ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2019 р. Справа№ 910/10511/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Чорної Л.В.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання: Бовсунівській Л.О.

від позивача: Школьний О.В.;

від відповідача 1: Зубчевський В.Д. довіреність № 1 від 02.01.19;

від відповідача 2: Зубчевський В.Д. довіреність № 1 від 02.01.19 ;

від відповідача 2: Кучер Л.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Школьного Олексія Вікторовича, м. Київ

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 (повний текст складено - 22.11.2018)

у справі №910/10511/18 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Школьного Олексія Вікторовича, м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Київське", м. Київ;

2. Фізичної особи - підприємця Кучер Людмили Василівни, м. Київ,

про стягнення 95600,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Фізична особа-підприємець Школьний Олексій Вікторович (далі - Позивач, ФОП Школьний О.В.) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київське" (далі - Відповідач-1, ТОВ "Київське") та Фізичної особи-підприємця Кучер Людмили Василівни (далі - Відповідач-2, ФОП Кучер Л.В.), в якому просить стягнути з Відповідача-1 суму переплаченої орендної плати за приміщення за Договором оренди нежитлового приміщення (цілісного майнового комплексу) від 14.11.2014 (далі - Договір оренди від 14.11.2014) в розмірі 48200 грн. та з Відповідача-2 суму переплаченої орендної плати за майно за Договором оренди від 14.11.2014 в розмірі 47400 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 14.11.2014 по 15.08.2016 Позивач сплатив орендодавцю - Відповідачу-1 за оренду приміщення 161 000грн, а повинен був сплатити 112 800 грн, переплата складає 48 200 грн. За оренду майна у вказаний період ним сплачено орендодавцю - Відповідачу-2 кошти в сумі 287 100 грн, а підлягало сплаті за умовами Договору оренди від 14.11.2014 з урахуванням внесених змін - 239 700 грн, переплата складає 47 400 грн.

Разом переплата за оренду приміщення і майна станом на 16.08.2016, за твердженням Позивача, складає 95600 грн (48200+47400).

Як зазначає Позивач на його звернення щодо проведення звіряння розрахунків і складення відповідного Акту звірки платежів за оренду приміщення і майна Відповідачі не реагують, у зв'язку з чим він звернувся до суду з позовом про стягнення переплати за Договором оренди від 14.11.2014.

Короткий зміст рішення господарського суду першої інстанції та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 в позові ФОП Школьному О.В. відмовлено.

Суд першої інстанції визнав безпідставними та такими, що не відповідають умовам Договору оренди від 14.11.2014 твердження Позивача щодо того, що Додатком до договору оренди передбачена оплата орендної плати в розмірі 50 000 грн за весь весняно-літній період (з 14.04.2015 по 14.09.2015).

Крім того, мотивуючи відмову в позові, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказав на визнання Позивачем в листі від 10.08.2016, адресованому Відповідачам, заборгованості за оренду приміщення в розмірі 9 000 грн та за оренду майна в розмірі 100 000 грн із зобов'язанням погасити її в повній сумі у вересні 2016 року. Також наявність боргу Позивача станом на 16.08.2016 перед Відповідачем-1 в сумі 11 000 грн та Відповідачем-2 в сумі 100 000 грн підтверджується даними бухгалтерського обліку, виписками банку та платіжними дорученнями і, як встановив суд першої інстанції, Позивач не звертався до Відповідачів з приводу повернення переплачених коштів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Позивач не згоден з рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у зв'язку з чим звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовну заяву.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, на думку Позивача, оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи свої доводи, Позивач зазначає, що в Додатку (без номера і дати) до Договору оренди від 14.11.2014, була визначена сума орендної плати за період з 14.09.2015 по 14.09.2015 в розмірі 50000 грн, а в періоди з 14.04.2016 по 14.09.2016 і з 14.04.2017 по 14.09.2017 вона може бути вища, але не більше ніж на 50% від орендної плати з 14.04.2015 по 14.09.2015 (50000 гривень) Оскільки у змісті вказаного Додатку не встановлено розміру орендної плати, яку необхідно сплачувати кожному із Відповідачів (орендодавців), Позивач самостійно вивів відповідну формулу для визначення орендної плати. Згідно цієї формули Позивач, враховуючи вартість оренди приміщення і майна за період з 14.04.2015 по 14.09.2015 (період за 5 місяців) в загальній сумі 50 000 грн, тобто 10 000 грн за 1 місяць, встановив суму орендної плати за місяць за оренду приміщення в розмірі 32%, що становить 3 200 грн та за оренду майна - 68%, що становить 6 800 грн.

Як зазначає Позивач, ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив лише з пояснень Кучер Л.В., а умови Договору оренди від 14.11.2014 і Додатку до нього до уваги не бралися. Крім того, як стверджує Позивач, при укладенні Договору оренди від 14.11.2014 сторонами в умовах не прописувалась оренда літнього майданчику біля закладу і збільшення орендної плати, оскільки земельна ділянка біля закладу не належить Відповідачу-1 та Відповідачу-2.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/10511/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Скрипки І.М. та Чорної Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі № 910/10511/18, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

06.02.2019 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про розгляд апеляційної скарги з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2019 задоволено клопотання Фізичної особи - підприємця Школьного Олексія Вікторовича про розгляд апеляційної скарги з повідомленням учасників справи, розгляд справи №910/10511/18 призначено на 20.02.2019.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

ТОВ "Київське" та ФОП Кучер Л.В. відзив на апеляційну скаргу ФОП Школьний О.В. в порядку встановленому ст. 263 ГПК України не подали.

Явка представників сторін.

Позивач у судове засідання 20.02.2019 з'явився, підтримав вимоги апеляційної скарги.

У судове засідання 20.02.2019 з'явилися Відповідач-2, представник Відповідача-1 та Відповідача-2, проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили апеляційний господарський суд рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі № 910/10511/18 залишити без змін.

Обставини встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанцій.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.11.2014 між Позивачем та Відповідачем-1 і Відповідачем-2 був укладений Договір оренди нежитлового приміщення (цілісного майнового комплексу) від 14.11.2014 б/н з додатками (т. 1, а.с. 32-40). Відповідно до умов Договору Відповідач-1 та Відповідач-2 зобов'язались передати Позивачу до 14.11.2014 в оренду приміщення (цілісний майновий комплекс) загальною площею 97,2 кв. м., за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 23 літ. А та майно, яке знаходиться у цьому приміщенні, а останній зобов'язався сплачувати за кожний місяць за осіннє-зимовий період з 14.11.2014 по 14.04.2015 та в наступні роки дії договору орендну плату за користування вказаним приміщенням в розмірі 8000,00 грн, а також зобов'язався сплачувати за кожний місяць (за осіннє-зимовий період - з 14.11.2014 по 14.04.2015 та в наступні роки дії договору) орендну плату за користування майном в розмірі 17000,00 грн.

Відповідно до п. 4.4 Договору оренди орендна плата за кожний наступний місяць за користування приміщенням та за користування майном сплачується на рахунок Відповідача-1 та Відповідача-2 попередньо до 15-го числа поточного місяця.

Орендна плата за користування приміщенням та за користування майном за весняно-літній період з 15.04.2015 по 14.09.2015 та в наступні роки дії даного Договору оренди визначається окремою додатковою угодою до даного договору (п.4.3.1 Договору).

Згідно з п. 1 Додатку (без номера і дати) до Договору оренди від 14.11.2014 орендна плата за весняно-літній період з 15.04.2015 по 14.09.2015 складає 50000,00 грн. Орендна плата з 14 квітня 2016 по 14 вересня 2016, та з 14 квітня 2017 по 14 вересня 2017 року може бути вище, але не більше ніж 50% від орендної плати з 14.04.2015 по 14.09.2015 (50 000 гривень).

Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач вказує на те, що в період з 14.11.2014 по 15.08.2016 переплатив Відповідачу-1 за оренду приміщення 48200,00 грн, а Відповідачу-2 за оренду майна за вказаний період - 47400,00 грн. Посилаючись на погоджені сторонами в Додатку до Договору оренди від 14.11.2014 умови щодо розміру орендної плати в період з 14.04.2015 по 14.09.2015 в сумі 50 000,00 грн, тобто кожний місяць по 10 000,00 грн, з яких: 3200,00 грн за користування приміщенням та 6800,00грн за користування майном, Позивач вважає, що повинен був сплатити Відповідачам за спірний період лише 352500,00 грн, натомість ним сплачено 448100,00 грн (161000,00 грн сплачено Відповідачу-1 та 287100,00 грн сплачено Відповідачу-2).

Господарський суд першої інстанції відмовив Позивачу в задоволенні його вимог, оскільки вважає, що твердження Позивача про те, що Додатком до Договору передбачена оплата орендної плати в розмірі 50000,00 грн за весь період з 14.04.2015 по 14.09.2015 є безпідставними і не відповідають умовам Договору оренди від 14.11.2014. Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що Позивач постійно порушував взяті на себе зобов'язання, Відповідачі щомісячно додатково надавали особисто Школьному О.В. рахунки-нагадування для своєчасної сплати за оренду в повному обсязі або надсилали їх електронною поштою. Також 16.05.2016 Позивач направив Відповідачам лист №1 (т. 1, а.с. 111-112), в якому підтвердив наявність боргів. Листом б/н від 10.08.2016 Позивач підтвердив наявність боргу за оренду приміщення в розмірі 9000,00 грн та за оренду майна в розмірі 100000,00 грн, які обіцяв погасити до 02.09.2016 (т. 1, а.с. 119). Крім того, як встановлено місцевим господарським судом та перевірено апеляційним господарським судом, згідно односторонніх актів взаємних розрахунків між Позивачем та Відповідачами по Догвору оренди від 14.11.2014 за період з 14.11.2014 по 31.08.2016 борг Позивача перед Відповідачем-1 за оренду приміщення станом на 31.08.2016 складав 11000 грн (т.1, а.с 125) та перед Відповідачем-2 станом на 31.08.2016 за оренду майна - 100000 грн.(т. 1, а.с. 146).

Також, місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що за час оренди Позивач не звертався до Відповідачів з приводу повернення переплачених коштів за Догвором оренди від 14.11.2014.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Ст. 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 1 ст. 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Положеннями ч. 1 ст. 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно зі статями 526, 629 ЦК України, частиною 1 статті 193 ГК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання не допускається; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як встановлено п. 4.2. Договору оренди від 14.11.2014 Позивач за кожний місяць користування об'єктом нерухомості зобов'язувався сплачувати Відповідачу-1 орендну плату за оренду приміщення в розмірі 8000,00 грн - за осіннє-зимовий період з 14 листопада 2014 по 14 квітня 2015 та в наступні роки дії договору оренди.

За кожний місяць користування майном Позивач забов'язувався сплачувати Відповідачу-2 орендну плату в розмірі 17000,00 грн за осіннє-зимовий період - з 14 листопада 2014 по 14 квітня 2015 та в наступні роки дії договору (п. 4.3 Договору оренди від 14.11.2014).

Сторонами встановлено також, що орендна плата за приміщення та користування майном за весняно-літній період з 15.04.2015 по 14.09.2015 та в наступні роки дії даного договору оренди визначається окремою додатковою угодою до даного Договору, але не пізніше 14.04.2015 та 14.04.2016 та наступні роки (п. 4.3.1 Договору оренди від 14.11.2014).

Пунктом 1 Додатку до Договору оренди від 14.11.2014 сторони погодили, що орендна плата з 14.04.2015 по 14.09.2015 складає 50 000,00 грн. Орендна плата з 14.04.2016 по 14.09.2016, та з 14.04.2017 по 14.09.2017 може бути вища, але не більше ніж 50 % від орендної плати з 14.04.2015 по 14.09.2015.

Таким чином орендна плата за користування майном та приміщенням за місяць у осінньо-зимовий період з 14.11.2014 по 14.04.2015 складає 25 000,00 грн (8 000,00 грн + 17 000,00 грн), з 14.04.2015 по 14.09.2015 - 50 000,00 грн.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено з матеріалів справи та пояснень представників сторін, що сторонами не було погоджено розмір орендної плати та порядок розрахунків за весняно-літній період у 2016 та у 2017 роках та не було укладено окремої додаткової угоди до Договору оренди від 14.11.2014 у 2016 та у 2017 роках, як того вимагав Договір оренди від 14.11.2014.

Щодо розподілу сум, які підлягали сплаті Позивачем на користь Відповідача 1 та Відповідача 2 колегія суддів апеляційного господарського суду встановила таке.

Як свідчить позовна заява, вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача-1 (Орендодавця-1) сум переплат орендної плати за приміщення в розмірі 48200 грн. та з Відповідача-2 (Орендодавця-2) - за оренду майна в розмірі 47400 грн. ґрунтуються на Договорі оренди від 14.11.2014 (а.с. 32 - 37) та Додатку (без номера і дати) до Договору оренди від 14.11.2014 (а.с. 40).

Відповідно до пунктів 4.2, 4.3, 4.3.1 Договору в залежності від періоду року Сторони встановили розміри орендної плати та наступний порядок розрахунків за осіннє-зимовий період з 14.11.2014 по 14.04.2015. За кожний місяць користування Об'єктом нерухомості Орендар повинен сплачувати Орендодавцю-1 (ТОВ "Київське") орендну плату за приміщення в розмірі 8000 грн. та в наступні роки, а за користування майном сплачувати Орендодавцю-2 орендну плату за кожний місяць в розмірі 17000 грн. та в наступні роки.

В п.1 Додатку до Договору оренди від 14.11.2014 Сторони визначили, що орендна плата з 14.04.2015 по 14.09.2015 складає 50000 грн.

Орендна плата з 14.04.2016 по 14.09.2016 та з 14.04.2017 по 14.09.2017 може бути вища, але не більше ніж на 50% від орендної плати з 14.04.2015 по 14.09.2015 (50 000 грн.).

Аналізуючи умови Договору оренди від 14.11.2014 можна констатувати, що в п.п. 4.2, 4.3, 4.3.1 цього договору Сторони визначили розмір орендної плати та щомісячний порядок розрахунків окремо за оренду приміщення та окремо за оренду майна.

Однак, на відміну від Договору оренди від 14.11.2014, пункт 1 Додатку не визначає розміри орендної плати та порядок сплати орендної плати (розрахунків) окремо за оренду приміщення та окремо за оренду майна, тобто яка частина орендної плати підлягає сплаті Позивачем (Орендатором) на користь Відповідача-1 (Орендодавця-1) за оренду приміщення та окремо на користь Відповідача-2 (Орендодавця-2) за оренду майна за періоди з 14.04.2016 по 14.09.2016 та з 14.04.2017 по 14.09.2017.

Відповідно до ст. 762 ЦК України, орендна плата є однією з основних умов будь-якого договору оренди майна.

За таких обставин, в зв'язку з відсутністю у колегії суддів апеляційного господарського суду можливості визначити з п. 1 Додатку до Договору оренди від 14.11.2014 розміри орендної плати та порядок сплати Позивачем на користь Відповідачів - 1, 2 орендної плати за оренду приміщення і за оренду майна за періоди з 14.04.2015 по 14.09.2015 та з 14.04.2016 по 14.09.2016, з 14.04.2017 по 14.09.2017, то відповідно у колегії суддів відсутня можливість арифметичним розрахунком визначити суми переплат за вказані періоди, які Позивач просить суд стягнути як переплату орендної плати за оренду приміщення та оренду майна з Відповідачів - 1, 2.

Як встановлено на підставі звітів про дебітові та кредитні операції по рахунку ФОП Школьного О.В. з 01.01.2016 по 31.03.2016 (т.1, а.с. 41-45), з 01.10.2015 по 31.12.2015 (т.1 а.с. 46-54), з 01.07.2015 по 30.09.2015 (т.1, а.с. 55-63), з 01.01.2015 по 31.03.2015 (т. 1 а.с 64-66), виписки з особового рахунку з 09.03.2016 по 16.08.2016 ФОП Школьного О.В. (т. 1, а.с. 67-70), квитанцій №16045698 від 14.04.2016, №N1A2Y60820 від 19.02.2015, №N13S838251 від 18.02.2015 (т. 1, а.с. 71), платіжних доручень №1, №2 від 20.11.2014 (т.1, а.с. 72), квитанції № 0.0.374084130.1 від 16.04.2015 (т.1, а.с. 73), квитанції № 0.0.379574667.1 від 28.04.2015 (т.1, а.с. 74) Позивачем було сплачено Відповідачу-1 за оренду приміщення 161000,00 грн, а саме: 20.01.14 - 16000 грн; 19.02.15 - 8000 грн; 18.03.15 - 8000 грн; 16.04.15 - 8000 грн; 14.07.15 - 8000 грн; 17.08.15 - 8000 грн; 18.09.15 - 8000 грн; 07.10.15 - 8000 грн; 15.11.15 - 8000 грн; 07.12.15 - 8000 грн; 05.01.16 - 8000 грн; 17.02.16 - 8000 грн; 04.03.16 - 8000 грн; 14.04.16 - 4600 грн; 26.04.16 - 3400 грн; 26.04.16 - 8000 грн; 15.06.16 - 8000 грн; 30.06.16 - 8000 грн; 03.08.16 - 8000 грн; 10.08.16 - 9000 грн та за оренду майна Позивачем сплачено Відповідачу-2 287100,00 грн, а саме: 20.11.14 - 34000 грн; 20.01.15 - 8500 грн; 18.02.15 - 17000 грн; 18.03.15 - 13600 грн; 28.04.15 - 7000 грн; 14.07.15 - 12000 грн; 12.08.15 - 12000 грн; 07.10.15 - 2800 грн; 07.10.15 - 12000 грн; 16.11.15 - 9200 грн; 07.12.15 - 12000 грн; 07.12.15 - 12000 грн; 07.12.15 - 8000 грн; 05.01.16 - 11300 грн; 30.06.16 - 700 грн; 17.02.16 - 12000 грн; 04.03.16 - 12000 грн; 26.04.16 - 12000 грн; 26.04.16 - 12000 грн; 15.06.16. - 8000 грн; 30.06.16 - 9000 грн; 11.07.16 -5000 грн; 30.06.16 - 7640 грн; 11.07.16 - 14360 грн; 03.08.16 - 22000 грн; 10.08.16 - 19000 грн;

Здійснення розрахунків Позивачем у вказаних розмірах не заперечується Відповідачами, оскільки в примірниках Актів взаємних розрахунків за період з 14.11.2014 по 31.08.2016, оформлених та підписаних повноважними особами Відповідачів, підписи яких скріплені печатками, зазначено розміри проведених розрахунків ФОП Школьний О.В. з ТОВ "Київське" в сумі 161 000,00 грн (т. 1, а.с. 125), з ФОП Кучер Л.В. в сумі 287 100,00 грн (т.1, а.с. 146), що загалом складає 448 100 грн.

Крім того, апеляційним господарським судом з матеріалів справи встановлено, що станом на 15.08.2016 (кінцеву дату періоду, за який стягується переплата) наявний лист Позивача від 10.08.2016, адресований Відповідачам 1 та 2, в якому Позивач зобов'язується погасити заборгованість по оренді приміщення і майна, а саме: до 16.08.2016 в сумі 50000,00 грн за оренду майна, до 02.09.2016 в сумі 50000,00 грн за оренду майна, до 10.09.2016 в сумі 9 000,00грн за оренду приміщення (т.1, а.с. 119). Тобто вказаним листом Позивач підтвердив наявність його боргу перед Відповідачами, що спростовує доводи, викладені як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі.

Як свідчать виписки по рахунках Позивача в цей же день останній перерахував Відповідачу - 1 плату за оренду приміщення за 2016 рік згідно Договору оренди від 14.11.2014 в сумі 9 000 грн та Відповідачу-2 за орендну майна за 2016 в сумі 19 000грн (т.1, а.с 70).

Враховуючи вищевикладені обставини, проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору оренди від 14.11.2014 та Додатку до Договору оренди від 14.11.2014, дослідивши наявні в матеріалах справи банківські виписки, платіжні доручення та відстуність можливості у колегії суддів апеляційного господарського суду арифметичним розрахунком визначити суми переплат Позивачем за періоди з 14.04.2015 по 14.09.2015 та 14.04.2016 по 14.09.2016, колегія суддів не встановила суми переплат Позивача за Договором оренди від 14.11.2014 та Додатком до Договору оренди від 14.11.2014, а відтак, погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, доводи наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

У зв'язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються апеляційним господарським судом на Фізичну особу - підприємця Школьного О.В.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України , Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Школьного Олексія Вікторовича на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі №910/10511/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі №910/10511/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/10511/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено -21.02.2019.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Л.В. Чорна

І.М. Скрипка