РІШЕННЯ

13 лютого 2019 року м. ТернопільСправа № 921/180/18

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Охотницької Н.В.

за участі секретаря судового засідання Ранецької Л.А.

розглянув справу

за позовом ОСОБА_1 обласного клінічного онкологічного диспансеру, вул. Р. Купчинського, 8, м. Тернопіль

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 обласна рада, вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Єврофарм", вул. Коперніка, 3/3, м. Тернопіль

про зобов'язання ТОВ "Єврофарм" звільнити займане приміщення площею 27 кв. м, що знаходиться на 1 поверсі по вул. Р.Купчинського, 8 у м. Тернополі

за участі представників:

позивача: адвокат ОСОБА_3, довіреність № 67/02 від 07.02.19;

відповідача: адвокат ОСОБА_4, довіреність № б/н від 28.12.18;

третьої особи: ОСОБА_5, довіреність № 07-569 від 28.05.2015.

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Суть справи:

ОСОБА_1 обласний клінічний онкологічний диспансер звернувся до Господарського суду Тернопільської області із позовом до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Єврофарм" про зобов'язання ТОВ "Єврофарм" звільнити займане приміщення площею 27 кв. м, що знаходиться на 1 поверсі по вул. Р.Купчинського, 8 у м. Тернополі.

Позивач в обґрунтування заявленого позову посилається на припинення договірних відносин з відповідачем з 31.03.2018, котрі виникли на підставі договору оренди від 09.10.2012 (з урахуванням додаткової угоди до нього від 01.07.2014 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі №921/491/17-г/17), у звязку з закінченням строку договору, відтак, у відповідача виник обовязок звільнити орендоване приміщення.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 29.05.2018 відкрито провадження у справі №921/180/18 за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 25.06.2018. В судовому засіданні 25.06.2018 оголошена протокольна ухвала про відкладення підготовчого засідання на 05.07.2018.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 05.07.2018, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, в порядку статті 50 ГПК України, залучено ОСОБА_1 обласну раду.

Окрім того, в судових засіданнях 05.07.2018 та 12.07.2018 оголошувалися протокольні ухвали про відкладення підготовчого засідання на 12.07.2018 та на 30.07.2018, про що було повідомлено учасників справи, відповідно до вимог ст. ст. 120, 121 ГПК України.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Тернопільської області від 30.07.2018, враховуючи, що у судді Боровця Я.Я., який розглядав дану справу, з 25.07.2018 закінчилися повноваження судді, згідно пункту 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 921/180/18.

За результатами проведеного повторного автоматизованого розподілу, для розгляду справи №921/180/18, визначено суддю Охотницьку Н.В. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2018 - в матеріалах справи).

Ухвалою суду від 30.07.2018 справу № 921/180/18 прийнято до провадження суддею Охотницькою Н.В. та вирішено розгляд даної справи почати спочатку та здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження із призначенням підготовчого засідання на 16 серпня 2018 року.

В підготовчому засіданні призначеному на 16.08.2018, в порядку ч. 5 ст. 183 ГПК України було оголошено перерву до 17.09.2018, а пізніше до 25.09.2018 та до 01.10.2018, про що постановлялись протокольні ухвали.

Ухвалою суду від 25.09.2018 відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ "Єврофарм" від 17.09.2018 (вх. № 18154 від 17.09.2018) про зупинення провадження у справі № 921/180/18 до моменту набрання законної сили рішенням Господарського суду Тернопільської області у справі № 921/327/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Єврофарм" до ОСОБА_1 обласного клінічного онкологічного диспансеру про спонукання укласти договір оренди.

Ухвалою суду від 28.09.2018, у відповідності до п. 17.11 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, повернуто заявнику апеляційну скаргу ТОВ "Єврофарм" без номера від 27.09.2018 (вх. №2141) на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 25.09.2018 про відмову в задоволенні клопотання ТОВ "Єврофарм" від 17.09.2018 (вх. № 18154 від 17.09.2018) про зупинення провадження у справі № 921/180/18, разом із доданими до неї матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 01.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 22 жовтня 2018 року, яке також було відкладено до 01 листопада 2018 року.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 01.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу №921/180/18 до судового розгляду по суті на 19 листопада 2018 року.

16 листопада 2018 року на адресу суду надійшла ухвала Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.11.2018, якою відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Єврофарм" на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 26.10.2018 у справі №921/180/18 та прийнято до розгляду касаційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Єврофарм" на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 26.10.2018 у справі №921/180/18 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 19.11.2018 провадження у справі № 921/180/18 було зупинено до перегляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду ухвали Західного апеляційного господарського суду від 26.10.2018 у даній справі.

Відповідно до ухвали Господарського суду Тернопільської області від 19.11.2018, матеріали справи №921/180/18 направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, вул. О. Копиленка 6, м. Київ, 01016.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.12.2018 у справі № 921/180/18 касаційну скаргу ТОВ "Єврофарм" залишено без задоволення, а ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 26.10.2018 у справі № 921/180/18 без змін.

26 грудня 2018 року, згідно супровідного листа № 921/180/18/1593/2018 від 10.12.2018, Верховним Судом матеріали справи № 921/180/18 повернуто на адресу Господарського суду Тернопільської області.

Враховуючи те, що обставини, які зумовили зупинення провадження у даній справі усунені, суд ухвалою від 04.01.2019 поновив провадження у даній справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 11.02.2019.

В судовому засіданні 11.02.2019 оголошувалась перерва до 13.02.2019.

Так, присутній в судових засіданнях 11.02.2019 та 13.02.2019 представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, при цьому, посилається на припинення договірних відносин з 31.03.2018, котрі виникли на підставі договору оренди від 09.10.2012 (з урахуванням додаткової угоди до нього від 01.07.2014 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі №921/491/17-г/17), у звязку з закінченням строку договору, отже, у відповідача виник обовязок звільнити орендоване приміщення. При цьому, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 обласний клінічний онкологічний диспансер листом № 113/01 від 02.03.2018, який надісланий 03.03.2018, про що свідчить копія опису вкладення, наявна в матеріалах справи, повідомив ТОВ "Єврофарм" про необхідність належного та своєчасного виконання умов договору оренди від 09.10.2012 та рішення суду від 19.09.2017 у справі № 921/491/17-г/17 шляхом звільнення до 01.04.2018 орендованого приміщення.

Оскільки відповідачем не виконано вимоги зазначені в листі № 113/01 від 02.03.2018, позивач повідомив ТОВ "Єврофарм" листом №168/01 від 02.04.2018 про те, що відповідно до постанови Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі №921/491/17-г/17, строк дії договору оренди від 09.10.2012 закінчився 31.03.2018, у зв'язку з чим, займане ТОВ "Єврофарм" приміщення площею 18 кв.м., що знаходиться в адміністративному корпусі онкодиспансеру за адресою: м. Тернопіль, вул. Р.Купчинського, 8, підлягає негайному звільненню, як доказ повідомлення відповідача позивачем долучено копію фіскального чеку № НОМЕР_1 від 03.04.2018. Водночас, як зазначає представник позивача, отримання ТОВ "Єврофарм" листа №168/01 від 02.04.2018 підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак, вказане повідомлення про вручення, про яке представник позивача зазначав у судовому засіданні 13.02.2019, останнім до матеріалів справи не долучено.

Відповідач згідно поданих відзивів на позов без номера від 11.07.2018 (вх.№13784 від 12.07.2018), від 27.08.2018 (вх.№16376 від 29.08.2018) та його уповноважений представник в судових засіданнях, позовні вимоги заперечив.

Так, згідно письмових відзивів на позов, відповідач вказує на те, що оскільки власник не попередив про намір використовувати спірне майно для власних потреб у визначений Законом строк, ТОВ "Єврофарм" в порядку ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 777 ЦК України та ст. 285 ГК України, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін.

Крім того, повноважний представник відповідача в судових засіданнях 11.02.2019 та 13.02.2019 вказує на те, що ТОВ "Єврофарм" жодних листів від позивача із запереченнями про продовження договору оренди не отримувало, в тому числі і листа, копія якого міститься у матеріалах справи від 02.04.2018, а копія фіскального чеку № НОМЕР_1 від 03.04.2018, без опису вкладення, не є належним доказом, який підтверджує факт надсилання відповідачу саме листа №168/01 від 02.04.2018. Також, повноважний представник ТОВ "Єврофарм" зазначає, що наявні в матеріалах справи листи №113/01 від 02.03.2018 та №168/01 від 02.04.2018 не є належними доказами припинення дії договору оренди в порядку ст. 764 ЦК України та ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки із змісту останніх не вбачається волевиявлення орендодавця щодо заперечень проти продовження договору оренди на новий строк.

Відповідно до усних пояснень повноважного представника третьої особи в судових засіданнях, а також письмових пояснень на позов №07-813 від 09.07.2018 (вх.№13731 від 10.07.2018), ОСОБА_1 обласна рада вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обласного клінічного онкологічного диспансеру правомірними та просить суд позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення учасників спору, судом встановлено наступне.

09.10.2012 між комунальною установою ОСОБА_1 обласної ради "ОСОБА_1 обласний клінічний онкологічний диспансер" як Орендодавцем та товариством з обмеженою відповідальністю "Єврофарм" як Орендарем, укладено договір оренди (типовий) нежитлового приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області (далі договір), відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв за ОСОБА_3 прийому-передачі у строкове платне користування нежиле приміщення, загальною площею 27м2 за адресою: вул. Р.Купчинського, 8, м. Тернопіль, з метою використання під аптечний кіоск (п.п.1.1, 7.1 договору).

У Розділі "Орендна плата" (п.п.3.1-3.4 договору) сторонами встановлено розмір орендної плати, можливість його перегляду, строки оплати та відповідальність за несвоєчасну сплату орендних платежів.

Зміни і доповнення до умов договору допускаються за взаємною згодою сторін (п.10.3 договору).

Факт передачі у користування Орендарю обєкта оренди нежитлових приміщень, загальною площею 27м2, розташованих по вул. Р.Купчинського, 8 у м. Тернополі, підтверджується складеним сторонами ОСОБА_3 прийому-передачі від 09.10.2012, підписаним повноважними представниками сторін, підписи яких засвідчені печатками юридичних осіб (додаток 1 до договору).

У п.10.1 договору встановлено строк дії договору, а саме з 09.10.2012 до 30.06.2014, включно (21 місяць).

В той же час, згідно п.10.6 договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення терміну його дії, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Припинення дії договору, зокрема внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, тягне за собою обовязок Орендаря повернути приміщення (обєкт оренди) Орендодавцю у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, за ОСОБА_3 прийому-передачі, який складається Орендарем (п.п.2.3, 2.4, 5.7 договору).

Підстави припинення договору визначені у п.10.8 договору, а підстави його розірвання, в тому числі в односторонньому порядку у п.п.10.4 та 10.4.1.

01.07.2014 сторонами підписано додаткову угоду до договору від 09.10.2012, в якій строк дії договору оренди продовжено на 2 роки, а саме з 01.07.2014 по 30.06.2016; а орендну плату встановлено нараховувати за новою грошовою оцінкою обєкта оренди згідно Методики розрахунку і порядку використання орендної плати за майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ та міст Тернопільської області, затвердженої рішенням ОСОБА_1 обласної ради №1312 від 05.01.2012.

Також, спір щодо визнання договору оренди від 09.10.2012 поновленим на три роки і дев'ять місяців і на тих самих умовах, що були передбачені договором був предметом судового розгляду у справі №921/491/17-г/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Єврофарм", м. Тернопіль до ОСОБА_1 обласного клінічного онкологічного диспансеру, м. Тернопіль, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 обласної ради, м. Тернопіль, Господарським судом Тернопільської області в задоволенні позову відмовлено (рішення від 19.09.2017 у справі №921/491/17-г/17).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 скасовано рішення Господарського суду Тернопільської області від 19.09.2017 та прийнято нове рішення про часткове задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю "Єврофарм", а саме: визнано поновленим договір оренди (типовий) нежитлового приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області від 09.10.2012, укладений між комунальною установою ОСОБА_1 обласної ради "ОСОБА_1 обласний клінічний онкологічний диспансер" та товариством з обмеженою відповідальністю "Єврофарм" на тих самих умовах та на строк 1 рік і 9 місяців, з 01.07.2016 по 31.03.2018.

Листом № 113/01 від 02.03.2018 ОСОБА_1 обласний клінічний онкологічний диспансер повідомив ТОВ "Єврофарм" про те, що відповідно до постанови Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 921/491/17-г/17, термін оренди займаного ТОВ "Єврофарм" приміщення, відповідно до договору оренди від 09.10.2012, завершується 31.03.2018. У зв'язку з наведеними обставинами, займане ТОВ "Єврофарм" приміщення площею 18 кв.м підлягає звільненню до 01.04.2018 включно.

Враховуючи, що ТОВ "Єврофарм" не звільнило займане приміщення, 03.04.2018 позивач звернувся до відповідача листом № 168/01 від 02.04.2018 про те, що термін оренди займаного ТОВ "Єврофарм" приміщення завершився 31.03.2018, отже останнє підлягає негайному звільненню відповідно до умов договору оренди.

Оскільки дані звернення № 113/01від 02.03.2018 та № 168/01 від 02.04.2018 ТОВ "Єврофарм" залишено без задоволення, позивач як балансоутримувач майна та сторона договору оренди від 09.10.2012, звернувся з даним позовом до суду з метою захисту майнових прав на використання спірних приміщень шляхом примусового зобовязання відповідача у справі звільнити займані приміщення, у звязку із закінчення 31.03.2018 дії договору оренди.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Згідно ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 09.10.2012 між позивачем та відповідачем укладено Договір оренди нежитлового приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області.

Згідно із ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 764 ЦК України, передбачено, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Також, у зв'язку із тим, що об'єктом оренди за Договором оренди є комунальне майно до спірних правовідносин, як спеціальні, підлягають до застосування правові норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", істотними умовами договору оренди є термін, на який укладається договір оренди.

Як встановлено судом, договір оренди від 09.10.2012 укладено строком на 21 місяць, а саме: з 09.10.2012 до 30.06.2014.

Також, 01.07.2014 сторонами підписано додаткову угоду до договору оренди від 09.10.2012, в якій строк дії договору оренди продовжено на 2 роки, а саме з 01.07.2014 по 30.06.2016.

21.08.2017 ТОВ "Єврофарм" подало позов про визнання договору оренди від 09.10.2012 поновленим (справа № 921/491/17-г/17). За результатами розгляду зазначеного позову, відповідно до постанови Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 921/491/17-г/17, строк дії договору оренди поновлено до 31.03.2018.

Як уже зазначалось вище, умовами договору оренди ( п. 10.8) встановлено, зокрема, що договір припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Поряд з тим, статтею 764 ЦК України, частиною другою статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

За змістом статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.04.2018 у справі №914/866/17.

Як вбачається із матеріалів справи, 02.03.2018 ОСОБА_1 обласний клінічний онкологічний диспансер листом № 113/01 повідомив ТОВ "Єврофарм" про те, що відповідно до постанови Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 921/491/17-г/17, термін оренди займаного ТОВ "Єврофарм" приміщення, відповідно до договору оренди від 09.10.2012, завершується 31.03.2018. У зв'язку з наведеними обставинами, займане ТОВ "Єврофарм" приміщення площею 18 кв.м. підлягає звільненню до 01.04.2018 включно.

Як доказ направлення вказаного листа відповідачу позивачем долучено до матеріалів справи опис вкладення до цінного листа із відтиском штемпеля поштового відділення від 03.03.2018.

Враховуючи, що ТОВ "Єврофарм" не звільнило займане приміщення, 03.04.2018 позивач звернувся до відповідача листом № 168/01 від 02.04.2018 про те, що термін дії договору оренди завершився 31.03.2018, отже займане ТОВ "Єврофарм" приміщення підлягає негайному звільненню відповідно до умов договору оренди. Як доказ направлення листа № 168/01 від 02.04.2018 відповідачу, позивачем долучено до матеріалів справи фіскальний чек № НОМЕР_1 від 03.04.2018.

В той же час, представник ТОВ "Єврофарм" в судових засіданнях під час розгляду справи по суті, зазначає про те, що відповідно до змісту наявного в матеріалах даної справи листа № 168/01 від 02.04.2018, в останньому не міститься волевиявлення орендодавця щодо припинення договору оренди, оскільки в ньому мова йде тільки про необхідність виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 921/491/17-г/17. Крім того, у даному листі вказано про необхідність звільнення займаного приміщення площею 18 кв.м, що знаходиться в адміністративному корпусі онкодиспансеру за адресою: вул. Р.Купчинського, 8, м. Тернопіль, тоді як договором оренди від 09.10.2012, площа орендованого відповідачем приміщення становить 27 кв.м.

З огляду на вказані вище заперечення ТОВ "Єврофарм", суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 165 ГПК України (ч.1, ч.4) у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. При цьому, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Згідно поданих ТОВ "Єврофарм" відзивів на позов без номера від 11.07.2018 (вх.№13784 від 12.07.2018), від 27.08.2018 (вх.№16376 від 29.08.2018), останні не містять посилань на обставини, про які повноважний представник позивача зазначав у судових засіданнях 11.02.2019 та 13.02.2019.

В той же час, нормами чинного ГПК України визначено, зокрема, ст. 14, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для Суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Отже, враховуючи приписи ст.ст. 14, 86 ГПК України, суд при розгляді справи по суті, надає оцінку усім зібраним у справі доказам у їх сукупності, в тому числі і листам № 113/01 від 02.03.2018 та № 168/01 від 02.04.2018, долученими ОСОБА_1 обласним клінічним онкологічним диспансером на обґрунтування позовних вимог, в тому числі повідомлення відповідача, в порядку ст. 764 ЦК України та ч.2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", про відмову від продовження дії договору оренди.

Так, щодо листа № 113/01 від 02.03.2018, який згідно долученого позивачем до матеріалів справи опису вкладення, направлений на адресу відповідача 03.03.2018, суд зазначає, що відповідно до належним чином засвідченої копії даного листа, яка знаходиться в матеріалах справи, останній не містить підпису головного лікаря ОСОБА_1 обласного клінічного онкологічного диспансеру ОСОБА_6. При цьому, оцінюючи зміст та дату відправлення, суд вважає, що лист № 113/01 від 02.03.2018 носить суто інформативний (нагадувальний) характер, оскільки в ньому мова йде про те, що термін дії спірного договору оренди від 09.10.2012 закінчується 31.03.2018, відповідно займане ТОВ "Єврофарм" приміщення підлягає звільненню до 01.04.2018.

Разом з тим, досліджуючи в процесі розгляду даної справи лист № 168/01 від 02.04.2018, на який посилається ОСОБА_1 обласний клінічний онкологічний диспансер, судом встановлено наступне.

Так, в листі № 168/01 від 02.04.2018 зазначено про необхідність негайного звільнення орендованого ТОВ "Єврофарм" приміщення, яке знаходиться в адміністративному корпусі онкодиспансеру за адресою: вул. Р.Купчинського, 8, м. Тернопіль, площею 18 кв.м, тоді як до умов укладеного між учасниками спірних правовідносин правочину від 09.10.2012, Орендодавець передав, а Орендар прийняв згідно з актом приймання-передачі у строкове платне користування приміщення, площею 27 кв.м за адресою вул. Р.Купчинського, 8, м. Тернопіль (п.1.1 договору).

В той же час, відповідно до ОСОБА_3 прийому-передачі нежитлового приміщення від 09.10.2012 за адресою: вул. Р.Купчинського, 8, м. Тернопіль, "Орендодавець передав, а Орендар прийняв приміщення площею 18,0 кв.м + 9 кв.м площа спільного користування під аптечний пункт. Загальна площа приміщення 27,0 кв.м."

З огляду на вищенаведені обставини, суд вважає, що в листі № 168/01 від 02.04.2018 мова йде про необхідність негайного виселення із приміщення, обумовленого саме в договорі оренди від 09.10.2012. Окрім того, в процесі розгляду даної справи, судом не встановлено, що між ОСОБА_1 обласним клінічним онкологічним диспансером та ТОВ "Єврофарм" існують інші договірні відносини (окрім договору оренди від 09.10.2012), щодо оренди нежитлового приміщення, яке знаходиться в адміністративному корпусі ОСОБА_1 обласного клінічного онкологічного диспансеру за адресою: вул. Р.Купчинського, 8, м. Тернопіль.

Отже, як вбачається із листа № 168/01 від 02.04.2018, належним чином засвідчена копія якого долучена позивачем до позовної заяви, беручи до уваги його зміст і дату вчинення, останній розцінюється судом як доказ на обґрунтування позивачем повідомлення ТОВ "Єврофарм" про відмову від продовження дії договору, в порядку ст. 764 ЦК України, ч.2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

При цьому, суд зазначає, що згідно з ст. 13 Закону України "Про поштовий зв'язок" послуги поштового зв'язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв'язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості.

Відповідно до пункту 8 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою КМУ №270 від 05.03.2009 (зі змінами), до внутрішніх поштових відправлень належать, зокрема, листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Згідно з пунктами 59, 61 Правил надання послуг поштового зв'язку внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

З аналізу наведених вище законодавчих норм випливає, що тільки поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення підтверджують які саме відправлення (листи, документи, їх номери, дати, назви тощо) надсилалися відправником. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2018 року у справі № 910/23734/17.

Однак, поштове відправлення, на яке посилається представник позивача, було надіслано на адресу відповідача без опису вкладення. Протилежного, в процесі розгляду даної справи, позивачем не доведено.

При цьому, представник позивача в судовому засіданні 13.02.2019 посилався на те, що кореспонденція, яка направлялась на адресу відповідача, а саме лист № 168/01 від 02.04.2018, вручена ТОВ "Єврофарм" 24.04.2018", що підтверджується оригіналом повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак, вказане повідомлення про вручення поштового відправлення позивачем до матеріалів справи не долучено.

У свою чергу, суд зазначає, що наявність у позивача повідомлення про вручення поштового відправлення із відміткою про отримання ТОВ "Єврофарм" 24.04.2018 кореспонденції, не доводить факт отримання відповідачем листа № 168/01 від 02.04.2018, оскільки із вказаного повідомлення про вручення поштового відправлення (без опису вкладення) неможливо встановити який саме лист, документ, його номер, дату, назву тощо та якого змісту був отриманий відповідачем, отже неможливо дійти достовірного висновку про повідомлення орендодавцем орендаря у встановлений законом строк про свої заперечення щодо поновлення договору оренди на новий строк.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки єдиною законною підставою вважати продовженим дію договору оренди є відсутність заяви про припинення договору (заперечень орендодавця), посилання ТОВ "Єврофарм" на прийняття ОСОБА_1 обласним клінічним онкодиспансером орендних платежів після 31.03.2018, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень № 2120 від 16.05.2018, № 2273 від 18.06.2018 та № 2383 від 12.07.2018, не свідчить про згоду останнього на продовження дії договору.

За приписами частин 1 та 2 статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В силу ч.1 ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 обласний клінічним онкодиспансер не довів належними, достовірними та достатніми доказами факту повідомлення ТОВ "Єврофарм" у встановлений законом строк про свої заперечення щодо продовження дії договору оренди, а отже відхиляє його доводи як необґрунтовані.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Отже, із урахуванням додаткової угоди до Договору від 09.10.2012, якою продовжено термін дії договору оренди нежитлового приміщення від 09.10.2012 строком на 2 роки, а також постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 921/491/17-г/17, відповідно до якої строк дії договору оренди поновлено до 31.03.2018, договір оренди нежитлового приміщення від 09.10.2012 повинен був припинитись з 01.04.2018.

Однак, оскільки судом встановлено відсутність повідомлення позивачем відповідача про припинення договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, згідно ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. При цьому, для продовження дії договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

За таких обставин, суд констатує, що спірний договір оренди нежитлового приміщення від 09.10.2012, укладений між комунальною установою ОСОБА_1 обласної ради "ОСОБА_1 обласний клінічний онкологічний диспансер" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Єврофарм" є продовженим з 01.04.2018 по 31.12.2019.

Крім того, заперечуючи позовні вимоги, відповідач вказує на те, що оскільки власник не попередив про намір використовувати спірне майно для власних потреб у визначений Законом строк, ТОВ "Єврофарм" в порядку ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 777 ЦК України та ст. 285 ГК України, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін.

Так, ТОВ "Єврофарм" надіслано 05.03.2018 на адресу ОСОБА_1 обласної ради (власника майна) та ОСОБА_1 обласного клінічного онкологічного диспансеру (балансоутримувача, орендодавця за договором оренди від 09.10.2012) повідомлення про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди комунального майна на новий строк.

Враховуючи, що ТОВ "Єврофарм" не отримало відповідь за результатами розгляду зазначених вище повідомлень, ТОВ "Єврофарм" направило голові ОСОБА_1 обласної ради заяву № 62 від 18.05.2018 про укладення договору оренди комунального майна на новий строк (у порядку переважного права на укладення договору оренди) разом із проектом договору оренди комунального майна, який складений на підставі Типового договору оренди нежитлового приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області.

Беручи до уваги вищенаведені заперечення відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Спеціальна норма Закону України "Про оренду державного та комунального майна" регламентує, що орендар має переважне право на укладення договору оренди, однак не визначає процедуру реалізації такого переважного права. При цьому, процедура реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди передбачена статтею 777 Цивільного кодексу України, у якому встановлені загальні положення про оренду та який врегульовує відносини оренди комунального майна, у частині, що не врегульована спеціальним законодавством.

Так, згідно із ч. 1 ст. 777 Цивільного кодексу України, наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Із змісту ст. 777 Цивільного кодексу України суд вбачає, що орендар повинен заявити про своє бажання реалізувати переважне право на укладення нового договору оренди на нових умовах до припинення дії договору найму.

Тобто, Закон України "Про оренду державного та комунального майна", а також Цивільний кодекс України та Господарський кодекс України передбачають так званий інститут переважного права, по суті колишнього орендаря перед іншими суб'єктами, на укладення нового договору оренди на нових умовах, об'єктом оренди якого буде попередньо орендоване майно.

Отже, при реалізації зазначеного переважного права орендаря укладатиметься новий договір оренди комунального майна, при цьому попередній договір оренди повинен закінчити термін дії, шляхом відмови однієї із сторін у продовженні терміну дії договору у спосіб вчинення заяви. (Аналогічні висновки викладені у постанові Вищого господарського суду України від 02.03.2017 року у справі № 925/718/16).

За таких обставин, враховуючи встановлені вище обставини щодо пролонгації договору оренди від 09.10.2012, у зв'язку з відсутністю належних доказів повідомлення орендаря про відмову орендодавця від продовження терміну дії договору, суд вважає посилання ТОВ "Єврофарм", на інститут переважного права безпідставними.

Крім того, суд звертає увагу ТОВ "Єврофарм" на те, що предметом спору у справі № 921/180/18 є зобов'язання ТОВ "Єврофарм" звільнити займане приміщення площею 27 кв. м, що знаходиться на 1 поверсі по вул. Р.Купчинського, 8 у м. Тернополі з підстав припинення договірних правовідносин, у зв'язку із закінченням терміну дії договору, відтак обставини щодо можливості укладення нового договору оренди на новий строк з визначеними умовами за домовленістю сторін із урахуванням переважного права наймача судом в межах розгляду даної справи не досліджуються.

Як визначено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

З огляду на викладене в сукупності, а також приписи чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для зобов'язання ТОВ "Єврофарм" звільнити займане приміщення площею 27 кв. м, що знаходиться на 1 поверсі по вул. Р.Купчинського, 8 у м. Тернополі, у зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди (31.03.2018). Як наслідок, у задоволенні позову ОСОБА_1 обласному клінічному онкологічному диспансеру слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 50, 73-75, 86, 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне рішення складено 21.02.2019.

Суддя Н.В. Охотницька