номер провадження справи 33/117/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2019 Справа № 908/2584/18

Суддя господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В.

При секретарі судового засідання Хилько Ю.І.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/2584/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлая Бяроза" (49021, м. Дніпро, вул. Манкевича, 91; поштова адреса: 49125, м. Дніпро, вул. Березинська, 62)

до відповідача: Управління житлово-комунального господарства Мелітопольської міської ради Запорізької області (72312, м. Мелітополь Запорізької області, вул. Чернишевського, 26)

про стягнення суми

За участю представників сторін:

від позивача: Тумасов Р.Г. - довіреність № 0120 від 20.11.2018 р.;

від відповідача: Спірідончук В.М. - довіреність № 05/11 від 10.01.2019 р.

СУТЬ СПОРУ:

28.11.2018 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 0119 від 19.11.2018 р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлая Бяроза" до Управління житлово-комунального господарства Мелітопольської міської ради Запорізької області про стягнення суми 46489,98 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та суми 1200,00 грн. за проведення незалежної експертної оцінки колесного транспортного засобу, пошкодженого при ДТП.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2018 р. здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2584/18 та визначено до розгляду судді Мірошниченко М.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.11.2018 р. вказану позовну заяву залишено без руху; позивачу наданий строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви вказаних в ухвалі.

12.12.2018 р. до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлая Бяроза" надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.12.2018 р. суддею Мірошниченко М.В. відкрите провадження у справі № 908/2584/18 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначене на 15.01.2019 р.

Ухвалою суду від 15.01.2019 р. судове засідання відкладено на 13.02.2019 р.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Представники сторін у судовому засіданні підтримали свої доводи та заперечення.

У судовому засіданні 13.02.2019 р. справу розглянуто, оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовані таким. 19.09.2017 р. на перехресті вул. Шмідта та вул. 8-го Березня у м. Мелітополь, у зв'язку з відсутністю дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», було скоєно ДТП за участю автомобіля марки «ЗАЗ Ланос» д/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, зазначене авто належить позивачу, та автомобіля марки ВАЗ-21114 д/з НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 Дана подія сталася внаслідок незабезпечення безпеки дорожнього руху через відсутність дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу». 03.11.2017 р. Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області визнано винним ОСОБА_6, працюючого начальником УЖКГ в м. Мелітополь, винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП. 01.02.2018 р. спеціалістом-автотоварознавцем Рожко О.І. була проведена незалежна експертна оцінка колісного транспортного засобу позивача, пошкодженого в результаті ДТП. Відповідно до висновку оцінювача № 5 від 01.02.2018 р. позивачу завдано матеріальну шкоду на суму 46489,98 грн. Додатково, вартість послуг, наданих спеціалістом Рожко О.І., складає 1200,00 грн. без ПДВ. Відповіді на претензію позивача про відшкодування шкоди відповідач не надав. Позивач просив стягнути суму 46489,98 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, та 1200,00 грн. суми сплачених витрат за проведення незалежної транспортної оцінки. Позов обґрунтований ст. 56 Конституції України, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. 2.12 Правил дорожнього руху, ст.ст. 1166, 1172, 1173. 1174 ЦК України.

Відповідач у письмовому відзиві проти позову заперечив. Зазначив, що протоколом про адміністративне правопорушення БД № 020253 від 20.09.2017 р. зафіксоване зіткнення двох транспортних засобів. ДТП сталося внаслідок того, що учасники дорожнього руху не виконали своїх обов'язків щодо дотримання вимог Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Обидва водії застрахували свою цивільну відповідальність. Відповідно до п. 74 постанови Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15ц, уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. ОСОБА_6 на момент зіткнення колісних транспортних засобів знаходився на робочому місці в кабінеті і ніякої шкоди завдати транспортним засобам не міг. Згідно постанови Мелітопольського міськрайонного суду від 03.11.2017 р. у справі № 320/6912/17 штраф у сумі 750 грн. ОСОБА_6 сплатив, дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» згідно з приписом був встановлений. Управління житлово-комунального господарства Мелітопольської міськради Запорізької області не брало участі у справі № 320/6912/17 і позивачу шкоди не наносило. На території м. Мелітополь власником доріг є територіальна громада м. Мелітополя в особі Мелітопольської міської ради. На 26 сесії 7 скликання Мелітопольська міська рада прийняла рішення № 2/56 від 19.12.2016 р. «Про затвердження міської програми «Експлуатаційне утримання вулично-дорожньої мережі». Згідно з рішенням, метою програми є своєчасне виконання заходів з утримання у належному стані об'єктів дорожньо-мостового господарства м. Мелітополя у 2017 році, відповідальним виконавцем та одержувачем бюджетних коштів є КП «Чистота» Мелітопольської міської ради. Відповідач вважає, що позивач необґрунтовано заявляє до нього вимоги про погашення заборгованості. Позовні вимоги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не підлягають задоволенню у зв'язку з їх недоведеністю та безпідставністю. У задоволенні позову просив відмовити.

У судовому засіданні 13.02.2019 р. позивач подав письмове клопотання у порядку ст. 207 ГПК України, відповідно до якого просив долучити до матеріалів справи документи.

Відповідач проти долучення документів до матеріалів справи не заперечив.

Суд клопотання позивача задовольнив, документи прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 020253, складеного 20.09.2017 р. інспектором ДН Мелітопольського ВП Павленком Д.В., 19.09.2017 р. о 13 год. 10 хв. ОСОБА_6, будучи посадовою особою, відповідальною за утримання ВШМ м. Мелітополь, порушив правила норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху в утриманні перехрестя вул. Шмідта - вул. 8-го Березня у м. Мелітополь, відсутність дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», що стало причиною скоєння ДТП та завдало матеріальні збитки.

За результатами розгляду адміністративного протоколу у відношенні ОСОБА_6, працюючого начальником УЖКГ, Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області постановлено 03.11.2017 р. постанову у справі № 320/6912/17.

Згідно з даною постановою суд встановив, що 19.09.2017 р. о 13 год. 10 хв. ОСОБА_6, будучи посадовою особою, відповідальною за утримання ВШМ м. Мелітополь, порушив правила норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху в утриманні перехрестя вул. Шмідта та вул. 8-го Березня у м. Мелітополь, допустив відсутність дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», що стало причиною скоєння ДТП за участю автомобіля марки ЗАЗ Ланос д/д НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля марки ВАЗ-21114 д/з НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5 Внаслідок ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Здійснення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 020253, схемою дорожньо-транспортної пригоди від 19.09.2017 р., актом обстеження дорожніх умов на перехресті вул. Шмідта та вул. 8-го Березня у м. Мелітополі, приписом від 20.09.2017 р., письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 19.09.2017 р., фототаблицею ДТП.

Суд у справі № 320/6912/17 встановив, що у діях ОСОБА_6 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ст. 140 ч. 4 КУпАП, тобто порушення, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а саме порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов руху.

ОСОБА_6 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 140 ч. 4 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 750 грн. у дохід держави.

Вказана постанова набрала законної сили 24.11.2017 р.

Як слідує з матеріалів дійсної справи, транспортний засіб ЗАЗ Ланос, реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, належить на праві власності ТОВ «Бєлая Бяроза».

Відповідно до довідки позивача від 12.02.2019 р. вих. № 0112 (за підписом директора та головного бухгалтера ТОВ «Бєлая Бяроза»), балансова вартість автомобіля ЗАЗ Ланос, держномер НОМЕР_1, який належить на праві власності ТОВ «Бєлая Бяроза», станом на 19.09.2017 р. (на дату скоєння ДТП) складала 129515 грн.

Спеціалістом-автотоварознавцем, аварійним комісаром, оцінщиком Рожко О.І. був, на підставі договору, укладеного з ТОВ «Бєлая Бяроза», 01.02.2018 р. складений висновок № 5 про визначення вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу. Ціллю оцінки було визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ Ланос НОМЕР_1, пошкодженого при ДТП, з урахуванням розрахункового відсотка фізичного зносу деталей ТЗ.

Згідно з висновком, вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ Ланос, держномер НОМЕР_1, складає 46489,98 грн.

Позивач письмово повідомляв відповідача про проведення 01.02.2018 р. експертизи (оцінки збитків) автомобіля ЗАЗ Ланос д/з НОМЕР_1 за участю експерта, просив забезпечити явку представника для участі в огляді потерпілого при ДТП автомобіля.

Повідомлення було направлено відповідачу 19.01.2018 р. листом з описом вкладення, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Однак відповідач, як вбачається з висновку № 5, для огляду не з'явився.

01.02.2018 р. ПП Рожко О.І. був виписаний ТОВ «Бєлая Бяроза» рахунок № 5 на суму 1200,00 грн. за автотоварознавче дослідження автомобіля ЗАЗ Ланос, держномер НОМЕР_1, звіт № 5.

Оплата за автотоварознавче дослідження у сумі 1200,00 грн. здійснене позивачем на користь Рожко О.І. згідно з платіжним дорученням № 634 від 05.02.2018 р.

У відповідь на заяву ТОВ «Бєлая Бяроза» про страхове відшкодування від 05.12.2017 р., ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» листом від 28.12.2017 р. вих. № 4986 зазначила, що відповідно до постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у справі № 320/6912/17 винним в скоєнні ДТП, яке трапилося 19.09.2017 р. у м. Мелітополь за участю автомобіля ЗАЗ Ланос, держ. № НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля ВАЗ 21114, держ. № НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, визнано ОСОБА_6 Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 в ПрАТ «СК «Оранта-Січ» не застрахована, у зв'язку з чим ТОВ «Бєлая Бяроза» відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

08.05.2018 р. позивач листом з описом вкладення направив відповідачу претензію на суму 47689,98 грн., яка була отримана останнім 17.05.2018 р., що встановлено судом при перевірці даних щодо відправлення/вручення поштового відправлення на сайті Укрпошти.

Оскільки відповідач відповіді та претензію не надав та суму не сплатив, позивач звернувся до господарського суду з позовом, за яким відкрите провадження у даній справі.

Проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Згідно пункту 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведено у статті 1166 Цивільного кодексу України, за змістом якої, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов'язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У цьому випадку, саме на позивача покладено обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях немає вини у заподіянні шкоди.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 22.05.2018 р. у справі № 923/342/16.

Згідно приписів ст. 5 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях.

Відповідно до ст. 16 даного Закону вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Згідно ст. 17 даного Закону управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

У відповідності до п.п. 2, 5 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 р. № 198, ремонт і утримання дорожніх об'єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору", а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями. Власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об'єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов'язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об'єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об'єктів, забрудненню навколишнього середовища.

Власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (п. 11 вказаних вище Єдиних правил).

Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, згідно з пунктом 1, поширюються на автомобільні (позаміські) дороги, міські вулиці і дороги загального користування, залізничні переїзди (далі - дорожні об'єкти) в межах смуги їх відчуження та червоних ліній і є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів (далі - дорожньо-експлуатаційні організації) і користувачів.

Згідно ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: обладнання доріг, вулиць та залізничних переїздів технічними засобами регулювання дорожнього руху та їх утримання; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів.

Органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідно до ст. 21 Закону України «Про автомобільні дороги», відповідають за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об'єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух», власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно з п. 2.12 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, власник транспортного засобу має право на відшкодування збитків, завданих унаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки дорожнього руху.

Отже, у розумінні наведених положень, у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами.

Положеннями ч. 3 ст. 14, ч. 1 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху мають право: на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Як встановлено судом, посадову особу - начальника Управління житлово-комунального господарства Мелітопольської міської ради Запорізької області ОСОБА_6, який, будучи відповідальним за утримання ВШМ м. Мелітополь, порушив правила норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху в утриманні перехрестя, де сталося ДТП (перехрестя вул. Шмідта та вул. 8-го Березня у м. Мелітополь) постановою Мелітополького міськрайонного суду Запорізької області від 03.11.2017 р. у справі № 320/6912/17 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Вказана постанова набрала законної сили 14.11.2017 р.

Частиною 4 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративне стягнення покладається у разі порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, а саме: порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно ч. 1 ст. 254 вказаного Кодексу, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Статтею 251 даного Кодексу визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_6 був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 020253 від 20.09.2017 р., як вбачається з тексту протоколу. У протоколі ОСОБА_6 зазначено про зобов'язання встановити дорожній знак.

Як вказав відповідач у відзиві, ОСОБА_6 штраф у розмірі 750 грн., стягнутий за постановою Мелітополького міськрайонного суду Запорізької області від 03.11.2017 р., сплатив, дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» був встановлений згідно з приписом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як вказувалося вище, вулиці і дороги міст знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Управління житлово-комунального господарства Мелітопольської міської ради Запорізької області (відповідач) є виконавчим органом Мелітопольської міської ради та згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є органом місцевого самоврядування.

Стосовно посилань відповідача на рішення 26 сесії 7 скликання Мелітопольської міської ради Запорізької області від 19.12.2016 р. № 2/56 «Про затвердження міської програми «Експлуатаційне утримання вулично-дорожньої мережі» та те, що КП «Чистота» Мелітопольської міської ради є відповідальним виконавцем та одержувачем бюджетних коштів щодо утримання у належному стані об'єктів дорожньо-мостового господарства м. Мелітополя у 2017 році судом до уваги не приймається.

Як встановлено судом, завданням міської програми «Експлуатаційне утримання вулично-дорожньої мережі», згідно з розділом 4, є: забезпечення безперебійного та якісного виконання заходів для належної підтримки та покращення санітарного стану об'єктів дорожньо-мостового господарства, а саме: прибирання, зимове утримання вулично-дорожньої мережі та планування (грейдування), розмітки поверхні вулично-дорожньої мережі, полив доріг, ліквідація природних земляних насипів на території вуличних насаджень вздовж доріг.

Доказів того, що КП «Чистота» є відповідальним за обладнання доріг, у тому числі за встановлення дорожніх знаків, зокрема на перехресті вул. Шмідта та вул. 8-го Березня у м. Мелітополь, відповідач суду не подав.

Щодо доводів відповідача, які полягають у тому, що відшкодування шкоди має здійснюватися страховиком відповідно до укладеного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 6 даного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22.1 вказаного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як встановлено судом із спірних правовідносин, предметом розгляду у даній справі не є відповідальність власника наземного транспортного засобу (позивача чи-то іншого водія, який був учасником ДТП). Зокрема, відповідачем не надано доказів, того, що ДТП 19.09.2017 р. сталося з вини водія, який керував автомобілем ВАЗ-21114, держномер НОМЕР_3, чи-то водія позивача.

Матеріали дійсної справи не містять доказів того, що позивач отримував будь-які страхові виплати чи відшкодування у зв'язку з ДТП, що трапилося 19.09.2017 р. за участі ЗАЗ Ланос, держномер НОМЕР_1, на перехресті вул. Шмідта та вул. 8-го Березня у м. Мелітополь.

Відтак, доводи відповідача про можливе відшкодування позивачу шкоди у порядку страхування не знайшли свого підтвердження доказами, які наявні в матеріалах даної справи, а тому відхиляються судом, як необґрунтовані.

Згідно з висновком спеціаліста-автотоварознавця Рожко О.І. від 01.02.2018 р. № 5, вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ Ланос, держномер НОМЕР_1, складає 46489,98 грн.

Оплата за автотоварознавче дослідження у сумі 1200,00 грн. здійснена позивачем на користь Рожко О.І. згідно з платіжним дорученням № 634 від 05.02.2018 р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не ставив під сумнів висновок спеціаліста-автотоварознавця Рожко О.І. від 01.02.2018 р. № 5, визначення суми вартості відновлювального ремонту автомобіля не спростував.

Позивач, як встановлено судом, письмово повідомляв відповідача про проведення 01.02.2018 р. автотоварознавчого дослідження з метою визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ Ланос д/з НОМЕР_1. Однак, відповідач для участі у дослідженні не з'явився, листування з боку відповідача стосовно незгоди з проведеним дослідження матеріали дійсної справи не містять.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Таким чином, оскільки відповідач у відзиві на позовну заяву не висловлював незгоду щодо висновку автотоварознавчого дослідження, то відповідач, відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України, позбавляється права заперечувати проти обставин, встановлених згідно з висновком спеціаліста-автотоварознавця Рожко О.І. від 01.02.2018 р. № 5 щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ Ланос, держномер НОМЕР_1, під час розгляду справи по суті.

Враховуючи наведене, виходячи з сукупності доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позивачем доведено: - протиправну поведінку відповідача у формі протиправної бездіяльності (відповідач був зобов'язаний згідно закону вчинити певні дії, проте не вчинив їх), внаслідок чого позивачу були заподіяні матеріальні збитки; - розмір матеріальних збитків; - причинно-наслідковий зв'язок мій протиправною бездіяльністю відповідача та заподіяною шкодою (в діях водіїв не встановлено складу адміністративного правопорушення; не встановлено будь-яких інших чинників, що б могли вплинути на факт заподіяння шкоди; ДТП сталася не через дії водіїв чи інші чинники, а лише через протиправну бездіяльність відповідача; з матеріалів дійсної судової справи встановлено, що керівник УЖКГ Мелітопольської міської ради був притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею 140 КУпАП за порушення правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху в утриманні ділянки дороги, на якій сталося ДТП).

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, за загальним правилом, відсутність своєї вини має доводити особа, до якої пред'явлений позов про відшкодування шкоди.

Таким чином, саме на відповідача, як юридичну особу, завданнями якої є забезпечення безпеки дорожнього руху означеної ділянки автодороги, покладено обов'язок доводити відсутність вини у не виконанні цих своїх зобов'язань.

Відповідач відсутності своєї вини у заподіянні шкоди суду не довів.

Оцінивши докази у їх сукупності, оскільки позивачем доведено склад правопорушення, необхідного для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди у загальному розмірі 47689,98 грн. (46489,98 грн. - матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, та 1200,00 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу) підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір у сумі 1762,00 грн. стягується з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Управління житлово-комунального господарства Мелітопольської міської ради Запорізької області (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чернишевського, буд. 26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлая Бяроза" (49021, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Манкевича, буд. 91, ) 46489 (сорок шість тисяч чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 98 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 1200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп. за проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано - 18 лютого 2019 р.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя М.В. Мірошниченко