ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.02.2019 Справа № 905/81/19 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.Н., при секретарі судового засідання Сковирі Л.Ю., розглянувши у судовому засіданні справу

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ»

про зобовязання виконати умови договору

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ»

до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат»

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс»

Представники учасників справи:

Від позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1,адвокат за довіреністю № 183 від 16.10.2018;

Від позивача за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом): ОСОБА_2, адвокат за довіреністю № 3 від 27.07.2018;

Від третьої особи: не зявився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Предмет та підстави спору.

Первісний позов.

Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» про зобовязання виконати в натурі грошове зобовязання за договором про переведення боргу №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018, шляхом сплати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» грошових коштів у розмірі 462844891,06 грн.

Позов обґрунтовано тим, що в результаті невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» зобов'язань по договору укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс», Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» в силу ст.ст. 527, 528 Цивільного кодексу України, має право вимагати в судовому порядку виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» умов договору №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018, оскільки таке невиконання вплине на права та обов'язки Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат».

Позивачем подана заява від 05.02.2019 про те, що ним допущена описка в прохальній частині позовної заяви, у зв'язку з чим позовні вимоги потребують уточнення. Керуючись ст. ст. 22, 28 Господарського процесуального кодексу України, з посиланням на п. 3.11, п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» позивач просить: вважати пункт 2 прохальної частини позовної заяви у справі №905/81/19 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» примусовим виконанням обов'язку в натурі викладеним в наступній редакції: зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» виконати п.3.3. Договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018; пункт 3 позовної заяви виключити.

Відповідно до частин 2,3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Заява позивача від 05.02.2019 подана у підготовчому засіданні, надіслана учасникам справи, підписана уповноваженою особою.

Представник позивача в підготовчому засіданні підтримав заяву від 05.02.2019 та просив первісний позов розглядати саме в межах цієї заяви.

Відповідач та третя особа у своїх відзивах не заперечував проти прийняття судом заяви від 05.02.2019.

Дослідивши зміст заяви від 05.02.2019 судом встановлено наступне.

Судом не приймаються посилання позивача на статті 22,28 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вони не регулюють права позивача.

Норми чинного Господарського процесуального кодексу України не передбачають «уточнення», «доповнення» позовних вимог. Як вказано вище, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог); позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог; позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Отже, суд повинен надати заяві позивача оцінку виходячи з дійсного предмету позову та його підстав та узгодженості цієї заяви тим правам, якими наділений позивач процесуальним законом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред'явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з'ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Заява позивача про виключення пункти 3 прохальної частини позовної заяви не призводить до відмови від позовних вимог, оскільки пункт 3 позовної заяви стосувався судових витрат, які підлягають розподілу за результатом розгляду спору.

Заява позивача про викладення пункту 2 прохальної частині позовної заяви в новій редакції не є збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог, не призводить до одночасної зміни підстави та предмету позову. По суті заява позивача від 05.02.2019 має на меті конкретизувати формулювання позовної вимоги, а не зміни її по суті, позивач змінює вимогу в частині примусового виконання обов'язку в натурі за договором №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018, замість шляхом сплати на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» грошових коштів у розмірі 462844897, 06 грн, просить шляхом зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» виконати п.3.3. Договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018.

Враховуючи вищевикладене, заява позивача від 05.02.2019 узгоджується з правами позивача передбаченими процесуальним законом, подана у порядок та у строки передбачені Господарським процесуальним кодексом, тому підлягає прийняттю судом.

Розгляд первісного позову здійснюється в межах вимог визначених позивачем в заяві від 05.02.2019, а саме: зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» виконати п.3.3. Договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018.

Зустрічний позов.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ звернулось до господарського суду Донецької області із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» про стягнення 556369111, 73 грн, з яких 463640926, 54 грн - заборгованість за договором про переведення боргу №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 та 92728185, 19 грн - штраф за невиконання зобов'язань за договором про переведення боргу №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що на підставі договору переведення боргу №ТП -2018-20-12 від 20.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» (новий боржник) прийняв на себе зобовязання по сплаті боргу у розмірі 462844891,06 грн. замість первісного боржника - Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод». При цьому первісний боржник зобовязався сплатити новому боржнику винагороду в розмірі суми боргу 462844891,06 грн. Однак первісний боржник такий обовязок не виконав, винагороду не сплатив. У звязку з чим новий боржник звертається до суду з вимогою про виконання Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» умов договору про переведення боргу №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 та з вимогою про сплату штрафу за невиконання зобов'язань по договору.

Заперечення учасників процесу.

Первісний позов.

У відзиві на позовну заяву за вх. № 2507/19 від 05.02.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» проти позовних вимог заперечує посилаючись на наступні обставини:

- уклавши трьохсторонній договір про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 між Товариство з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» (кредитор) Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» (новий боржник) та Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» (первісний боржник) зобовязання боржника перед кредитором по сплаті грошових коштів в сумі 462844891,06 грн. припинились в силу приписів ст.ст.520, 598 Цивільного кодексу України, а тому існуюче зобовязання відповідача перед третьою особою не породжує будь-якого обовязку для позивача;

- позивачем не надано будь-яких доказів, які б підтвердили порушення прав позивача внаслідок невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» (новим боржником) зобовязань перед Товариство з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» (кредитор) за договором;

- звертаючись з позовом про виконання зобовязань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» (кредитор), яке є самостійною юридичною особою наділеною власною правоздатністю фактично діє в інтересах останнього, за відсутності для того відповідних правових підстав;

- позивач не має права вимагати виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» (новим боржником) зобовязань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» (кредитор), оскільки таке право належить виключно кредитору у зобовязанні.

14.02.2019 відповідачем за первісним позовом подана заява, в якій зазначено про відсутність необхідності подавати новий відзив у справі у зв'язку з поданою позивачем за первісним позовом заявою від 05.02.2019, заперечення відповідача не змінились, відповідач підтримує доводи відзиву за вх. №2507/19 від 05.02.2019.

Від третьої особи надійшли пояснення щодо заявленого позову, за вх. 2508/19 від 05.02.2019, в яких останній вважає вимоги первісного позову безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, огляду на наступне:

- з моменту підписання договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 зобовязання Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (первісного боржника) перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» (кредитором) по сплаті коштів на загальну суму 462844891,06 грн. припинились, борг у зазначеній сумі перейшов від позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» (нового боржника), а тому у Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» відсутнє порушене право, у звязку з невиконанням новим боржником зобовязань перед кредитором;

- з моменту підписання договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» втратило статус боржника у зобовязані по сплаті коштів на загальну суму 462844891,06 грн., при цьому Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» не є кредитором у зобовязані, а тому не має права вимагати виконання зобовязання на користь кредитора - Товариство з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ», адже вказане право належить виключно Товариство з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс».

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» 14.02.2019 надійшли письмові пояснення на заяву Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» про уточнення позовних вимог від 05.02.2019, в яких зазначено, що третя особа не вважає за необхідне подавати до суду нові письмові пояснення щодо предмету або підстав первинного позову та повістю підтримує свої письмові пояснення подані за вх. 2508/19 від 05.02.2019.

Зустрічний позов.

Відповідач за зустрічним позовом у своєму відзиві проти зустрічних вимог заперечив, зазначивши про нікчемність умови погодженої сторонами у п.2.1 договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні№ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 щодо виплати винагороди первісним боржником новому боржнику, оскільки приписами ст.520 Цивільного кодексу України не передбачено оплати за переведення боргу.

Від третьої особи надійшли пояснення на зустрічний позов, в яких остання зазначає про обґрунтованість зустрічних позовних вимог та просить їх задовольнити. Третя особа посилається на невиконання відповідачем грошових зобовязань зі сплати винагороди перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» за умовами п.2.1 договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018, у зв'язку з чим позивач має право на стягнення з відповідача суми боргу у еквіваленті 16620433,72 доларів США у судовому порядку та стягнення штрафу у розмірі 20% від суми боргу в еквіваленті 3324086,74 доларів США за умовами п.4.3 договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018.

Хід розгляду справи та процесуальні дії.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/81/19; підготовче судове засідання призначено на 05.02.2019; залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс».

Ухвалою суду від 30.01.2019 прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 905/81/19; вимоги за зустрічним позовом об'єднано в одне провадження з первісним позовом; підготовче засідання призначене на 05.02.2019; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору за зустрічним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ».

У підготовче засідання призначене на 05.02.2019 з'явились представники позивача за первісним позовом та відповідача за первісними позовом. Третя особа явку своїх представників не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала клопотання про слухання справи за відсутності її представника, яке судом задоволено.

У підготовчому засіданні 05.02.2019 оголошено перерву до 14.02.2019. Учасники справи повідомлені належним чином про час та місце проведення підготовчого засідання. У підготовче засідання призначене на 14.02.2019 з'явилися представники позивача за первісним позовом та відповідача за первісним позовом. Третя особа явку своїх представників не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала клопотання про слухання справи за відсутності її представника, яке судом задоволено.

У підготовчому засіданні заявлені та /або подані наступні клопотання.

Як зазначено судом вище, позивачем за первісним позовом подана заява від 05.02.2019 про виклад п. 2 прохальної частини позовної заяви в зміненій редакції. Судом прийнята заява, розгляд первісного позову здійснюється в межах прохальної частини позовної заяви викладеної в редакції заяви від 05.02.2019.

Представником відповідача за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи копій судових рішень, на підтвердження суми боргу, який був переведений по договору. Клопотання судом задоволено.

Усіма учасниками справи подані до суду заяви від 14.02.2019 про встановлення процесуального строку розгляду справи у пятиденний строк.

У підготовчому засіданні представники Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» не підтримали подані ними заяви про встановлення процесуального строку розгляду справи у пятиденний строк та просили їх залишити без розгляду як такі, що втратили свою актуальність. За таких обставин, вказані клопотання залишені судом без розгляду.

Окрім того, від усіх учасників справи надійшли письмові згоди відповідно до ч.6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, з таким змістом: за наслідками підготовчого засідання у справі №905/81/19 розпочати розгляд справи по суті у той самий день, після закінчення підготовчого засідання, тобто 14.02.2019.

Розглядаючи заяву третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» від 14.02.2019 про встановлення процесуального строку розгляду справи у пятиденний строк та заяви усіх учасників справи про надання згоди розпочати розгляд справи по суті у той самий день, після закінчення підготовчого засідання, тобто 14.02.2019, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Приписами статті 114 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання. (ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України)

Судом, відповідно до ч. 2 ст. 185, ч. 5 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого засідання та про призначення справи до судового розгляду по суті, розгляд справи по суті розпочати у той самий день, тобто 14.02.2019.

З огляду на те, що суд перейшов до розгляду справи по суті у той же день, на який було призначене підготовче засідання, то відповідно суд відмовляє у задоволенні заяви третьої особи про розгляд справи у пятиденний строк.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представників учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Встановлення обставин справи та перевірка їх доказами.

По первісному позову та зустрічному позову.

Як вбачається з матеріалів справи, господарським судом Донецької області ухвалено два рішення про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» штрафів та пені на загальну суму 556369111, 73 грн., які залишені без змін Східним апеляційним господарським судом.

03.07.2018 рішенням господарського суду Донецької області залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.12.2018, у справі №905/888/18 відмовлено Публічному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат» у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал бізнес холдинг» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № ГБХ-18-05-04 від 04.05.2018; зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» про стягнення 1 301 289254,74 грн. задоволено; вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» заборгованість у розмірі 1 084 407 712,33 грн., штраф в розмірі 216 881 542,41 грн., судовий збір в розмірі 616 700 грн; рішення суду набрало законної сили та станом на 14.02.2019 є чинним.

Рішенням суду встановлено, що на підставі договору про відступлення права вимоги №БХ-18-05-04 від 04.05.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал бізнес холдинг» відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» право вимоги до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» по договору про переведення боргу (заміни сторони у зобов'язанні) № ГБХ-18-04-23 від 23.04.2018р. на загальну суму еквівалентну 49893127,63 дол. США, включаючи право вимоги виконання грошових зобов`язань зі сплати винагороди в розмірі 41577606,36 дол. США та штрафу в розмірі 8315521,27 дол. США.

Станом на час розгляду справи Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» не здійснено сплату винагороди як на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал бізнес холдинг», так і на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс», господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для з стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» як винагороди, так і штрафу.

Станом на 24.05.2018 (дата складання зустрічної позовної заяви) сума заборгованості Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» складає 1 301 289 254,74 грн. (49 893 127,63 дол. США х 26,081533 курс НБУ встановлений станом на 24.05.2018, з яких сума винагороди в розмірі 1 084 407 712,33 грн. (41 577 606,36 дол. США х 26,081533 курс НБУ встановлений станом на 24.05.2018р.) + сума штрафу в розмірі 216 881 542,41 грн. (8 315 521,27 дол. США х 26,081533 курс НБУ встановлений станом на 24.05.2018).

03.07.2018 рішенням Господарського суду Донецької області, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2018, у справі №905/898/18 відмовлено Публічному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат» у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Експорт-імпорт трейд сервіс» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №ЕІТС-18-05-04 від 04.05.2018; зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» про стягнення 1 475 780 092,18 грн. задоволено; вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» заборгованість у розмірі 1 229 816 743,53 грн., штраф в розмірі 245 963 348,65 грн., судовий збір в розмірі 616 700 грн.; рішення суду набрало законної сили та станом на 14.02.2019 є чинним.

Рішенням суду встановлено, що на підставі договору про відступлення права вимоги №ЕІТС-18-05-04 від 04.05.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Експорт-імпорт трейд сервіс» відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» право вимоги до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» по договору про переведення боргу (заміни сторони у зобов'язанні) № ЕІТС-18-04-23 від 23.04.2018р. на загальну суму еквівалентну 56583333,97 дол. США, включаючи право вимоги виконання грошових зобов`язань зі сплати винагороди в розмірі 47 152778,31 дол. США та штрафу в розмірі 9430 555,66 дол. США.

Станом на час розгляду справи Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» не здійснено сплату винагороди як на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експорт-імпорт трейд сервіс», так і на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс», господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для з стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» як винагороди, так і штрафу.

Станом на 24.05.2018 (дата складання зустрічної позовної заяви) сума заборгованості Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» складає 1475780 092,18 грн. (56583333,97дол. США х 26,081533 курс НБУ встановлений станом на 24.05.2018р., з яких сума винагороди в розмірі ,53 грн. (47152778,31 дол. США х 26,081533 курс НБУ встановлений станом на 24.05.2018) + сума штрафу в розмірі 245963348,65 грн. (9430 555,66 дол. США х 26,081533 курс НБУ встановлений станом на 24.05.2018).

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується представниками учасників справи, Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» вищевказані рішення суду а ні в добровільному, а ні в примусовому порядку не виконало.

У звязку із чим, 20.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» (кредитор, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору), Публічним акціонерним товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (первісний боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» (новий боржник) укладений договір про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 (далі - договір за умовами якого первісний боржник переводить на нового боржника борг у загальній сумі: 462 844 891, 06 грн. за договорами, вказаними у п.п. 1.2.1.-1.2.2., що укладені між кредитором та первісним боржником, а новий боржник приймає на себе зобовязання первісного боржника за договорами, вказаними в п.1.2.1.-1.2.2. даного договору на загальну суму: 462 844 891, 06 грн.

Відповідно до п. п. 1.2.1.-1.2.2. договору, борг первісного боржника у сумі 462 844 891, 06 грн., що переводиться на нового боржника складається з наступних зобовязань:

- за договором ГБХ-18-04-23 від 23.04.2018, право вимоги за яким набуто Кредитором на підставі Договору про відступлення прав вимоги № ГБХ-18-05-04 від 04.05.2018, в частині зобовязань Первісного боржника по сплаті штрафу за прострочення виконання зобовязань у розмірі 216 881 542, 41 грн., що стягнутий з Первісного боржника за рішенням Господарського суду Донецької області від 03.07.2018 у справі № 905/888/18, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.12.2018;

- за договором ЕІТС-18-04-23 від 23.04.2018, право вимоги за яким набуто Кредитором на підставі Договору про відступлення прав вимоги № ЕІТС-18-05-04 від 04.05.2018, в частині зобовязань Первісного боржника по сплаті штрафу за прострочення виконання зобовязань у розмірі 245 963 348, 65 грн., що стягнутий з Первісного боржника за рішенням Господарського суду Донецької області від 03.07.2018 у справі № 905/898/18, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2018.

Згідно з п.1.3 договору кредитор надає повну та безвідкличну згоду на переведення боргу та зобовязується прийняти виконання зобовязань від нового боржника.

Кредитор і первісний боржник підтверджують (гарантують) новому боржнику дійсність переведених за цим договором зобовязань. (п.1.4 договору).

Відповідно до п.1.5 договору моментом переходу (переведення) боргу від первісного боржника до нового боржника є дата підписання сторонами цього договору.

За умовами п.1.6 договору зобовязання первісного боржника перед кредитором по сплаті штрафів на загальну суму 462 844 891, 06 грн., що переводяться за цим договором, детальний перелік, яких вказаний у п.п.1.2.1-1.2.10. договору, вважаються припиненими з дати підписання сторонами цього договору.

Відповідно до п.2.1 договору про переведення боргу первісний боржник сплачує новому боржнику винагороду, у розмірі визначеному п.1.2 цього договору, а саме у розмірі: 462 844 891, 06 грн. Первісний боржник та новий боржник погодили еквівалент винагороди нового боржника в іноземній валюті, а саме в доларах Сполучених Штатів Америки (англ. United States dollar). Еквівалент винагороди нового боржника в доларах Сполучених Штатів Америки на дату підписання цього договору складає 16 620 433 доларів Сполучених Штатів Америки 72 центи за офіційним курсом Національного банку України на 19.12.2018 2784,7943 гривень за 100 доларів Сполучених Штатів Америки. Первісний боржник та новий боржник визначають грошове зобовязання первісного боржника перед новим боржником (винагороду), як еквівалент 16620433, 72 доларів Сполучених Штатів Америки.

Згідно з п.2.2 договору первісний боржник зобов'язаний оплатити новому боржнику еквівалент грошового зобов'язання (винагороди) в доларах Сполучених Штатів Америки протягом 2 (двох) робочих днів з моменту вступу в силу цього договору, шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України (гривні) на рахунок нового боржника, зазначений в цьому договорі. Сума винагороди, що підлягає сплаті у гривнях, визначається первісним боржником за офіційним курсом доларів Сполучених Штатів Америки, який встановлений Національним банком України на день здійснення платежу.

За змістом п.3.1 договору первісний боржник зобовязаний протягом 2 (двох) робочих днів з моменту вступу в силу цього договору передати новому боржнику оригінали та/або належним чином засвідченні копії всіх документів, що підтверджують право вимоги кредитора. Передача документів оформлюється актом прийому-передачі документів між первісним боржником і новим боржником, який підписується уповноваженими представниками і скріплюється печатками сторін.

Відповідно до п.3.3 договору новий боржник зобовязується виконати зобовязання первісного боржника перед кредитором на умовах основних договорів в розмірі визначеному в п.1.2 цього договору.

Згідно з п.4.3 договору у разі несвоєчасного виконання своїх зобовязань за п.п.2.1-2.2 цього договору, первісний боржник зобовязаний оплатити новому боржнику штраф у розмірі 20% від суми невиконаного грошового зобовязання (еквівалент винагороди в доларах Сполучених Штатах Америки на дату підписання цього договору), що становить еквівалент 3 324 086 доларів Сполучених Штатів Америки 74 центи. Первісний боржник зобовязаний самостійно сплатити штраф новому боржнику в день виникнення обставин несвоєчасного виконання грошового зобовязання первісного боржника за п.п.2.1-2.2 цього договору. Сума штрафу, що підлягає сплаті у гривнях визначається первісним боржником за офіційним курсом доларів Сполучених Штатів Америки, який встановлений Національним банком України на день здійснення платежу.

За умовами пункту 5.1 договору про переведення боргу цей договір вважається укладеним, вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками і скріплення печатками сторін і діє до завершення виконання сторонами зобов'язань за ним.

У пункті 5.2 договору сторони погодили, що строк позовної давності за всіма зобов'язаннями і вимогами сторін, що виникли на підставі договору та додаткових угод до нього, складає 5 (п'ять) років.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» (Кредитор) надало Публічному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат» (Первісний боржник) згоду б/д б/н на укладання Договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні), що буде укладений між «Кредитором», «Первісним боржником» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» (Новий боржник).

20.12.2018 між Публічним акціонерним товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (первісний боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» (новий боржник) підписаний акт прийому-передачі документів до договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018, за умовами якого первісний боржник передав новому боржнику всі належним чином завірені копії документів, що підтверджують право вимоги кредитора (Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ») за основними договорами, що існують на дату укладання договору, а також права, що можуть виникнути в подальшому, включаючи право вимоги виконання зобовязань за договором. (а.с. 52-53)

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім вказаного, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/1427 від 18.11.2003 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Враховуючи вищевикладене, обставини пов'язані з наявністю боргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» у розмірі 462844891, 06 грн (сума штрафу, яка стягнена за рішеннями суду по справам №905/888/18 та №905/898/18) станом на момент ухвалення вищевказаних рішень господарського суду Донецької області, в силу положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, не доказуються знову, оскільки особи щодо яких такі обставини встановлені, приймають участь у цій справі.

Разом з тим, частиною 5 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Під час розгляду справи №905/81/19 обставини встановлені стосовно наявності боргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» у розмірі 462844891, 06 грн станом на момент ухвалення вищевказаних рішень господарського суду Донецької області, не спростовані та не ставляться під сумнів жодним із учасників цієї справи.

У матеріалах справи відсутні жодні докази сплати Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» боргу Товариству з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» у розмірі 463640926,54 грн. Згідно пояснень представників учасників справи такий борг не був сплачений.

За таких обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» погодилося на укладення договору про переведення боргу №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018. У результаті укладення договору, борг перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» по договору №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018у розмірі 462 844891, 06 грн (сума штрафу, яка стягнена за рішеннями суду по справам №905/888/18 та №905/898/18) зобов'язалося сплатити Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ».

Станом як на момент звернення до суду з первісним позовом так і на момент ухвалення рішення судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ», зобов'язання по договору №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 не виконало, борг на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» не сплатило. Що й стало підставою для звернення Публічним акціонерним товариства «Дніпровський металургійний комбінат» із первісним позовом про зобов'язання виконати договірні обов'язки, оскільки на думку останнього невиконання грошових зобов'язань Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» по договору може призвести до того, що кредитор може вимагати виконання грошового зобов'язання Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат».

Відсутність сплати Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» винагороди, розмір якої погоджений сторонами в договорі №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018, стало підставою для звернення до суду із зустрічним позовом про стягнення винагороди та штрафу, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Мотиви рішення суду.

По первісному позову.

Відповідно до ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписом ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами п.2 ст.20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі.

З огляду на вищевикладене, застосування судом певного способу судового захисту вимагає наявності сукупності наступних умов: наявність у позивача певного суб'єктивного права/інтересу; порушення цього права/інтересу з боку відповідача; адекватність (з точки зору визначеності законом та відповідності суті порушення і спроможності його усунути) обраного способу судового захисту.

Отже, особа звертаючись до суду, повинна довести наявність суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто довести, що особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі є належним позивачем. Лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов'язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов'язку (вчинити певні дії або утримуватись від їх вчинення) від зобов'язаних осіб.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно приймає рішення про захист порушеного заява або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Позивач за первісним позовом у позовній заяві наголошує на тому, що оскільки він є стороною договору про переведення боргу (заміни сторони у зобов'язанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018, останній має право вимагати від відповідача за первісним позовом виконання зобовязання по договору на користь кредитора, оскільки у разі неналежного виконання відповідачем за первісним позовом зобовязань перед кредитором, останній матиме право вимагати виконання грошового зобовязання від позивача за первісним позовом.

Однак такі твердження позивача за первісним позовом спростовуються судом, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч.1 ст.510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Статтею ст.520 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» надав письмову згоду первісному боржнику - Публічному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат» на укладання договору про переведення боргу (заміни сторони у зобов'язанні).

20.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» (кредитор, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору), Публічним акціонерним товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (первісний боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» (новий боржник) укладений договір про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 (далі договір за умовами якого первісний боржник переводить на нового боржника борг у загальній сумі: 462 844 891, 06 грн. за договорами, вказаними у п.п. 1.2.1.-1.2.2., що укладені між кредитором та первісним боржником, а новий боржник приймає на себе зобовязання первісного боржника за договорами, вказаними в п.1.2.1.-1.2.2. даного договору на загальну суму: 462844 891, 06 грн.

За змістом п.1.6 договору сторонами встановлено, що зобовязання первісного боржника перед кредитором на загальну суму 462844891, 06 грн, що стягнуті з первісного боржника за договорами та рішеннями суду детальний перелік, яких викладений у п.п.1.2.1-1.2.2. договору, вважається припиненими з дати підписання сторонами цього договору.

Згідно з ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.604 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін.

Отже з моменту підписанням сторонами спірного договору, а саме з 20.12.2018 зобовязання Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» перед кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» по сплаті грошових коштів в сумі 462844891, 06 грн припинились, внаслідок заміни первісного боржника у зобовязанні новим боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ».

При цьому припинення зобовязання позивача за договором про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 щодо сплати боргу у сумі 462844891, 06 грн перед кредитором є безумовним та не залежить від виконання чи невиконання новим боржником вказаного зобовязання.

Посилання позивача на приписи ст. 518, ч. 2 ст. 528 Цивільного кодексу України суд вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до статті ст.518 Цивільного кодексу України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, на момент його виконання.

Згідно із ч. 2 ст. 528 Цивільного кодексу України у разі невиконання або неналежного виконання обов'язку боржника іншою особою цей обов'язок боржник повинен виконати сам.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що одна з них застосовується до правовідносин, де була здійснена заміна кредитора в зобов'язанні (ст. 518 Цивільного кодексу України), а інша регулює порядок виконання обов'язку боржника іншою особою (ч. 2 ст. 528 Цивільного кодексу України).

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли на підставі договору про переведення боргу, наслідком укладення якого відбулась заміна боржника у зобов'язанні, положення вказаних норм не можуть бути застосовані при вирішені даного спору.

Крім того, безпідставним є посилання позивача на приписи ч.2 ст.528 Цивільного кодексу України, оскільки вказана норма регулює порядок виконання обов'язку боржника іншою особою, а не заміну боржника за укладеним трьохстороннім правочином.

Однак, зі змісту укладеного договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 вбачається, що сторонами здійснено заміну боржника, а не кредитора у зобовязанні, у звязку з чим положення наведеної статті не застосовуються.

Таким чином, право вимагати від відповідача за зустрічним позовом виконання зобовязання щодо сплати боргу в сумі 462844891, 06 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» у розумінні ст.509 Цивільного кодексу України, належить саме Товариству з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс», оскільки останнє є кредитором у правовідносинах, що склалися внаслідок укладання договору про переведення боргу (заміни сторони у зобов'язанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018.

Окрім того, позивачем за первісним позовом не надано будь-яких доказів, які б підтвердили порушення його прав внаслідок невиконання новим боржником зобовязань перед кредитором за спірним договором.

Отже позивач звернувся до суду з позовом в інтересах третьої особи, як кредитора, в той час коли матеріали справи не містять будь-яких доказів, що позивач за первісним позовом наділений повноваженнями звертатися до суду в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс», а наведені підстави позивача за первісним позовом не дають суду можливості дійти висновку про порушення його прав.

Права третіх осіб, якщо вони вважають їх порушеними можуть бути захищені шляхом самостійного звернення їх до суду з відповідним позовом, самостійно обираючи для цього на власний розсуд спосіб захисту порушеного права

Більш того, третя особа в письмових поясненнях також зазначила, що позовні вимоги є неправомірними, адже, позивач за первісним позовом не є кредитором у зобов'язанні, а тому не має права вимагати виконання зобовязання на користь кредитора від відповідача за первісним позовом, оскільки вказане право належить виключно йому.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача за первісним позовом, за захистом якого він звернувся до суду в межах первісних позовних вимог та відсутність підстав до їх задоволення.

По зустрічному позову.

Звертаючись до господарського суду із зустрічним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ» стверджує, що Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» як сторона по договору №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 про переведення боргу (заміни сторони у зобов'язанні) не виконало зобов'язання перед позивачем за зустрічним позовом зі сплати, погодженої сторонами в договорі суми винагороди, новому боржнику у встановлений договором строк.

Як встановлено судом вище, умовами п.2.1 договору про переведення боргу, сторонами погоджено, що первісний боржник (Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат») сплачує новому боржнику (Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ») винагороду, у розмірі визначеному п.1.2 цього договору, а саме у розмірі: 462844891, 06 грн. Первісний боржник та новий боржник погодили еквівалент винагороди нового боржника в іноземній валюті, а саме в доларах Сполучених Штатів Америки (англ. United States dollar). Еквівалент винагороди нового боржника в доларах Сполучених Штатів Америки на дату підписання цього договору складає 16620433 доларів Сполучених Штатів Америки 72 центи за офіційним курсом Національного банку України на 19.12.2018, тобто 2784,7943 гривень за 100 доларів Сполучених Штатів Америки. Первісний боржник та новий боржник визначають грошове зобовязання первісного боржника перед новим боржником (винагороду), як еквівалент 16 620433, 72 доларів Сполучених Штатів Америки.

Згідно з п.2.2 договору первісний боржник зобов'язаний оплатити новому боржнику еквівалент грошового зобов'язання (винагороди) в доларах Сполучених Штатів Америки протягом 2 (двох) робочих днів з моменту вступу в силу цього договору, шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України (гривні) на рахунок нового боржника, зазначений в цьому договорі. Сума винагороди, що підлягає сплаті у гривнях, визначається первісним боржником за офіційним курсом доларів Сполучених Штатів Америки, який встановлений Національним банком України на день здійснення платежу.

Таким чином, умовами договору про переведення боргу сторони передбачили, що Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» протягом двох робочих днів з моменту вступу в силу договору, тобто протягом 26-27 грудня 2018, зобовязалось сплатити Товариству з обмеженою відповідальністю "ЗЕТА ІНВЕСТ" винагороду в еквіваленті 16620433, 72 доларів США.

Проте Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» зобовязань по сплаті винагороди по договору про переведення боргу не виконало, а ні у строки передбачені договором, а ні станом на момент ухвалення рішення.

Відповідач за зустрічним позовом не надав жодних доказів виконання договору про переведення боргу в частині сплати винагороди позивачу за зустрічним позовом. Відповідач не заперечує проти цього, разом з тим вважає, що умови договору п. 2.1 є нікчемними.

Дослідивши наявні матеріали справи, повно та всебічно встановивши обставини справи, вислухавши представників учасників справи, суд при вирішенні зустрічного позову виходить з наступного.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст.520, 521 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

За приписами ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Судом досліджено укладений між сторонами договір про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 та встановлено, що він підписаний уповноваженими представниками сторін, скріплений їх печатками, укладений у письмовій формі, зміст договору відповідає нормам чинного законодавства.

Згідно з ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавств, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з п.4 ст.179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, зокрема, мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При цьому, чинним законодавством України не передбачено заборону на погодження сторонами у договорі про переведення боргу (заміни сторони у зобов'язанні) умов щодо сплати винагороди первісним боржником на користь нового боржника, такі умови визначаються на власний розсуд сторін.

Погодження умов п.2.1 договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 умов щодо виплати винагороди первісним боржником новому боржнику, повністю узгоджується з приписами ст.627 Цивільного кодексу України та не суперечить чинному законодавству України.

Враховуючи наведене, беручи до уваги схвалення сторонами правочину усіх умов договору, який є чинним, в судовому порядку недійсним або неукладеним не визнавався, суд дійшов висновку про безпідставність вищевказаних тверджень відповідача за зустрічним позовом, які зводяться до довільного тлумачення норм права та направлені на ухилення від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.2 ст.524 Цивільного кодексу України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України).

Вказаними нормами надано можливість визначення сторонами у зобов'язанні грошового еквівалента в іноземній валюті, а також можливість узгодження сторонами порядку визначення суми, що підлягає сплаті в такому випадку.

У відповідності до ч.7 ст.7 ст.193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 520 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 521 Цивільного кодексу України встановлено, що форма правочину щодо зміни боржника у зобовязані визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Як встановлено судом вище, договір про переведення боргу відповідає нормам чинного законодавства, відповідач за зустрічним позовом не виконав зобовязання по договору в частині сплати позивачу за зустрічним позовом суми винагороди, доказів зворотного не надав, заперечення відповідача за зустрічним позовом відхилені судом.

За таких обставин, вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення винагороди є обґрунтованими.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при тримання, завдатком.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.4.3 договору у разі несвоєчасного виконання своїх зобовязань за п.п. 2.1-2.2 цього договору, первісний боржник зобовязаний сплатити новому боржнику штраф у розмірі 20% від суми невиконаного грошового зобовязання (еквівалент винагороди в доларах Сполучених Штатах Америки на дату підписання цього договору), що становить еквівалент 3324 086 доларів Сполучених Штатів Америки 74 центи. Первісний боржник зобовязаний самостійно сплатити штраф новому боржнику в день виникнення обставин несвоєчасного виконання грошового зобовязання первісного боржника за п.п. 2.1-2.2 цього договору. Сума штрафу, що підлягає сплаті у гривнях визначається первісним боржником за офіційним курсом доларів Сполучених Штатів Америки, який встановлений Національним банком України на день здійснення платежу.

За таких обставин, вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом штрафу за неналежне виконання грошових зобовязань є обгрнутованими.

Як слідує з розрахунку відповідача, останній просить суд стягнути з позивача суму заборгованості за договором про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 у сумі 463640926, 54 грн. (16620433, 72 доларів США х 27, 895838 курс НБУ встановлений станом на 23.01.2019) та штраф в сумі 92728185, 19 грн. (3324086, 74 доларів США х 27, 895838 курс НБУ встановлений станом на 23.01.2019).

Перевіривши розрахунок суми боргу та штрафу, наведений Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗЕТА ІНВЕСТ" у зустрічній позовній заяві, суд визнає його вірними та дійшов висновку про правильність нарахування до стягнення суми у загальному розмірі 556369 11, 73грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що позивачем за зустрічним позовом належними доказами доведено наявність правових підстав для стягнення з відповідача за зустрічним позовом винагороди в сумі 463640929, 54 гр. та штрафу в сумі 92728185, 19 грн, розрахунок суми перевірений судом, у зв'язку з чим вимоги позивача за зустрічним позовом визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за первісним позовом покладається на позивача за первісним позовом; судовий збір за зустрічним позовом підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача зустрічним позовом повністю.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні первісного позову у повному обсязі.

2. Задовольнити зустрічний позов у повному обсязі.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (51925, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Соборна, б. 18-б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТА ІНВЕСТ», (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Металургів, б.235, код в ) заборгованість у сумі 463 640 926 ( чотириста шістдесят три мільйони шістсот сорок тисяч девятсот двадцять шість) грн. 54 коп; штраф у сумі 92 728 185 (девяносто два мільйони сімсот двадцять вісім тисяч сто вісімдесят пять) грн 19 коп та судовий збір в розмірі 672 350 (шістсот сімдесят дві тисячі триста пятдесят) грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 14.02.2019 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.02.2019.

Суддя Д.М. Огороднік