ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2019 р. Справа№ 910/6715/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Тищенко А.І.

Козир Т.П.

секретар судового засідання: Денисюк І.Г.

за участю представників

позивача: Шумило А.О.;

відповідача: Забарна Ю.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

"Консалтингова фірма "Де Візу"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2018

у справі №910/6715/18 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтингова фірма "Де Візу"

про стягнення 550 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" (далі за текстом позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтингова фірма "Де Візу" (далі за текстом - відповідач) суми попередньої оплати вартості послуг за Договором № 14/10-2016 про надання маркетингових послуг від 03.10.2016 у розмірі 550 000,00 грн., обґрунтовуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 за клопотанням позивача витребувано у відповідача оригінал Акту здачі-приймання документів без номеру від 30.11.2016, призначено у справі №910/6715/18 судово-технічну експертизу та зупинено провадження до надання висновків судової експертизи.

В своїй ухвалі місцевий господарський суд зазначав про те, що відповідач стверджував про виконання умов укладеного між сторонами договору та складення Акту здачі-приймання документів від 30.11.2016, підписаного президентом товариства позивача Солодким А.А. Водночас позивач наголошував на тому, що названий Акт не існував станом на 30.11.2016, а відтак був виготовлений представниками відповідача вже після ведення претензійно-позовної роботи та звернення позивача до суду. З метою встановлення правомірності заявлених позовних вимог та вирішення питань, що потребують спеціальних знань, суд дійшов висновку про необхідність призначення у справі судово-технічної експертизи.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/6715/18 та передати справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що в оскаржуваній ухвалі не наведено дійсної необхідності у призначенні судової експертизи, з огляду на те, що між сторонами існує спір щодо стягнення грошових коштів, а не про дійсність договору. Також відповідач вважає, що судом не обґрунтовано наявність сумнівів щодо Акту здачі-приймання документів від 30.11.2016, оскільки обов'язок замовника оплатити послуги пов'язується з фактом їх надання, а не з фактом передачі послуг на підставі Акту. На думку відповідача, судом в оскаржуваній ухвалі було змінено запропоновані питання експерту без наведення обґрунтування з цього приводу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, зазначаючи про те, що встановлення факту коли та в який спосіб було проставлено підпис на Акті передачі документів від 30.11.2016 має суттєве значення для повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин по суті спору у даній справі, однак вирішення вказаних питань потребує спеціальних знань, що виходить за межі компетенції господарського суду, а відтак призначення судової експертизи у даному випадку є необхідним.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просили суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін, як таку, що винесена з дотриманням норм процесуального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судовою експертизою є дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі - експертизи та дослідження) судовим експертам державних спеціалізованих науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - експертні установи) та атестованим судовим експертам, які не є працівниками державних спеціалізованих установ (далі - експерти), їх обов'язки, права та відповідальність, організація проведення експертиз та оформлення їх результатів здійснюються у порядку, визначеному Кримінальним процесуальним, Цивільним процесуальним, Господарським процесуальним кодексами України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Митним кодексом України, Законами України "Про судову експертизу", "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з питань судово-експертної діяльності та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 N53/5 (п.1.1 названої Інструкції).

Згідно зі ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Як уже зазначалося вище, місцевий господарський суд за клопотанням позивача призначив у даній справі судово-технічну експертизу. Колегія суддів погоджується з висновком суду про необхідність спеціальних знань для вирішення питань, які виникли під час розгляду даної справи, а тому призначення судової експертизи є доцільним.

Предметом розгляду у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 550 000,00 грн. передоплати, перерахованої відповідачу на виконання умов п.п.6.1-6.3 договору №14/10-2016 від 03.10.2016 про надання маркетингових послуг. За твердженням позивача, відповідач не виконав свої договірні зобов'язання в частині надання послуг з проведення маркетингових досліджень, визначених у договорі, хоча відповідний звіт про проведені дослідження мав бути переданий відповідачем позивачу ще 30.11.2016.

Відповідач у запереченнях проти позову зазначав про виконання ним умов укладеного між сторонами договору, про що за твердженням відповідача було складено Акт здачі-приймання наданих послуг від 30.11.2016 та Акт здачі-приймання документів від 30.11.2016, які підписав відповідач та передав позивачу.

Водночас позивачем заперечується як факт отримання від відповідача вищевказаних Актів у 2016 році і документів, пов'язаних з наданням відповідачем послуг за договором, так і ставиться під сумнів їх складання відповідачем саме 30.11.2016, у зв'язку з чим позивачем заявлено клопотання про витребування у відповідача оригіналу Акту приймання-передачі документів Солодкому А.А. від 30.11.2016 та призначення судово-технічної експертизи для визначення відносної давності підпису на вказаному документі.

За умовами укладеного між сторонами договору №14/10-2016 від 03.10.2016 (п.п.5.2, 5.4) відповідач, як виконавець, зобов'язався надати результати досліджень у письмовому вигляді у формі звіту, складеного російською мовою. Моментом надання результатів досліджень вважається надання звіту, про що сторони складають акт. У разі, якщо позивачем, як замовником, не буде пред'явлено письмових вимог щодо доопрацювання результатів маркетингових досліджень у строк, визначений у п.5.3 цього договору, то результати маркетингових досліджень вважаються зданими замовникові без претензій з боку останнього.

Таким чином, саме з фактом складання сторонами Акту приймання-передачі результатів досліджень пов'язаний момент надання цих результатів та відповідно виконання відповідачем робіт (надання послуг), оплачених позивачем шляхом перерахування 100% попередньої оплати, що належить до предмета доказування у даній справі.

Оскільки з'ясування питання давності складання документу потребує спеціальних знань, то місцевим господарським судом було правомірно призначено судово-технічну експертизу у даній справі та витребувано у відповідача оригінал Акту здачі-приймання документів без номеру від 30.11.2016, необхідний для здійснення експертного дослідження.

Відносно посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що судом було змінено запропоновані сторонами питання для експерта, необхідно зазначити, що згідно з ч.4 ст. 99 ГПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. В оскаржуваній ухвалі суду питання для судового експерта сформульоване з огляду на те, що позивачем оспорюється підписання керівником товариства вищезгаданого Акту, наданого відповідачем, у дату його складання.

Заперечуючи проти поставленого в ухвалі суду питання, відповідач не зазначив, в чому саме полягає невідповідність цього питання виду призначеної експертизи чи суті спору між сторонами.

Згідно з ч.ч.6, 8 ст. 69 ГПК України експерт має право: заявляти клопотання про надання йому додаткових матеріалів і зразків, якщо експертиза призначена судом. Призначений судом експерт може відмовитися від надання висновку, якщо надані на його запит матеріали недостатні для виконання покладених на нього обов'язків.

Окрім того, відповідно до п.п.2.1, 2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень експерт може відмовитися від проведення експертизи, якщо наданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов'язків, а витребувані додаткові матеріали не надані, або якщо поставлені питання виходять за межі його спеціальних знань. Водночас, на експерта покладено обов'язок повідомити в письмовій формі органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), про неможливість її проведення та повернути надані матеріали справи та інші документи, якщо поставлене питання виходить за межі компетенції експерта або якщо надані йому матеріали недостатні для вирішення поставленого питання, а витребувані додаткові матеріали не були надані.

Таким чином, у разі неможливості надати відповідь на поставлене судом питання, експерт може або звернутися з відповідним клопотанням до суду, або повернути без виконання ухвалу суду із зазначенням причин неможливості проведення призначеного судом виду (підвиду) експертизи.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було вірно застосовано норми процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі ухвали суду відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає і судові витрати, пов'язані з поданням апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтингова фірма "Де Візу" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/6715/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/6715/18 повернути Господарському суду міста Києва.

4. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 19.02.2019.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді А.І. Тищенко

Т.П. Козир