ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.02.2019 р. Справа № 914/2406/18

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вілія-Трейд", с. Рованці, Луцький район, Волинська область

до відповідача: Селянсько-фермерського господарства Веклина Ігоря Тимофійовича, с. Хоробрів, Сокальський район, Львівська область

про стягнення 538 747, 15 грн

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорної І.Б.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вілія-Трейд" до Селянсько-фермерського господарства Веклина Ігоря Тимофійовича про стягнення 538 747, 15 грн.

Ухвалою суду від 02.01.2019 було відкрито провадження у справі № 914/2406/18 за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 28.01.2019.

Представник позивача у судове засідання 28.01.2019 з'явився, через канцелярію суду подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку із частковим погашенням відповідачем заборгованості, а саме основного боргу в розмірі 380 000, 65 грн та клопотання про долучення до матеріалів справи доказів сплати витрат на правничу допомогу адвоката. Відповідач у судове засідання 28.01.2019 з'явився, через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 28.01.2019 підготовче судове засідання відкладено на 18.02.2019.

Представник позивача в судове засідання 18.02.2019 не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про відмову від частини позовних вимог та закриття провадження у справі, у зв'язку зі сплатою основного боргу відповідачем. Згідно заяви позивач просить не приймати до розгляду раніше подану заяву про зменшення розміру позовних вимог від 25.01.2019 № 9, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 5 286, 00 грн та вирішити питання про повернення судового збору, сплаченого ним за подання позову.

Представник відповідача в судове засідання 18.02.2019 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Судом встановлено.

Між сторонами у даній справі 21.03.2018 було укладено договір купівлі-продажу № 2103/18007, відповідно до умов якого продавець (відповідач) в порядку та на умовах цього договору зобов'язується продати у власність покупця (позивача) зернові та олійні культури врожаю 2018 року (надалі - товар), а покупець в свою чергу зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно оплатити його в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

У п. 1.3 договору визначено, що кількість товару, ціна, інші умови продажу (переходу права власності на товар) товару обумовлюються сторонами в договорі, в накладних та/або специфікаціях на кожну конкретну партію товару (додатках до даного договору), які є невід'ємними частинами цього договору.

За умовами п. 3.4. та п. 3.6. договору, розрахунки між сторонами по даному договору здійснюються в національній грошовій одиниці України (гривні), шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок вказаний продавцем. Покупець зобов'язується провести розрахунок з продавцем товару у спосіб та строки, зазначені в специфікаціях до цього договору.

Згідно з специфікацією від 21.03.2018 № 1 до договору № 2103/18007 сторони погодили, що продавець передає, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар - пшениця 3 клас (2018 року, власне виробництво) в кількості 86 363 тонн на загальну суму 380 00, 65 грн. У специфікації визначено термін оплати товару до 30.03.2018, термін поставки товару до 15.08.2018 та місце поставки товару - склад покупця.

На виконання умов договору та специфікації, позивач перерахував на рахунок відповідача кошти в розмірі 380 000, 65 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 22.03.2018 № 20960. Однак, всупереч умовами договору, відповідач не здійснив поставки товару у визначені в специфікації строки.

Згідно п. 6.3. договору у разі якщо покупець здійснить передоплату за товар, а продавець не поставить або недопоставить товар на загальну суму попередньої оплати, останній зобов'язаний сплатити покупцю штраф у розмірі 30% від загальної вартості передоплати. Крім того, продавець зобов'язаний сплатити на користь покупця вартість непоставленого або недопоставленого товару з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення поставки, 20 % річних від вартості непоставленого або недопоставленого товару, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

На підставі зазначених обставин, позивач звернувся з цим позовом до суду із вимогами про стягнення з відповідача 380 000, 65 грн - основного боргу, 114 000, 20 грн - штрафу та 44 746, 30 грн - пені. Однак, після звернення позивача з позовом до суду, відповідач сплатив суму основної заборгованості в розмірі 380 000, 65 грн, що підтверджується долученою позивачем випискою з банку від 10.01.2019 вих. № А00-01-А00-3/9.

18.02.2019 позивач подав заяву про відмову від частини позовних вимог та закриття провадження у справі. У заяві позивач відмовився від позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафу та пені, та враховуючи сплату основного боргу відповідачем, просить закрити провадження у справі. Також, позивач просить суд вирішити питання щодо понесених ним судових витрат, а саме, просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 5 286, 00 грн та повернути з державного бюджету судовий збір сплачений позивачем за подання позову.

Згідно положень ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 2 та п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору та якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Враховуючи вищенаведене, у зв'язку із погашенням відповідачем основного боргу та враховуючи відмову позивача від решти позовних вимог, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі № 914/2406/18. Роз'яснити позивачу правові наслідки відмови від позову, зокрема те, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 3 ст. 231 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Стаття 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

При зверненні з даним позовом до суду позивач подав попередній розрахунок судових витрат, який складається із суми сплаченого за подання позову судового збору в розмірі 8 081, 21 грн та витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 5 286, 00 грн, понесених на підставі договору про надання правової допомоги від 12.12.2018 № 1212/30467.

Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що відшкодування судових витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

В підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, при його зверненні до господарського суду з даним позовом, позивачем долучено до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги від 12.12.2018 № 1212/30467 з додатком № 1 до нього, укладеного із адвокатом Деєм Миколою Івановичем, оригінал ордеру адвоката від 25.01.2019, копію свідоцтва Дея М. І. про право на зайняття адвокатською діяльністю та оригінал платіжного доручення про оплату позивачем послуг адвоката від 23.01.2019 № 338 на суму 5 286, 00 грн.

З додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 12.12.2018 № 1212/30467 вбачається, що сторони погодили гонорар адвоката в розмірі 5 286, 00 грн, який підлягав сплаті позивачем за надання адвокатом таких послуг: аналіз фактичних обставин справи, збір доказів, узгодження правової позиції; підготовка та подання позовної заяви до суду; та представництво інтересів позивача в суді.

Частиною 3 статті 130 ГПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

На підставі зазначеного, зважаючи на те, що позивач відмовився від позовних вимог щодо стягнення штрафу та пені у зв'язку зі сплатою відповідачем суми основного боргу, враховуючи положення ч. 4 статті 126 ГПК України, щодо врахування співмірності витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову, складністю справи та наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг, суд вважає підставними до відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 5 286, 00 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За умовами ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 130 ГПК України, внаслідок закриття провадження у справі у зв'язку зі сплатою відповідачем основного боргу та відмовою позивача від частини позовних вимог, суд дійшов висновку повернути позивачу з державного бюджету судовий збір, в частині сплаченого відповідачем основного боргу повністю та в частині відмови від позовних вимог на 50 %, що становить суму 6 890, 60 грн.

Згідно роз'яснень наведених у п. 5.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», при винесенні судом ухвали, якою повертається судовий збір, поданий заявником (скаржником) платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, повертається заявнику (скаржнику), а до матеріалів справи приєднується копія цього документа, яка виготовляється та засвідчується в порядку, передбаченому абзацом другим підпункту 2.5.13 пункту 2.5 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28; про заміну зазначеного документа копією здійснюється відповідна відмітка в описі справи (абзац четвертий того ж підпункту названої Інструкції).

На підставі наведеного, суд повертає заявнику оригінал платіжного доручення від 17.12.2018 № 290.

Керуючись ст. ст. 126, 130, 191, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України та п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд

постановив:

1. Прийняти заяву позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Вілія-Трейд" від 18.02.2019 про відмову від позовних вимог в частині стягнення штрафу в розмірі 114 000, 20 грн та пені на суму 44 746, 30 грн.

2. Провадження у справі № 914/2406/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вілія-Трейд" до Селянсько-фермерського господарства Веклина Ігоря Тимофійовича про стягнення 538 747, 15 грн - закрити.

3. Стягнути з Селянсько-фермерського господарства Веклина Ігоря Тимофійовича (80013, Львівська область, Сокальський район, с. Хоробрів, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вілія-Трейд" (45606, Волинська область, Луцький район, с. Рованці, вул. Промислова, 5А, ) 5 286, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Вілія-Трейд" (45606, Волинська область, Луцький район, с. Рованці, вул. Промислова, 5А, ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 6 890, 60 грн, cплачений на підставі платіжного доручення від 17.12.2018 № 290.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Манюк П.Т.