ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Справа № 906/759/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Максютинська Д.В.

за участю представників сторін:

позивачів: не з'явився

відповідача: Слівінський А.О., Музика О.О.

прокурора: Безпалов А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області на рішення осподарського суду Житомирської області ухваленого 04.12.18р. суддею Терлецькою-Байдюк Н.Я. у м.Житомир, повний текст складено 07.12.18 у справі № 906/759/18

за позовом Керівника Коростишівської місцевої прокуратури в особі Радомишльської районної державної адміністрації та Радомишльської міської ради Житомирської області

до Фізичної особи-підприємця Музики Олександра Олександровича

про розірвання договорів оренди земельної ділянки та водного об'єкту

ВСТАНОВИВ:

Керівник Коростишівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Радомишльської районної державної адміністрації, Радомишльської міської ради Житомирської області звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Музики Олександра Олександровича про: розірвання договору оренди земельної ділянки водного фонду від 15 березня 2004 року; розірвання договору оренди водного об'єкту загальнодержавного значення від 01 лютого 2007 року; зобов'язання фізичної особи-підприємця Музики О.О. повернути Радомишльській РДА земельну ділянку водного фонду загальною площею 27,198 гектара, в тому числі під водою - 26,7598 гектара, інших земель - 0,4330 гектара, яка розташована в межах населеного пункту с. Пилиповичі Радомишльського району Житомирської області, зарахувавши її до земель запасу Радомишльської міської ради; зобов'язання фізичної особи-підприємця Музики О.О. повернути Радомишльській РДА водний об'єкт (став), розташований в межах населеного пункту с. Пилиповичі Радомишльського району Житомирської області площею (водне дзеркало) - 26,7598 га.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 04.12.18 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що прокурором та позивачем не доведено належними та допустимими доказами нецільове використання відповідачем орендованої земельної ділянки та не надано доказів самовільної забудови бутобетонної дамби саме ФОП Музикою О.О.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, заступник прокурора Житомирської області звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 04.12.18. року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неправильно визначено зміст спірних правовідносин, у зв'язку з чим невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, а також не застосовані норми, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Наголошує на тому, що у зв'язку із невикористанням відповідачем об'єктів оренди порушено умови договорів, що підтверджується актами органів виконавчої влади та контролю.

Прокурор стверджує, що сплативши адміністративний штраф за ст.. 61 КУАП за порушення правил експлуатації гідроспоруди, відповідач фактично визнав свою вину за порушення умов договорів оренди.

Вважає, що відповідачем порушено п. 3.4.2 та п. 3.4.3 Договору.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив вимоги апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Зокрема, зазначив, що невикористання земельної ділянки не є тотожнім використанню землі не за цільовим призначення, тому відповідачем не порушено норми ст.. 143 ЗК України. Звертає увагу на те, що сам факт наявності дамби не свідчить, що вона була збудована орендарем. З жовтня 2014 р. з ініціативи Радомишльської районної ради, було припинено дію режиму роботи орендованої водойми, а тому внаслідок цього неможливо провести скид води, аби провести усі необхідні роботи по ремонту гідроспоруди, дамби і зарибнити став, відповідач позбавлений можливості відновити роботу орендованого об'єкту та усунути зазначені у позові порушення.

Зазначив, що орендар сплачує своєчасно та у повному обсязі сплачує платежі за спірними договорами.

В судове засідання 19.02.2019 представники позивачів не з'явились, про час та дату судвоого засідання були повідомленні належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників позивачів, оскільки останні не скористались своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.03.2004 між Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Музикою Олександром Олександровичем (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (а.с. 25-26).

Відповідно до п. 1.1 Договору, орендодавець надає, а орендар приймає в оренду, на підставі Закону України "Про оренду землі" земельну ділянку водного фонду, загальною площею 27,198 гектара, в тому числі під водою - 26,7598 га, інших земель - 0,4330 га, згідно з планом користування, що додається, яка розташована в межах населеного пункту с. Пилиповичі Радомишльського району Житомирської області.

Згідно п.1.2 Договору земельна ділянка надається в оренду строком на 25 (двадцять п'ять) років для рибогосподарських потреб.

Відповідно до п.п. 3.4.2, 3.4.3 договору орендар зобов'язаний не зводити ніякі будівлі і споруди, крім таких, які дозволені чинним законодавством України та використовувати землю та воду відповідно до цільового призначення та умов договору.

Після закінчення терміну договору оренди орендар зобов'язується повернути орендодавцеві орендований водний об'єкт у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому одержав його в оренду (п.3.5 Договору).

29.10.04 р. на підставі Договору від 15.03.04 р., ФОП Музиці О.О. виданий дозвіл на спеціальне водокористування № 212-Ж на строк до 29.10.07р., продовжено до 29.10.28 р. (а.с. 28).

01.02.2007 між Радомишльською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Музикою Олександром Олександровичем (орендар) укладено договір оренди водного об'єкту загальнодержавного значення (а.с. 21-23).

Відповідно до п.1.1 Договору на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 01.02.2006 №31 та відповідно до ст. 51 Водного кодексу України, Постанови Кабінету міністрів України від 13.05.1996 №502 "Про затвердження порядку користування землями водного фонду", орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування водний об'єкт (став), розташований в межах населеного пункту села Пилиповичі Пилиповицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області площею (водне дзеркало) - 26,7598 га для риборозведення.

Даний договір укладено до 14 березня 2029 року (п.3.1 договору).

Згідно п.5.1 Договору водний об'єкт (став) передається в оренду для риборозведення.

Пунктом 5.2 Договору визначено умови збереження стану водного об'єкту (ставу) - заборона розміщення будь-яких об'єктів, благоустрій прилеглої території, використання за цільовим призначенням, без права суборенди, забезпечення виконання умов природоохоронного, санітарного, земельного, водного законодавства, ветеринарних правил.

Відповідно до п.9.4 Договору, орендар зобов'язаний зокрема, утримувати в технічному стані всі гідротехнічні споруди; утримувати в належному санітарному стані водний об'єкт (став) та прибережні захисні смуги; використовувати водний об'єкт тільки за його прямим призначенням, виключно для цілей, визначених в цьому договорі.

Згідно п.13.4, п.13.5 Договору, дія цього договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених цим договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованого водного об'єкту, яке істотно перешкоджає його використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання цього договору в односторонньому порядку не допускається.

Після припинення дії цього договору орендар повертає орендодавцеві водний об'єкт (став) у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав його в оренду, про що складається акт приймання-передачі (п.7.1 договору оренди водного об'єкта).

На виконання договору оренди від 01.02.07 р., між сторонами підписано акт приймання-передачі водного об'єкту від 01.02.2007р., відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду водний об'єкт (став) загальною площею водного плеса 26,7598 га для риборозведення (а.с. 24).

На виконання протоколу засідання комісії по водним ресурсам при районній державній адміністрації № 34 від 17.08.16 р., здійснено обстеження земельної ділянки та водного об'єкта в с. Пилиповичі Радомишльського р-ну Житомирської обл..

За результатами перевірки, комісією складено акт обстеження місця порушення вимог природоохоронного законодавства від 17.08.16 р. (а.с. 43).

Під час обстеження, комісією встановлено, що: - водний об'єкт (став) має дві гідротехнічні споруди, водне плесо складає близько 26.8 га, об'єм води 170 тис.м3. Огороджувальні конструкції гідротехнічних споруд знаходились в задовільному стані, не пофарбовані, відсутні мірні лінійки. В зв'язку з відсутністю мірних лінійок встановити нормальний підпірний рівень (НПР) було неможливо; - на одній гідротехнічній споруді, поруч з опорами утримання перекриття гідротехнічної споруди була збудована бутобетонна дамба орієнтованим розміром 0.5 х 2.7 х 15.0 м. Дана споруда була збудована з порушенням діючих нормативів без проектно-кошторисної документації, з порушенням п. 3.4.2 Договору оренди від 15.03.2004 в частині заборони зводити будь-які будівлі та споруд, крім тих, які дозволені чинним законодавством України та за наявності відповідних погоджень. На час обстеження самовільно збудована дамба частково була зруйнована, що загрожувало руйнуванню опор утримання перекриття гідротехнічної споруди в разі скиду води; - орендарем порушено умови природоохоронного, санітарного та водного законодавства, а саме, земельна площа риборозплідника не заводнена, заросла густими заростями очерету та іншого буряну; - порушено п.1.2 Договору оренди земельної ділянки водного фонду, земельна ділянка риборозплідника площею 0,4330 га та земельна ділянка водного фонду площею 27,198 га не використовуються для рибогосподарських потреб.

Крім того, працівниками Державної екологічної служби у Житомирської області здійснено обстеження орендованого водного об'єкта, який орендує відповідач. За результатами обстеження складено акт від 27.09.2016р., яким зафіксовано аналогічні порушення (а.с. 35).

07.10.2016 працівниками Державної екологічної інспекції складено протокол №000407 про адміністративне правопорушення та притягнуто ФОП Музику О.О. до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу відповідно до ст.61 КУпАП за порушення правил експлуатації гідроспоруди (а.с. 36-37).

З матеріалів справи вбачається, що Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області, у межах наданих повноважень, розглянуто Радомишльської РДА, щодо дотримання вимог містобудівного законодавства у с. Пилиповичі та на місті розташування об'єктів оренди встановлено, що будівельно-монтажні роботи на об'єкті не проводились. Під опорами перехідного капітального мосту зведено блочну споруду, яка частково перекриває русло водойми, споруда частково зруйнована. Встановити рік побудов даної споруди не можливо.

Крім того, проведено повторне обстеження земельної ділянки та водного об'єкта в с. Пилиповочі Радомишльського району Житомирської області, наданих відповідачу на умовах оренди, комісією встановлено що орендарем, раніше встановлені актом обстеження від 17.08.16 р., порушення не усунуті. Про, що складено акт обстеження земельної ділянки та водного об'єкта від 06.06.18 р. (а.с. 41-42).

Предметом позову у даній справі позивачем визначено вимоги немайнового характеру, а саме: розірвання договору оренди землі; розірвання договору оренди водного об'єкта, а також зобов'язання відповідача вчинити дії щодо повернення земельної ділянки водного фонду Радомишльської РДА.

Аналізуючи встановлені обставини справи, апеляційний господарський суд вважає за необхідне враховувати наступні положення чинного законодавства України.

Згідно із положеннями ч.1 ст. 3 ВК України усі води (водні об'єкти) на території України становлять її водний фонд.

Частина 2 ст. 3 ВК України визначає, що до водного фонду України належить: поверхневі води, природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні обєкти; підземні води та джерела; внутрішні морські води та територіальне море.

Відповідно до п. "а" ч.1 ст. 58 ЗК України та ст.4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами.

Крім того, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоч і не розташований водний фонд, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню водного фонду. До таких земель відносяться землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Відповідно до ч.1 ст.51 ВК України у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми.

Норма ч.4 ст.51 ВК України визначає, що водні об'єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Відповідно до ч.1 ст.85 ВК України порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством.

Згідно з ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 651 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Приписами ч.1 ст.93 Земельного кодексу України, ст.1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Водночас спеціальним законом, що регулює земельні правовідносини, ст. 24 Закону України "Про оренду землі" визначено право орендодавця вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.

Права та обов'язки орендаря визначено ст.25 цього Закону, згідно з якою орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки; встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором (ч.ч.3, 4 ст.31 Закону України "Про оренду землі").

Положеннями ч.1 ст.32 Закону України "Про оренду землі" визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно з п.п. 13.4, 13.5, 13.6 договору водного об'єкту загальнодержавного значення, дія Договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішення суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованого водного об'єкту, яке істотно перешкоджає його використання, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання Договору в односторонньому порядку не допускається.

При цьому, положення ЗУ «Про оренду землі» та умови Договору не містять обов'язкових вимог щодо дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду, а передбачають лише можливість такого розірвання, а також передбачають волевиявлення сторони договору.

При цьому, можливість дострокового розірвання договору оренди землі за рішенням суду законодавство надає лише сторонам договору. Таке розірвання може ініціюватися як з підстав, визначених сторонами у спірних договорах, та з підстав, встановлених законом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ініціатором розірвання договорів оренди та особою, яка звернулась в господарський суд з даною вимогою є Прокурор, а не сторона Договору (орендодавець), що суперечить вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Одним із зазначених органів є прокуратура, на яку покладено функції представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

З урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст п. 3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Спеціальний закон, який визначеначає виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч. 3 ст. 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

В свою чергу, не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається, а здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача. Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

У відповідності до ст. 16 Закону Україні "Про місцеві державні адміністрації", місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель, лісів, надр, води, атмосферного повітря, рослинного і тваринного світу та інших природних ресурсів.

Згідно ст. 122 ЗК України, районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства.

Враховуючи, що предметом договорів оренди від 15.03.2004р. та 01.02.2007р. є земельна ділянка водного фонду та водний об'єкт відповідно, органом, уповноваженим державою, діяти в таких правовідносинах є районна державна адміністрація.

Прокурор, звертаючись до суду з даним позовом, визначив орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах - Радомишльську державну адміністрацію та Радомишльську міську раду.

Як встановлено судом, на час передачі в оренду водний об'єкт розташований в межах населеного пункту с. Пилиповичі Пилиповецької сільської ради Радомишльського району. Згідно рішення першої сесії 7 скликання Радомишльської міської ради від 30.11.2017 № 9 "про початок реорганізації сільських рад шляхом приєднання до Радомишльської міської ради та створення комісії з реорганізації сільких рад", Пилиповецька сільська рада приєднана до Радомишльської міської ради.

При цьому прокурором не зазначено підстав звернення до суду за захистом інтересів держави в особі органів, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а саме не обгрунтовано, причини неможливості здійснити захист інтересів держави органом самостійно.

Саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків тощо).

Матеріали справи містять акти перевірок, які проводилися комісіями, створеними РДА, для обстеження земельної ділянки та водного об'єкта, докази накладення адміністративного стягнення на відповідача за порушення правил експлуатації гідроспоруди, у зв'язку з чим суд робить висновок, що уповноважений орган визначився з власним способом поведінки у даних відносинах. А відтак дані обставини спростовують факт нездійснення уповноваженим органом дій на захист інтересів держави.

Водночас прокурор звернувся із позовом про розірвання договорів оренди водного об'єкта та земельної ділянки і повернення орендованого майна. На підтвердження підстав звернення долучено лист від 29.01.2018 № 02-23/155 за підписом Голови адміністрації в останньому абзаці якого міститься прохання здійснити представництво інтересів держави в особі Радомишльської РДА з метою розірвання договорів оренди. Водночас даний лист, як і будь-які інші матеріали, не вказують на неможливість здійснити захист інтересів держави у спосіб визначений позовом, безпосередньо Радомишльською районною адміністрацією.

У даній справі апеляційним судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Радомишльською РДА, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів територіальної громади. Навпаки, обставини справи свідчать про вжиття позивачем певних заходів з врегулювання договірних правовідносин з відповідачем. Сама по собі обставина не звернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з'ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

Згідно ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Натомість прокурором не наведено причин, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, а матеріали справи не містять доказів того, що Радомишльська районна державна адміністрація не здійснює або здійснює неналежним чином захист інтересів держави.

Апеляційним судом встановлено, що договори оренди землі та оренди водного об'єкту укладені строком до 2029 року. На даний час строк орендного користування майном, переданого в оренду відповідачу за оскаржуваними правочинами, не закінчився.

Виходячи з наведених норм закону та умов договору, необхідною умовою для розірвання договорів, визначено невиконання сторонами обов'язків, встановлених законом та договором.

При цьому, підставою для розірвання договорів оренди, прокурор зазначив порушення орендарем умов договорів в частині використання об'єктів оренди не за цільовим призначенням.

Пунктом 3.4.3 Договору оренди землі передбачено, що орендар зобов'язаний використовувати землю та воду відповідно до цільового призначення та умов договору.

З аналізу норм чинного законодавства України вбачається, що законодавець визначає використання земельної ділянки за цільовим призначенням, як істотну умову договору оренди земельної ділянки, порушення якої орендарем згідно з нормами частини 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі" та частини 2 статті 651 ЦК України може бути підставою для його розірвання за рішенням суду на вимогу другої сторони договору - орендодавця.

Як встановлено судом, земельна ділянка за Договором належить до категорії земель водного фонду. Сторони погодили, що земельна ділянка передається в оренду для рибогосподарських потреб.

Доказів викорастання відповідачем земельної ділянки з іншою метою, ніж визначена договором, матеріали справи не містять, а тому підстави, визначені прокурором в позові, є недоведеними.

Крім того, підставою для розірвання договорів оренди, прокурор зазначає порушення відповідачем/орендарем умови природоохоронного, санітарного та водного законодавства, а саме: земельна площа риборозплідника не заводнена, заросла густими заростями очерету та іншого бур'яна.

З приводу вказаного твердження прокурора, колегія суддів враховує пояснення відповідача стосовно того, що з жовтня 2014 р. з ініціативи Радомишльської районної ради, було припинено дію режиму роботи орендованої водойми, у зв'язку з чим, відповідач позбавлений можливості відновити роботу орендованого водного об'єкту. Вказане підтверджується листом Житомирського обласного управління водних ресурсів. (а.с. 98).

Що стосується зариблення ставка та експлуатації риборозплідника, суд враховує той факт, що виконання даних умов орендарем можливе за відсутності перешкод у користуванні об'єктом оренди. Дії місцевої громади, які виявляються в недопущенні орендаря до об'єкта (публікації в пресі), зупинення дії режиму роботи водойми з жовтня 2014 р., свідчать про обставини, що виникли не з вини відповідача, та унеможливлюють ведення господарської діяльності на даному об'єкті. А відтак, порушення, на які вказує прокурор та відображені в актах обстеження, виникли не з вини відповідача та можуть бути усунуті шляхом врегулювання відносин між районною адміністрацією та територіальною громадою. При цьому суд бере до уваги наступні обставини: відповідачем отримано дозвіл на спеціальне водокористування терміном дії до 28.10.2028р. (а.с. 28); погодження на скаид води на 2009-2012 р.р (а.с. 103-106); порушень умов природоохоронного законодавства до 2016 року не встановлено.

Щодо твердження прокурора та позивача про порушення відповідачем п. 3.4.2 Договору в частині самовільного будівництва дамби, колегія суддів враховує лист Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області, в якому, зазначено, що встановити рік побудови дамби неможливо. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що дамба збудована без проектної документації саме відповідачем.

А відтак, позивачем не доведено, що відповідач порушив п. 3.4.2 Договору оренди в частині заборони будувати будівлі та споруди на орендованому об'єкті.

Апеляційний суд звертає увагу прокурора та позивача на те, що вказані в акті обстеження порушення, не є істотними порушенням умов договорів, що в свою чергу не є підставами для розірвання договір оренди.

Водночас, апеляційний суд оцінює критично твердження прокурора про те, що сплативши штраф, відповідач фактично визнав свою вину за порушення умов договору оренди водного об'єкта та вимог природоохоронного законодавства, оскільки, постановою № 000407 від 07.10.16 р. притягнуто ФОП Музику О.О. до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу відповідно до ст.61 КУпАП за порушення правил експлуатації гідроспоруди, а не порушення вимог природоохоронного законодавства та договорів оренди.

При цьому, факт руйнування дамби з вини відповідача, не є доведеною обставиною, та не може свідчити про порушення відповідачем умов договору за наявності інших обставин, зокрема неможливістю вільно користуватися орендованою земельною ділянкою та водоймою, що підтверджено публікаціями в місцевій пресі (а.с. 99-101).

Враховуючи вищевказане, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що позивачем та прокурором не надано до суду будь-яких належних доказів використання відповідачем орендованої земельної ділянки (в т.ч. водного об'єкту) не за цільовим призначенням, як і не надано належних доказів погіршення стану орендованої земельної ділянки, знищення її чи пошкодження, що у відповідності з умовами договору оренди може бути підставою для дострокового припинення дії договорів.

Враховуючи наведене, колегія суду приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено наявності будь-якої обставини, встановленої спеціальною нормою закону чи умовами оскаржуваних договорів, яка пов'язується з підставою для їх розірвання в судовому порядку.

Водночас, апеляційний господарський суд вважає безпідставними твердження прокурора, викладене в апеляційній скарзі, про те, що в позовній заяві він не вказував, як підставу для розірвання договорів - використання відповідачем об'єктів оренди не за цільовим призначенням.

Статтею 16 ЦК України передбачено право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред'явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з'ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Як вбачається з позовної заяви та відповіді на відзив, позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що відповідач використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням; відповідач порушує п. 9.4 Договору, відповідно до якого він зобов'язаний утримувати в технічному стані всі гідротехнічні споруди, утримувати в належному санітарному стані водний об'єкт та прибережні захисні смуги, використовувати об'єкт на цільовим призначенням. Прокурор стверджує, що дамба, яка розміщена на орендованому об'єкті збудована з порушенням нормативів без проектно-кошторисної документації, з порушенням п. 3.4.2 Договору від 15.03.04 р. Радомишльська міська рада Житомирської області у відповіді на відзив звернула увагу на те, що відповідач використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням.

Вказане спростовує твердження прокурора про помилковість зазначення в рішенні суду першої інстанції підстав для розірвання договір: нецільове використання об'єктів оренди та самочинне будівництво дамби.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст.. 129 ГПК України, судові витрати слід залишити за прокурором.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області на ріщення Господарського суду Житомирської області від 04.12.18р. у справі № 906/759/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Житомирської області від 04 грудня 2018 року у справі №906/759/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №906/759/18 повернути господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "25" лютого 2019 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Олексюк Г.Є.