ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.02.2019

Справа № 910/11263/18

За позовом Публічного акціонерного товариства “Банк “Національні інвестиції”

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Фактор-Сервіс”

про зобов'язання вчинити дії.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача – не з'явився;

від відповідача – Крупельницький В.Л. (адвокат).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов, у якому позивач просить суд зобов’язати відповідача повернути позивачу раніше отримані документи, а саме: оригінал кредитного договору № 08-13 від 10 січня 2013 року, укладеного між АТ "Банк "Національні інвестиції" та Ростовцевим Ігорем Євгеновичем; оригінали додаткових угод № 1, 2 до кредитного договору № 08-13 від 10 січня 2013 року; балансову виписку по рахунку № 7, 27; балансову виписку по рахунку № 27, 27, 727. Вимоги позову мотивовані відсутністю у Відповідача правових підстав утримувати у володінні спірні документи.

Відповідач вимоги позову не визнав, пославшись у відзиві, що не міг вчинити дії, направлені на збереження у володінні спірних документів з об’єктивних підстав, а саме, оскільки рахунок, на який відповідач мав перерахувати грошові кошти за відступлення прав, на підтвердження яких передавалися спірні документи, перестав функціонувати внаслідок відкликання банківської ліцензії у позивача. Відповідач також посилався, що оригінали витребуваних документів у нього відсутні, оскільки були вилучені правоохоронними органами, і що він не зобов’язаний до вчинення будь-який дій у зв’язку з нікчемністю договору відступлення.

У засіданні 28.11.2018 судом оголошувалася перерва.

Позивач у судове засідання 13.02.2019 представників не направив, але суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, так як судом прийнято до уваги подане позивачем раніше клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які приймали участь у засіданнях, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі договору від 29.01.2015 між Позивачем (первісний кредитор) та Відповідачем (новий кредитор) № 08-13/15-Ф (далі – Договір), Позивач передав Відповідачу оригінали документів (кредитного договору № 08-13 від 10 січня 2013 року, укладеного між АТ "Банк "Національні інвестиції" та Ростовцевим Ігорем Євгеновичем; додаткових угод № 1, 2 до кредитного договору № 08-13 від 10 січня 2013 року; балансову виписку по рахунку № 7, 27; балансову виписку по рахунку № 27, 27, 727), що сторони оформили відповідним актом.

Натомість, Відповідач зобов’язався у строк до 30.12.2015 перерахувати 8283663,45 грн. на рахунок Позивача, вказаний у договорі (п. 2.1.1 Договору).

При цьому, у пункті 4.2 Договору сторони погодили, що якщо Відповідач не здійснить переказ грошових коштів, передбачений п. 2.1.1 Договору, цей Договір припиняється в день, наступний за датою, визначеною в п. 2.1.1, коли Відповідач повинен був здійснити остаточний розрахунок з Позивачем, тобто з 31.12.2015.

Матеріалами справи підтверджуються доводи Позивача, що Відповідач встановлене п. 2.1.1 Договору зобов’язання з перерахування коштів не виконав. Відповідач також не заперечив, що кошти Позивачу відповідно до п. 2.1.1 Договору не перерахував.

Твердження Відповідача про вилучення у нього спірних оригіналів документів судом відхиляється, так як спростовується відповіддю від 15.01.2019 № 911/125/23/3-19 Слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві.

Обґрунтування Відповідача щодо підстав не перерахування коштів судом відхиляються, оскільки предметом дослідження та доведення у даному спорі є не зобов’язання Відповідача до виконання раніше не виконаного зобов’язання з перерахування коштів, а те, чи наявні у Відповідача на даний час правові підстави володіти спірними оригіналами документів.

Отже, досліджуючи питання наявності або відсутності у Відповідача правових підстав утримувати у володінні спірні документи (позов фактично зводяться до відсутності у Відповідача таких підстав), суд встановив наступне.

Загальновідомою, у розумінні ч. 3 ст. 75 ГПК України, визнається судом та обставина, що на підставі постанови Правління НБУ від 17 вересня 2015 р. № 613 «Про віднесення АТ «Банк «Національні інвестиції» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі – Фонд) прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 172 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Національні інвестиції» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням у АТ «Банк «Національні інвестиції» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора цій особі.

У подальшому, відповідно до постанови Правління НБУ від 01 грудня 2015 р. № 853 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Національні інвестиції» виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 02 грудня 2015р. № 214 «Про початок процедури ліквідації «Банк «Національні інвестиції» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації банку та призначено ліквідатором уповноважену особу Фонду строком на два роки з 03 грудня 2015 року до 02 грудня 2017 року включно.

Далі, виконавчою дирекцією Фонду приймалися рішення про продовження строків здійснення процедури ліквідації спочатку строком на один рік до 02 грудня 2018 року включно, а потім з 03 грудня 2018 року до 02 грудня 2019 року включно.

Так, оспорюваний правочин – Договір від 29.01.2015 № 08-13/15-Ф було укладено менше ніж за рік до введення у Банку тимчасової адміністрації.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку (позивача) від 16.10.2015 №51-ос визнано нікчемними ряд правочинів та вирішено застосувати наслідки нікчемності до цих правочинів, та зокрема, і Договір від 29.01.2015 № 08-13/15-Ф, який є предметом дослідження у даному спорі.

На підставі наведеного Позивач звернувся до Відповідача з повідомленням №3430/03 від 23.10.2015 про виявлення ознак нікчемності у правочинах, у якому, на підставі ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" за згідно Наказу уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку (позивача) від 16.10.2015 №51-ос повідомив про нікчемність правочину – Договору від 29.01.2015 № 08-13/15-Ф, та дами повідомленням вимагав повернути документи, передані у виконання вказаного Договору, а саме ті ж документи, зобов’язання Відповідача до повернення яких є предметом спору у даній справі.

Указане повідомлення було вручено Відповідачу, та додано останнім у складі додатків до відзиву. Заперечень проти нікчемності Договору від 29.01.2015 № 08-13/15-Ф Відповідач не висунув.

Згідно з ст. 38 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку договорів, укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів, що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Договори неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав, прямо передбачених у ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Існуючий Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення, крім положень Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” визначаються також нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в тому числі, Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженим рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012 (далі - Положення), Порядком виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб N826 (далі - Порядок).

Так, відповідно до ст. 38 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”, п.п. 1.18-1.20 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, розділу 2 Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, протягом трьох робочих днів з дати запровадження Фондом тимчасової адміністрації Уповноважена особа Фонду розпочинає перевірку договорів, укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації у банку, на предмет виявлення договорів, що є нікчемними. Уповноважена особа Фонду своїм розпорядчим документом створює комісію для здійснення перевірки документів, пов'язаних із укладенням договорів, метою якої є виявлення фактів нікчемності таких договорів. За наслідками проведення перевірки Комісією складаються та подаються на розгляд Уповноваженій особі Фонду пропозиції та висновки, які оформлюються відповідним актом перевірки. Акт перевірки повинен містити перелік договорів, наявність факту нікчемності, підстава нікчемності. Уповноважена особа Фонду протягом двох робочих днів з дня подання відповідного акта перевірки розглядає пропозиції й висновки, викладені у ньому, та у разі згоди з висновками готує та підписує відповідний розпорядчий документ та вчиняє інші необхідні дії. У розпорядчому документі зазначається інформація про наявність обґрунтованих підстав нікчемності договорів та обов'язково додається перелік нікчемних договорів, підстави нікчемності щодо кожного договору. Про прийняте рішення Уповноважена особа Фонду повідомляє протягом одного робочого дня Фонд, сторони виявленого нікчемного договору та у разі потреби - правоохоронні органи. У листі сторонам нікчемного договору обов'язково зазначаються: підстава застосування наслідків нікчемності правочину (норма закону); інформація щодо порядку застосування наслідків нікчемності.

Згідно з п.9 розділу 2 вказаного Порядку рішення про зняття обмежень на здійснення неплатоспроможним банком операцій за договором, щодо якого було встановлено нікчемність, приймається Фондом за наслідками здійснення Уповноваженою особою Фонду перевірки документів, пов'язаних із укладенням договорів, або на підставі рішення суду про визнання договору дійсним, яке набрало законної сили.

Відповідно до розділу 3 зазначеного Порядку договори є нікчемними у разі наявності підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та/або іншими законами, що підтверджується відповідними доказами. Уповноважена особа Фонду зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо відповідних правочинів (договорів), що є нікчемними, з метою приведення фінансового стану банку за зобов'язаннями за ними у первісний стан.

Отже, існуючий правовий механізм полягає в тому, що Фонд має право самостійно визнавати з визначених законом підстав укладені неплатоспроможним банком договори нікчемними, про що приймає певне розпорядження, повідомляє сторони такого договору та вживає заходів, пов’язаних з нікчемністю таких договорів щодо повернення сторін у первісний стан.

У свою чергу, незгодна з таким рішення сторона має право оскаржити його до Фонду, який може прийняти рішення про зняття обмежень на здійснення операцій за нікчемним договором або до суду про визнання такого договору дійсним, чого сторонами зроблено не було, що не може свідчити про порушення їх прав.

Таким чином, вказаний правовий механізм визнання нікчемними договорів, укладених неплатоспроможним банком, за своєю процедурою та підставами відрізняється від загального порядку визнання недійсними договорів, передбаченого ст. 203, 215 ЦК України.

Даний правовий механізм не потребує звернення до суду про визнання нікчемного договору недійсним, а дозволяє Фонду самостійно визнати такий правочин нікчемним, припинити його виконання та вчиняти дії щодо повернення сторін у первісний стан.

Отже, на підставі наведеного вище, та враховуючи прийняття уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Позивача наказу від 16.10.2015 №51-ос з перевірки правочинів на предмет нікчемності, та враховуючи повідомлення №3430/03 від 23.10.2015 про виявлення ознак нікчемності у правочинах, зокрема, Договір визнаний нікчемним, а отже є недійсними в силу закону.

Вказане рішення уповноваженої особи Фонду про нікчемність договорів, та зокрема, щодо Договору, станом на момент винесення рішення судом у даному спорі є чинним, воно не є предметом оскарження у даному спорі, тому судом не надається оцінка обґрунтованості підстав, з яких воно було винесено (не досліджується наявність ознак нікчемності, передбачених ст. 38 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”).

Нікчемним є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом, і відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України окремого визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 (п. 1) ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Відтак, передані Відповідачу оригінали документів за актом до Договору підлягають поверненню Позивачу, оскільки у Відповідача відсутні правові підстави утримувати у володінні спірні документи.

Судові витрати, в які Позивачем включено лише витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 126, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов’язати Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Фактор-Сервіс” (м. Київ, вул. Старокиївська, 10; ідентифікаційний код 39321683) повернути Публічному акціонерному товариству “Банк “Національні інвестиції” (м. Київ, вул. Володимирська, 54; ідентифікаційний код 20017340) отримані згідно з актом прийому-передачі документації, що є додатком до Договору відступлення права вимоги №08-13/15-Ф, документи: оригінал Кредитного договору від 10.01.2013 № 08-13, укладеного між Публічним акціонерним товариством “Банк “Національні інвестиції” та Ростовцевим Ігорем Євгеновичем; оригінали додаткових угод № 1, 2 до Кредитного договору від 10.01.2013 № 08-13; балансову виписку по рахунку № 7, 27; балансову виписку по рахунку № 27, 27, 727.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Фактор-Сервіс” (м. Київ, вул. Старокиївська, 10; ідентифікаційний код 39321683) на користь Публічного акціонерного товариства “Банк “Національні інвестиції” (м. Київ, вул. Володимирська, 54; ідентифікаційний код 20017340) 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 19.02.2019

Суддя                      Р.Б. Сташків