ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2019 року м.Дніпро Справа № 904/2580/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Вечірка І.О., Березкіної О.В.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська трубопромислова компанія" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2018 (повне рішення складено та підписано 22.08.2018, суддя Воронько В.Д.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м.Нікополь, Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська трубопромислова компанія", м.Дніпро

про стягнення 370 177,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська трубопромислова компанія" про стягнення 335227,50 грн пені та 34950,00 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем умов договору поставки №1702182, укладеного між сторонами 03.04.2017.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2018 у даній справі позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Трубопромислова Компанія" на користь Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" пеню у сумі 335227,50 грн, штраф у сумі 34950,00 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 5552,66 грн.

Зазначене рішення посиланням на порушення відповідачем зобов'язань за договором щодо своєчасної поставки товару, визначеного у специфікації (додатку) до цього договору.

Не погодившись із згаданим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська трубопромислова компанія" звернулося до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скаржник зазначає, що поставка товару за договором може відбутися при наявності узгодженої специфікації та за дотримання сторонами інших умов, передбачених договором, зокрема, поставка товару відбувається за дотримання усіх умов, що передбачені у розділі 3 договору.

Так, за умовами розділу 3 договору, поставка товару здійснюється постачальником тільки після отримання письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки) покупця (п.3.4 договору).

Позивач у даному випадку повинен був визначити графік поставки та дату поставки в межах передбаченого специфікацією строку. В свою чергу, постачальник у відповідь повинен був підтвердити поставку, а саме: направити покупцю письмове підтвердження про отримання ним заявки на постачання товару з призначенням дати можливого завантаження товару на складі. Позивач доказів щодо отримання відповідачем належним чином оформленої його заявки, де визначено графік поставки та дату поставки, з підтвердженням відповідача не надано.

З урахуванням п.5.3.1 договору поставка мала б відбутися лише за узгодження сторонами та дотриманням ними всіх вимог договору, що передбачають поставку товару.

Сторони за договором не узгодили а ні графіку поставки, а ні дати поставки. Специфікація до договору свідчить лише про межі періоду поставки (з урахуванням п.3.4, п.5.3.1 договору), в якій мала б відбутися за певних умов поставка товару, це - у третьому кварталі 2017 року.

Лист № 2017.09.25/13-4043, на який посилається позивач, є відповіддю позивача на звернення відповідача за № 1709/19-1 від 19.09.2017 щодо узгодження ціни на товар, у зв'язку з його подорожчанням і ніяк не може вважатись належним чином оформленою заявкою позивача на постачання товару відповідно до вимог п.3.4 договору.

Апелянт вважає, що саме бездіяльність позивача потягла за собою прострочення строку поставки товару. Відповідач за даних обставин має бути звільнений від відповідальності.

Крім того, порушення позивачем встановлених розділом 3 договору здійснення необхідних дій з його боку слід кваліфікувати, як прострочення кредиторів, вказане у ст.613 ЦК України, що вплинуло на прострочення відповідача, тому покладення на відповідача відповідальності у вигляді штрафних санкцій є безпідставним.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду залишити без змін, як таке, що відповідає вимогам чинного процесуального та цивільного законодавства України.

21.02.2019 сторони не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників.

Колегія суддів вважає, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

21.02.2019 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Розглянувши апеляційну скаргу дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Місцевим господарським судом встановлено, що 03.04.2017 між Публічним акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів" (далі - покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська Трубопромислова Компанія" (далі - постачальник, відповідач) укладено договір поставки №1702182 (далі - договір), за умовами пункту 1.1 якого постачальник зобов'язався передати у власність покупцеві товар (повне найменування, а також марка, вид, сорт, номенклатура, асортимент, кількісні та якісні характеристики, код за УКТ ЗЕД за державним класифікатором продукції і послуг), ціна та інше якого вказується у специфікації (додатку) до цього договору (далі - товар), що є невід'ємною частиною, а покупець зобов'язався прийняти вказаний товар та оплатити його вартість в порядку і за умовами, передбаченими цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору детальна інформація про кількісні та якісні характеристики товару міститься специфікаціях (додатках) до цього договору.

У специфікації (додаток) до цього договору зазначаються також такі відомості про товар: повне найменування товару; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних та ввезених на митну територію України товарів); найменування виробника товару (відповідно до сертифіката якості на даний товар), країна походження товару; одиниця виміру товару; кількість кожного найменування (сорту, виду) товару; загальна кількість товару; якісні характеристики товару (посилання на ГОСТ/ДСТУ, ТУ тощо); технічні характеристики товару, порядку його приймання (з посиланням на ГОСТ/ДСТУ, ТУ, технічну документацію тощо); ціна кожного найменування (сорту, виду) товару; загальна вартість товару і валюта платежу; комплектність, фасування товару (при необхідності); призначення змісту і способу нанесення маркування на товар; порядок оплати та форма розрахунків; умови поставки товару.

Сторони у специфікації (додатку) до договору можуть вказати й інші відомості про товар (п. 2.2 договору).

Згідно з п. 4.1 договору загальна вартість товару за даним договором становить суму партій товару за всіма специфікаціями (додатками) до цього договору.

Ціна кожного найменування товару, залежно від марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару вказується у специфікації (додатку) до договору (п. 4. 2 договору).

У п. 4.3 договору сторони узгодили, що ціна і загальна вартість кожної партії товару, зазначені в п. 4.2 даного договору, встановлюється у національній валюті України - гривні і не підлягає зміні протягом дії цього договору, якщо інше не буде передбачено у специфікації.

Ціна товару є договірною звичайною ціною і відповідає рівню ринкових цін (п. 4.4 договору).

Пунктами 4.6, 4.7 договору передбачено, що порядок і форма оплати вказуються у специфікаціях (додатках) до даного договору; у разі, якщо сторони у порядку, зазначеному в п. 4.6 договору, встановили термін оплати - після моменту поставки, покупець проводить оплату за товар після надання постачальником документів, зазначених у п. 3.5 договору.

У розділі 3 договору сторони визначили умови поставки товару.

Так, відповідно до п. 3.1 договору постачальник зобов'язується поставити покупцеві товар у спосіб та на умовах, зазначених у специфікації ( додатку до цього договору). Умови поставки регламентуються відповідними базисами, що передбачені Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів Інкотермс у редакції 2010 року, яка є погодженою сторонами (далі - Інкотермс).

За умовами п. 3.3 договору постачальник зобов'язується поставити товар покупцеві у визначений у специфікації (додатку) до цього договору термін поставки, з урахуванням усіх умов, що передбачені у розділі 3 цього договору.

Пунктом 3.4 договору обумовлено, що поставка товару здійснюється постачальником відповідно до п. 3.1 даного договору лише після отримання письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки) покупця, що має бути направленою постачальнику одним із таких способів: поштовим відправленням на юридичну адресу постачальника або факсимільним зв'язком за телефоном, що вказаний у цьому договорі, або в електронному вигляді через сервіс Папка24 (https://papka24.com.ua/), або на електронну адресу (e-mail) постачальника. У письмовому підтвердженні (заявці) покупець вказує графік поставки, зазначає обсяги та терміни поставки товару в межах періоду поставки, який сторони вказують у специфікації (додатку) до цього договору.

Постачальник у відповідь на заявку покупця зобов'язаний направити покупцю письмове підтвердження про отримання ним заявки на постачання товару з призначенням дати для можливого завантаження товару на складі одним із таких способів: або поштою на юридичну адресу покупця, що вказана у цьому договорі, або факсимільним зв'язком телефоном (0566) 654-784, або в електронному виді через сервіс Папка24 (https://papka24.com.ua/), або в електронному виді на електронну адресу (e-mail): . Дострокову поставку товару постачальник може здійснити тільки за згодою сторін.

Постачальник вважається таким, що передав покупцеві товар, одержання якого передбачено безпосередньо на складі або на складі третьої особи (вантажовідправника) або на складі перевізника, тільки у разі одержання від уповноваженої особи з боку покупця письмового доручення, складеного на заводському фірмовому бланку або на чистому аркуші паперу з відбитком кутового штампа за підписом комерційного директора або особи, яка його заміщає (дозволяється факсимільний відбиток підпису), та скріплення печаткою для одержання товару відповідно до умов даного договору.

Згідно з п. 3.6 договору зобов'язання постачальника щодо постачання товару вважаються виконаними в момент підписання покупцем акта прийому-передачі товару.

У пункті 10.2 договору сторонами узгоджено, що у разі порушення строків поставки товару згідно з цим договором постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,5% від суми товару, що вказана у специфікації (додатку) до цього договору, за кожний день прострочення, із розрахунку з наступного дня від кінцевої дати поставки і до дня фактичної поставки (включаючи останній день поставки). У разі підтвердження такого прострочення більше 10 календарних днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 10% від суми непоставленого (недопоставленого) товару.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх підписів печатками. Строк дії договору закінчується через один календарний рік з дати його укладення. Сторони можуть продовжити строк дії даного договору на обумовлений сторонами термін на тих же умовах, підписавши відповідну додаткову угоду до цього договору (п. 12.1 договору).

Відповідно до умов договору сторонами було підписано специфікації №1 на суму 128248,00 грн та №2/1704220 від 25.07.2017 на суму 349500,00 грн.

У специфікації №2/1704220 від 25.07.2017 на суму 349500,00 грн сторони домовились здійснити поставку наступного товару: труба 720х10 марка сталі 1-3пс, ГОСТ 10704-91 у кількості 15 тн. за ціною 23300,00 грн з ПДВ за одиницю виміру товару, в термін - 3 квартал 2017 року.

У пункті 2 вказаної специфікації сторони визначили умови поставки товару, а саме: FCA, склад постачальника м. Дніпро, згідно з Правилами Інкотермс.

Пунктом 3 специфікації №2/1704220 від 25.07.2017 до договору передбачено, що датою переходу права власності до покупця на товар (продукцію) є дата складання акта прийому-передачі про отримання товару (продукції), а у разі його відсутності дата складання видаткової накладної, підписаного обома сторонами. Перехід права власності до покупця не звільняє постачальника від зобов'язання замінити неякісний товар, якщо його невідповідність буде встановлено при остаточному прийманні на складі вантажоотримувача.

Пунктом 1 специфікації №2/1704220 від 25.07.2017 визначено наступний порядок розрахунків: покупець здійснює оплату поставленого постачальником товару за фактом завантаження автотранспорту на складі постачальника за умови підписання на складі постачальника акту попереднього приймання продукції, затвердженого комерційним директором покупця.

Як вбачається з матеріалів справи, покупцем у відповідності до умов п. 3.4 договору на адресу відповідача було направлено заявку №36-4043 від 27.07.2017 на поставку труби 720х10 ст. 1-3пс (ГОСТ 10704-91) у кількості 15т за ціною 23300,00 грн з ПДВ на загальну суму 349500,00 грн ( у т.ч. ПДВ).

Постачальник у відповідь на заявку повідомив покупця про доцільність перегляду вартості товару, який має поставлятися по специфікації №2/1704220 від 25.07.2017 до договору, та узгодження нових цін, які є актуальними - у розмірі 26795,00 грн з ПДВ за 1 тн. труби, оскільки протягом липня-вересня 2017 року відбулися зміни цін на сталеві (металеві) труби в бік подорожчання до 15% (лист №1769/19-1 від 19.09.2017). У підтвердження інформації стосовно підвищення рівня цін на сталеві (металеві) труби постачальником до листа на адресу покупця було додано копію висновку Дніпропетровської торгово-промислової палати №1174/07-24 від 11.09.2017.

Листом за №2017.09.25/13-4043 покупець повторно звернувся до постачальника з вимогою здійснити у вересні 2017 року відвантаження труби 720х10 ст. 1-3пс (ГОСТ 10704-91) у кількості 15т за ціною 23300,00 грн з ПДВ на загальну суму 349500,00 грн з ПДВ.

Постачальник у відповідь на вимогу покупця листом за №1709/26-01 від 26.09.2017 повідомив останнього, що його заявка на постачання товару з призначенням дати можливого завантаження жодним із перелічених у п. 3.4 договору способів не підтверджувалась, та, посилаючись на завідому збитковість діяльності по здійсненню вказаної поставки, вдруге наполіг на погодженні нової ціни на товар.

У зв'язку з порушенням постачальником умов договору в частині своєчасної поставки товару, узгодженого сторонами у специфікації №2/1704220 від 25.07.2017, покупець звернувся до ТОВ "Українська трубопромислова компанія" з претензією №56-7578/4016 від 20.10.2017 про сплату ним у добровільному порядку на користь ПАТ Нікопольський завод феросплавів" неустойки (пені та штрафу) у сумі 69900,00 грн за недотримання строків поставки товару.

Вимоги, викладені у претензії №56-7578/4016 від 20.10.2017, постачальником задоволені не були; у відповіді на претензію за №1710/27-01 від 27.10.2017 постачальник, посилаючись на попереднє листування між сторонами та настання істотних змін, що формують ціну договору, яка є істотною умовою договору, виклав пропозицію щодо як найшвидшого вирішення питання узгодження ціни на поставку товару за специфікацією №2/1704220 до договору.

Предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення з відповідача пені та штрафу за прострочення зобов'язань за договором поставки.

Як правильно зазначено господарським судом, правовідносини сторін врегульовано договором № 1702182 від 03.04.2017, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За приписами ст.663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цій строк (термін).

Отже, відповідач, відповідно до специфікації №2/1704220 від 25.07.2017 до договору, повинен був поставити позивачу товар (трубу 720х10 ст. 1-3пс (ГОСТ 10704-91) у кількості 15т за ціною 23300,00 грн з ПДВ на загальну суму 349500,00 грн з ПДВ) - у третьому кварталі 2017 року, тобто у період з липня по вересень 2017 року, але не пізніше 30.09.2017.

Відповідач своїх зобов'язання по поставці позивачу товару, визначеного специфікацією №2/1704220 від 25.07.2017 не виконав, а тому, судом першої інстанції правомірно зазначено, про порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині передачі товару в обумовлені строки.

Статтями 525, 526 ЦК України та статтею 193 ГК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 КЦК України).

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч. 1, 4 ст. 231 ГК України).

Частиною 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторонами у договорі поставки погоджено таку відповідальність за порушення постачальником строку поставки товару.

Так, за умовами пункту 10.2 договору у разі порушення строків поставки товару згідно з цим договором постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,5% від суми товару, що вказана у специфікації (додатку) до цього договору, за кожний день прострочення, із розрахунку з наступного дня від кінцевої дати поставки і до дня фактичної поставки (включаючи останній день поставки). У разі підтвердження такого прострочення більше 10 календарних днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 10% від суми непоставленого (недопоставленого) товару.

Отже, у п. 10.2 договору сторони узгодили інший порядок застосування штрафних санкцій, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України, згідно з яким нарахування пені не обмежується шестимісячним строком від дня, коли зобов'язання мало бути виконане, а здійснюється до дня фактичної поставки товару (включаючи останній день поставки).

У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за спірним договором щодо поставки товару, позивачем нараховано пеню у сумі 335227,50 грн за період прострочення з 01.10.2017 по 27.04.2018 (209 днів), а також штраф у розмірі 10% за прострочення поставки товару понад 10 календарних днів у сумі 34950,00 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, враховуючи, що цей розрахунок відповідає передбаченим законодавством порядку та способу нарахування, є обґрунтованим та арифметично вірним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені та штрафу у повному обсязі.

Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги доводи відповідача про неможливість нарахування пені після закінчення строку дії договору, оскільки приписами ч. 7 ст. 180 ГК України та ч. 4 ст. 631 ЦК України передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на те, що позивач доказів щодо отримання відповідачем належним чином оформленої його заявки, де визначено графік поставки та дату поставки, з підтвердженням відповідача не надано, приймаючи до уваги наступне.

Позивач направив відповідачу заявку №36-4043 від 27.07.2017 на поставку труби 720х10 ст. 1-3пс (ГОСТ 10704-91) у кількості 15т за ціною 23300,00 грн з ПДВ на загальну суму 349500,00 грн. У відповідь на зазначену заявку продавець повідомив покупця про доцільність перегляду вартості товару, який має поставлятися по специфікації №2/1704220 від 25.07.2017 до договору.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (ч.5 ст.180 ГК України).

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

За положенням ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Зі змісту спірного договору вбачається що він укладений на підставі вільного волевиявлення сторін, не суперечить законодавству, не порушує права і охоронювані законом інтереси громадян або суб'єктів господарювання, сторони досягли істотних його умов.

Пунктами 14.3, 14.6 та 14.7 договору сторони погодили, що укладення додаткових угод, додатків, змін, доповнень та інших документів до договору або на виконання договору сторонами здійснюється шляхом оформлення таких документів електронному вигляді з використанням електронного цифрового підпису, що є відбитком підпису і відбитком печатки сторони, або шляхом оформлення таких документів на паперовому носії.

Матеріали справи не містять, а апелянтом не надано доказів досягнення між сторонами будь-яких домовленостей, які б свідчили про зміну ціни товару в порядку та на умовах, що визначені пунктами 4.3, 4.4 договору та Специфікацією до договору №2/1704220 від 25.07.2017.

Щодо клопотання апелянта про застосування норм ч.3 ст.551 ЦК України, колегія суддів враховує таке.

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Частиною першою статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач до прийняття рішення місцевим господарським судом не заявляв клопотання про зменшення розміру штрафних санкції, у зв'язку з чим відсутні підстави для розгляду цього клопотання судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, прийнятому з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів покладає витрати по сплаті судового збору на скаржника.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 ГПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська трубопромислова компанія" відмовити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2018 у справі №904/2580/18 залишити без змін.

Судовиі витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова складена у повному обсязі 26.02.2019.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Суддя І.О.Вечірко

Суддя О.В.Березкіна