ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.02.2019 Справа № 908/417/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі суду: судді Боєвої О.С., розглянувши матеріали заяви

заявника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліфтовик», (69114, м.Запоріжжя, вул. Воронезька, буд. 1, кв. 250)

до боржника: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лахтінська, 7-А», (69097, м.Запоріжжя, вул. Лахтинська, буд. 7-А)

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення суми 7548,70 грн.,

Без повідомлення заявника і боржника

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліфтовик» в особі представника заявника адвоката М.О.Великанова звернулося до господарського суду Запорізької області із заявою б/н, підписаною представником 20.02.2019 (вхід.№ 448/08-07/19 від 20.02.2019) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лахтінська, 7-А» суми 7548,70 грн. заборгованості за договором про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів № 047.17 від 27 січня 2017 року та додаткової угоди № 1 до цього договору.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу від 20.02.2019 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/417/19 та визначено заяву до розгляду судді Боєвій О.С.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п'яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Судовий наказ, відповідно до положень статті 232 ГПК України, є судовим рішенням. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за привалами, встановленими законом для виконання судових рішень.

За змістом статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно з п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України). Згідно з вимогами ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, обов'язковою умовою при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу є надання заявником (додання до заяви) копії договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред'явлено вимоги

В заяві ТОВ «Ліфтовик» про видачу судового наказу вказано, що договір про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів № 047.17 від 27 січня 2017 року та Додаткова угода № 1 до нього, тобто договір на підставі якого, як вказує заявник, виникла вимога, не збереглися через вплив часу та додав до заяви форму типового договору. Проте, зважаючи на вищенаведені приписи Господарського процесуального кодексу України, відсутність доданого до заяви про видачу судового наказу копії укладеного сторонами договору у письмовій формі (підписаного його сторонами), є порушенням вимог статті 150 цього Кодексу та, як наслідок, підставою для відмови у видачі судового наказу.

Оскільки копію договору суду не надано, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. Отже, відсутність у заявника копії відповідного договору та не надання її суду разом із заявою, виключає можливість звернення до суду в порядку наказного провадження.

У задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити на підставі п.п.1, 8 частини першої статті 152 ГПК України.

За змістом ч. 1 ст. 153 цього Кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків. Заявник також має право звернутися з тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 147, 150, п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Ліфтовик» у видачі судового наказу про стягнення з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лахтінська, 7-А» суми 7548,70 грн.

Додаток до ухвали на адресу заявника: оригінал платіжного доручення № 1278 від 19.02.2019 про сплату судового збору у розмірі 192,10 грн. (на 1 арк).

Ухвала підписана 25.02.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання в порядку встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя О.С. Боєва