільового призначення та складу угідь, зміну конфігурації та меж, зміну кадастрових номерів, поділ чи об'єднання, скасування державної реєстрації, скасування кадастрового номеру земельної ділянки загальною площею 26,0009 га, кадастровий номер НОМЕР_2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Червонокам'янської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, із земель державної власності сільськогосподарського призначення та заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності та інших речових прав за іншими особами щодо земельної ділянки загальною площею 26,0009 га, кадастровий номер НОМЕР_2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Червонокам'янської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, у томі числі реєстрації припинення права оренди зазначеної земельної ділянки у Фізичної особи-підприємця Тищенко Олександра Миколайовича.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Скасувати заходи забезпечення позову у справі №912/3101/18, вжиті ухвалою суду від 30.11.2018.

Врахувати, що заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили цим рішенням.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.02.2019.

Суддя В.Г. Кабакова