УХВАЛА

м. Київ

25.02.2019Справа № 910/2247/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Астрейд»

До Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про визнання договору оренди продовженим

Суддя Спичак О.М.

Без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Астрейд» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання договору №3155 від 25.05.2006р. оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, продовженим на той самий строк, який був раніше встановлений договором, а саме на п'ять років до 25.05.2021р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що вказаний правочин є продовженим у відповідності до приписів ст.764 Цивільного кодексу України та пункту 10.5 договору.

22.02.2019р. позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, які б перешкоджали Товариству з обмеженою відповідальністю «Астрейд» користуватись орендованим майном на умовах договору №3155 від 25.05.2006р. оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, зокрема: припиняти постачання електроенергії, блокувати та виселяти з орендованого приміщення, а також вчиняти будь-які інші дії, які б перешкоджали господарській діяльності позивача.

В обґрунтування поданої заяви, позивач посилався на те, що відповідачем неодноразово вчинялись дії щодо перешкоджання користуванню орендарем орендованим приміщенням, як то направлення вимог про повернення об'єкта нерухомого майна у зв'язку з закінченням строку дії договору, відмову від продовження договору, попереджень про припинення постачання електричної енергії.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення виходячи з наступного.

За приписами ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, забороною відповідачу та іншим особам вчиняти певні дії.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.07.2018р. по справі №910/1354/18.

Отже, у розумінні зазначених положень, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 14.06.2018р. по справі №910/361/18.

Проте, позивачем не було наведено достатніх належних та допустимих у розумінні ст.ст.76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України доказів вчинення відповідачем на теперішній час дій, які б могли призвести до дійсного ускладнення виконання судового рішення по справі.

Зокрема, представлені заявником до матеріалів справи листи та попередження відповідача лише вказують на наявність між сторонами матеріально-правового спору з приводу продовження дії договору, проте, ніяким чином не можуть бути підставою для забезпечення позову у обраний заявником спосіб.

Крім того, позивачем не надано суду доказів того, що листи, вимоги, попередження відповідача якимось чином перешкоджають господарській діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Астрейд».

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, з огляду на безпідставність та доказову необґрунтованість заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Астрейд» про забезпечення позову, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення.

За таких обставин, керуючись ст.136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Астрейд» про забезпечення позову.

2. Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Повний текст складено та підписано 25.02.2019р.

Суддя Спичак О.М.