РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2019Справа №910/17228/18

Господарський суд міста Києва в складі головуючого судді Блажівської О.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу №910/17228/18

за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України

(02000, м.Київ, Русанівський бульвар, 8, )

до Приватного акціонерного товариства «Комплексне підприємство широкопрофільного будівництва-2»

(02105, м.Київ, вул.Тампере, буд.13-Б, )

про стягнення 26 436,47 грн-

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Моторно (транспортне) страхове бюро України, 21 грудня 2018 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства «Комплексне підприємство широкопрофільного будівництва-2», про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що оскільки обов'язок перед потерпілою особою щодо сплати суми страхового відшкодування у розмірі 26 436,47 грн виконано Моторно (транспортним) страховим бюро України, останній отримав право зворотної вимоги (регресу) до Приватного акціонерного товариства «Комплексне підприємство широкопрофільного будівництва-2» у розмірі виплаченого відшкодування, відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи поставлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, Ухвала Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 у справі №910/17228/18 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення №998 на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02105, м.Київ, вул.Тампере, буд.13-Б.

11.01.2019 на адресу суду повернулось поштове відправлення за №998 із зазначенням причини повернення: невдала спроба вручення (повернення): закінчення встановленого терміну зберігання, дата довідки 08.01.2019.

01.02.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва Моторно (транспортним) страховим бюро України на виконання Ухвали Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 надано оригінали витребуваних документів.

В силу положень пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв'язку повідомлення від 08.01.2019 про неможливість вручення поштового відправлення, вважається днем вручення позивачу Ухвали Господарського суду міста Києва від 26.12.2018.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Судом, також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до довідки №74952296 про дорожньо-транспортну пригоду 28.09.2015 в м.Києві, по вул.Саксаганського відбулась дорожньо-транспортна пригода (ділі - ДТП) за участю транспортних засобів: Вантажний МАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить Приватному акціонерному товариству «Комплексне підприємство широкопрофільного будівництва-2», під керуванням ОСОБА_2 та TOYOTA AURIS державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, під керуванням водія ОСОБА_4.

Згідно із вказаною довідкою, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм транспортного засобу Вантажний МАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під ОСОБА_2 пункту 10.1 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб TOYOTA AURIS державний реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

30.09.2015 водій автомобіля TOYOTA AURIS державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та 01.02.2016 - з заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно із Звітом №4863/10/15 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля TOYOTA AURIS державний реєстраційний номер НОМЕР_2 вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 26 436,47 грн.

Згідно із наказом Моторно (транспортного) страхового бюро України №2155 від 18.03.2016, позивачем вирішено здійснити виплату ОСОБА_3 - власнику автомобіля TOYOTA AURIS державний реєстраційний номер НОМЕР_2, у сумі 26 436,47 грн за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 28.09.2015.

Позивач виплатив ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 26 436,47 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2155рв від 21.03.2016.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Згідно із п.8 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, одним із способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом ст.40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є гарантом відшкодування шкоди: на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», заподіяної власниками та/або користувачами транспортних засобів, якщо такі власники та/або користувачі надали іноземним компетентним органам страховий сертифікат «Зелена картка», виданий від імені страховиків - членів МТСБУ; на території України, заподіяної водіями - нерезидентами, на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», за інших обставин, визначених чинним законодавством про цивільно-правову відповідальність.

Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з пп. 38.2.1 п. 38.2 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ, після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Факт наявності вини водія транспортного засобу Вантажний МАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить Приватному акціонерному товариству «Комплексне підприємство широкопрофільного будівництва-2», ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 28.09.2015 підтверджується довідкою №74952296 про дорожньо-транспортну пригоду.

Як вбачається із матеріалів справи, Вантажний МАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_1 належить Приватному акціонерному товариству «Комплексне підприємство широкопрофільного будівництва-2».

Відповідно до ст.1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно ч.2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В силу наведених положень законодавства, відповідальність за шкоду, заподіяну автомобілю TOYOTA AURIS державний реєстраційний номер НОМЕР_2, має нести Приватне акціонерне товариство «Комплексне підприємство широкопрофільного будівництва-2» як юридична особа, з винних неправомірних дій водія якої сталася ДТП, оскільки цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Вантажний МАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб, на момент ДТП застрахована не була.

Як зазначав позивач та не спростував відповідач, цивільно-правова відповідальність в частині заподіяння шкоди майну внаслідок експлуатації автомобіля Вантажний МАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не була застрахована.

За таких обставин, відповідач є відповідальною за відшкодування позивачу понесених ним збитків.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до ОСОБА_2 із вимогою №3/1-05/7717 від 21.03.2016 та до Приватного акціонерного товариства «Комплексне підприємство широко профільного будівництва-2» із вимогою вих. №387 МТ від 27.04.2018 про сплату на підставі п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суми страхового відшкодування.

Однак, станом на 22.02.2019 в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту сплати страхового відшкодування відповідачем, крім того матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 станом на дату ДТП - 28.09.2015, не перебував в трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Комплексне підприємство широко профільного будівництва-2».

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Моторно (транспортного) страхового бюро України.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Комплексне підприємство широкопрофільного будівництва-2» (02105, м.Київ, вул.Тампере, буд.13-Б, ) на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України (02000, м.Київ, Русанівський бульвар, 8, ) сплачене страхове відшкодування в розмірі 26 436 (двадцять шість тисяч чотириста тридцять шість) грн 47 коп.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Комплексне підприємство широкопрофільного будівництва-2» (02105, м.Київ, вул.Тампере, буд.13-Б, ) на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України (02000, м.Київ, Русанівський бульвар, 8, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.Є. Блажівська