ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2019 р. Справа№ 904/9459/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Тищенко А.І.

ОСОБА_1

секретар судового засідання: Денисюк І.Г.

за участю представників

позивача: ОСОБА_2;

відповідача: ОСОБА_3;

третьої особи: не зявився;

прокуратури: ОСОБА_4;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 (повне

рішення складено 10.12.2018)

у справі №904/9459/17 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Оптімус

Конекшн

до Міністерства оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача публічне акціонерне товариство Акціонерний банк

Південний

за участю Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону

про внесення змін до договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газтрейд" (далі за текстом позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України (далі за текстом відповідач), в якому просило на підставі п.4 ч.4 ст. 36 Закону України Про публічні закупівлі змінити умови укладеного між сторонами договору від 22.06.2017 №286/1/17/24, встановивши строк постачання продукції до 26.12.2017, обґрунтовуючи свої вимоги виникненням документально підтверджених обєктивних обставин, які зумовили неможливість вчасного виконання позивачем обовязку з поставки продукції, та які є підставами для продовження строку виконання позивачем зобовязань з поставки продукції. За твердженням позивача, виконання у визначений сторонами строк зобовязань неможливо у звязку з діями митних органів та відсутністю у позивача можливості вплинути на рішення цих органів.

В процесі судового розгляду було здійснено заміну неналежного відповідача - Департамент державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України на належного - Міністерство оборони України (ухвала суду від 14.12.2017).

Відповідач позов не визнав, зазначивши про те, що внесенням змін до договору позивач намагається уникнути сплати штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань. Оскільки позивач здійснює господарську діяльність на свій ризик і прострочення його контрагентами виконання договірних зобовязань не є підставою для внесення змін до договору в розумінні ст. ст. 651, 652 ЦК України.

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк Південний (далі за текстом третя особа) пояснень по суті спору не надала, у звязку з чим справа розглядалася судом за наявними у ній матеріалами.

Також до суду надійшла заява військового прокурора Дніпропетровського гарнізону про вступ у справу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 по справі № 904/9459/17 позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 вказане судове рішення скасовано, а справу №904/9459/17 направлено на розгляд до Господарського суду міста Києва за встановленою п.5 ст. 30 ГПК України підсудністю.

Під час нового розгляду справи позивач уточнив свої вимоги та просив суд змінити умови договору від 22.06.2017 №286/1/17/24, встановивши строк постачання продукції до 26.12.2017, встановивши день набрання чинності вказаних змін до договору з 17.10.2017 (дата, до якої відповідач мав би надати відповідь на пропозицію продовжити дію договору).

Окрім того, було змінено найменування позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю Газтрейд на Товариство з обмеженою відповідальністю Оптімус Конекшн (ухвала суду від 20.09.2018).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №904/9459/17 позов задоволено частково. Внесено зміни до Договору про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (бензин) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) №286/1/17/24 від 22.06.2017, укладеного між сторонами, встановивши строк постачання продукції до 26.12.2017. В частині вимог щодо набрання чинності змін до договору №286/1/17/24 від 22.06.2017 з 17.10.2017 в позові відмовлено. Розподілено судові витрати між сторонами.

Задовольняючи вимоги позивача, місцевий господарський суд зазначав про наявність обставин та умов, які обумовлюють можливість внесення змін до укладеного між сторонами договору відповідно до ст. 651 ЦК України, ст. 188 ГК України та п.4 ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі», у звязку з чим суд дійшов висновку про те, що запропоновані позивачем зміни до договору, а саме збільшення строку постачання товару до 26.12.2017 не суперечать чинному законодавству України та є доцільним, враховуючи висновки Київської торгово-промислової палати.

В частині вимог позивача про набрання змінами до договору законної сили з 17.10.2017 суд зазначив, що в даному випадку права та обовязки сторін виникають з рішення суду, яким вносяться зміни до договору та встановлюються новий строк виконання зобовязань з поставки товару, то саме з набранням рішенням законної сили, зобовязання сторін будуть змінені. Отже рішення суду, до його ухвалення та набрання ним законної сили не може породити права та обовязки у сторін, тобто на минуле, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №904/9459/17 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вимоги та доводи апеляційної скарги ідентичні тим, які наводилися під час розгляду справи місцевим господарським судом. Водночас, відповідач звертав увагу суду апеляційної інстанції на наступне:

- висновок торгово-промислової палати носить суто рекомендаційний характер;

- поза увагою суду залишено те, що договір укладено безпосередньо між позивачем і відповідачем, участь третіх осіб у ньому не передбачена.

- законодавством чітко визначено порядок внесення змін до договору, згідно з яким зміни до договору вносяться лише за згодою сторін цього договору, а у випадку недосягнення згоди, заінтересована сторона вправі звернутися до суду при умові одночасного існування чотирьох умов відповідно до ст. 652 ЦК України. Однак у даному випадку відсутнє одночасне існування цих умов, за наявності яких можлива істотна зміна обставин та можливість зміни спірного договору.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив суд залишити оскаржуване рішення без змін, зазначаючи про те, що відповідачем не надано доказів на спростування висновків місцевого господарського суду. Зокрема, позивач наголошував на тому, що наданими суду поясненнями та доказами підтверджено істотність обставин, які вплинули на можливість позивача вчасно та у повному обсязі виконати свої зобовязання перед відповідачем, а також неможливість передбачення під час укладення договору настання цих обставин. Окрім того, сторонами у договорі визначено застереження щодо можливості настання істотної зміни обставин.

В судовому засіданні представники відповідача та прокуратури підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просили суд скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №904/9459/17 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, як таке, що було прийнято з повним, всебічним та обєктивним зясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Третя особа у судове засідання не зявилася, про поважність причин незявлення суд не повідомила, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін, третьої особи та прокуратури в судове засідання не була визнана обовязковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін, третьої особи та прокуратури про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у відсутності представника третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

07.04.2017 в електронній системі закупівель Prozorro на сайті https://prozorro.gov.ua відповідачем було розміщене Оголошення про проведення відкритих торгів UA-2017-04-07-002292-b на закупівлю нафти та дистилятів (бензин), згідно з яким поставка продукції має бути здійснена до 30.10.2017 включно.

Позивач надав свої тендерні пропозиції щодо продукції та прийняв участь в аукціоні 06.06.2017, за результатами проведення якого прийнято рішення про прийняття пропозиції позивача за лотами 2, 3 щодо закупівлі нафти та дистилятів (09130000-9) (бензин автомобільний А-80-Євро4-Е5 або еквівалент) 4 лоти за процедурою відкритих торгів та щодо визначення позивача переможцем процедури відкритих торгів нафти та дистилятів (09130000-9) (бензин автомобільний А-80-Євро4-Е5 або еквівалент) 4 лоти та укласти договори з позивачем на закупівлю палива моторного альтернативного за лотами 2 та 3, про що зазначено в Протоколі засідання тендерного комітету Міністерства оборони України щодо прийняття рішення про намір укласти договір за переговорною процедурою закупівлі нафти і дистилятів (09130000-9) (бензин, паливо дизельне) №75/169/3 від 08.06.2017.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про публічні закупівлі" та оголошення про проведення закупівлі, тендерна пропозиція по лоту №3 була забезпечена на суму 2 265 750,00 грн., на підтвердження чого суду надано банківську гарантію №16-33131 від 21.06.2017.

22.06.2017 між відповідачем, як замовником, та позивачем, як постачальником, укладено договір №286/1/17/24 про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (бензин), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) (далі Договір №286/1/17/24 від 22.06.2017), за умовами якого (п.п.1.1) постачальник зобов'язався поставити у 2017 році нафти і дистилятів (бензин) (лот 3 бензин автомобільний А-80-Євро4-Е5 або еквівалент, а саме, еквівалент паливо моторне альтернативне А-80А-ДЗ) (далі продукція) для потреб відповідача згідно зі Специфікацією, а замовник зобов'язався забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки та за цінами відповідно до наведеної Специфікації.

За Специфікацією позивач повинен був здійснити поставку продукції у кількості 2 850,00 тон загальною вартістю 74 926 728,00 грн. з ПДВ в строк до 30.12.2017 включно.

В п.10.1 Договору №286/1/17/24 від 22.06.2017 передбачено, що останній набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

На виконання умов Договору №286/1/17/24 від 22.06.2017 позивачем було здійснено поставку продукції загальною кількістю 1160,318 тон, про що сторонами було складено і підписано відповідні видаткові накладні за період з 03.11.2017 по 12.11.2017 та акти приймання-передачі до них.

Окрім того, з метою здійснення поставок палива моторного альтернативного А-80А, 23.06.2017 між позивачем, як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Комодіті», як постачальником, укладено договір №2306 (далі Договір №2306 від 23.06.2017), за умовами якого постачальник передає покупцю товар у власність відповідно до видаткової накладної, а покупець сплачує обумовлену сторонами вартість товару у строки та в порядку, що визначається цим договором. Сторони можуть попередньо підписати специфікацію на поставку товару (п.1 договору).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Комодіті» є виробником палива відповідно до технічних умов ТУ У 24.6-3:2012 паливо моторне альтернативне А-80А для інжекторних та карбюраторних двигунів, ведених в дію 22.02.2013, згідно з якими для виробництва палива необхідно використовувати сировину - газовий конденсат, який назване товариство придбавав у Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімпродторг ЛТД" (постачальника) за укладеним з ним договором поставки №2706 від 27.06.2017.

В свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімпродторг ЛТД" закуповувало газовий конденсат для виробництва палива за зовнішньоекономічним контрактом №РЕG-КРТ-010817 від 01.08.2017, укладеним з компанією "Реtro Energy Group Limited" (м. Дубаї, Арабські Емірати).

За вказаним контрактом Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімпродторг ЛТД" здійснило придбання та ввезення на територію України газового конденсату, але при поданні товару до митного оформлення за вантажною митною декларацією №UА504120/2017/105963 товариство отримало від митних органів відмову в оформленні вантажу для його ввезення в Україну, що підтверджується Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14.08.2017 №UA504120/2017/00023.

В подальшому Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімпродторг ЛТД" вжито заходів, направлених на відновлення своїх прав та інтересів, у результаті чого постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 у справі № 804/5227/17 рішення Миколаївської митниці ДФС було визнано протиправним і скасовано.

Позивач направив Товариству з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" лист №09/04 від 04.09.2017 щодо строків поставки бензину А-80А-ДЗ з договором №2306 від 23.06.2017, у відповідь на який Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" (лист №12/09-17 від 12.09.2017) повідомило, що у звязку із затримкою митного оформлення сировини для виготовлення бензину А-80А-ДЗ з ініціативи митних органів, виготовлення бензину розпочнеться пізніше, ніж очікувалось. Із врахуванням завантаженості потужностей виробництва та обсягу сировини, а також враховуючи зміщення графіку виробництва, очікувана дата поставки виготовленого бензину - до 25.12.2017.

15.09.2017 позивач звернувся до Київської торгово-промислової палати із запитом щодо надання висновку про істотну зміну обставин за Договором №286/1/17/24 від 22.06.2017.

25.09.2017 Київською торгово-промисловою палатою складено висновок №1703-4/470, яким підтверджено настання істотної зміни обставин за договором про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (бензин), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 22.06.2017 № 286/1/17/24, укладеним між сторонами у справі.

З урахуванням ситуації, що склалася, позивач звернувся до відповідача з листом №26/09-17-02 від 26.09.2017, в якому запропонував внести зміни до Договору №286/1/17/24 від 22.06.2017 в частині продовження строків поставки продукції і у разі позитивного вирішення даного питання, він просив направити йому текст відповідної додаткової угоди.

Відповідач в листі №286/10/6280 від 19.10.2017 запропонував направити повноважних представників для вирішення питання щодо можливості продовження строку поставки товару.

Однак з огляду на те, що сторонами не було врегульовано спірні питання щодо коригування строків поставки продукції за Договором №286/1/17/24 від 22.06.2017, спір передано на вирішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір за своєю правовою природою є договором поставки, тобто правовідносини сторін врегульовані положеннями ГК України, Закону України "Про публічні закупівлі" та Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони".

Відповідно до положень ст. 627, 651 ЦК України та ст. 188 ГК України сторони є вільними у визначенні контрагента та умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Водночас у разі недосягнення сторонами згоди щодо зміни або розірвання договору, останній може бути змінено або розірвано за рішенням суду однієї із сторін.

Згідно з п.4 ч.4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.

Таким чином, чинне законодавство України дозволяє вносити зміни в договір за умови наявності документально підтверджених обєктивних обставин, та не виключає реалізацію цієї можливості як в добровільному порядку за взаємною згодою сторін, так і за рішенням суду.

В ст. 652 ЦК України передбачена можливість зміни або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин. При цьому зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися наскільки, що, якщо би сторони могли це передбачити, вони б не уклали договір або уклали б його на інших умовах. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду та вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін та позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суту договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Надані до матеріалів справи пояснення та докази свідчать про те, що укладаючи договір №286/1/17/24 від 22.06.2017, позивач не передбачав та не міг передбачити неправомірних дій Миколаївської митниці ДФС, як таких, що істотно відобразяться на можливості виконання взятих на себе зобов'язань за договором в обумовлені строки. Зміна обставин була зумовлена причинами, які позивач не мав змоги усунути після їх виникнення при всій обачності, які від нього вимагались. Обставини, що викликали затримку поставки бензину А-80А-Д були для позивача непередбачувані.

Як вірно зазначив у своєму рішенні місцевий господарський суд, причиною настання істотної зміни обставин слугувало втручання держави у відносини господарюючих суб'єктів шляхом регуляторного впливу та контролю за власністю під час митного оформлення сировини. Необґрунтованість та неадекватність застосованих засобів встановлено відповідним судовий рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 у справі №804/5227/17, яким рішення Миколаївської митниці ДФС скасовано. Вказане втручання у послугувало наслідком прострочення поставки товару відповідачу, загрозу застосування договірних штрафних санкцій до позивача та в порядку регресу до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті".

Доводи відповідача про те, що внесення змін до договору є спробою позивача уникнути сплати штрафних санкцій за несвоєчасне виконання договірних зобовязань, а також недопущення повернення суми банківської гарантії є необґрунтованими, оскільки затримка поставки позивачем продукції спричинена безпідставним затриманням митного оформлення партії сировини і в подальшому дії митного органу були визнані протиправними. Крім того, така зміна обставин настала та стала відома позивачу після підписання договору, тобто, 14.08.2017 (дата відмови у прийнятті митної декларації), що беззаперечно позбавляло позивача можливості передбачити її настання. При цьому позивач не мав змоги виконати договір на тих умовах, які були зазначені, а виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін та позбавило б позивача того, на що він розраховував при укладенні даного договору.

Колегією суддів враховано посилання відповідача на те, що під час укладення договору позивачу були відомі строки його виконання та позивач з даного приводу не вносив зауважень та заперечень. Однак це лише вказує на те, що позивач мав намір в повному обсязі та у зазначені строки виконати умови договору, але вищевказані обставини вплинули на можливість позивача вчасно та у повному обсязі виконувати свої зобов'язання за договором, вони є істотними та такими, що не залежать від волі позивача, і ці обставини неможливо було передбачити під час укладання договору між сторонами.

Відносно твердження відповідача в апеляційній скарзі про суто рекомендаційний характер висновку торгово-промислової палати колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до ч.2 ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов'язковими для застосування на всій території України.

В п.8.3 укладеного між сторонами Договору передбачено, що доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-Промисловою палатою України або органом виконавчої влади за місцем виникнення вищезазначених обставин.

Тобто сторони погодили, що документи Торгово-Промислової палати України визнаються ними, як належні докази на підтвердження виникнення обставин непереборної сили. Водночас судом враховано, що окрім висновку торгово-промислової палати, матеріали справи містять достатньо доказів для задоволення вимог позивача.

Також відповідач в апеляційній скарзі наголошував на тому, що участь третіх осіб за умовами договору №286/1/17/24 від 22.06.2017 не передбачена, а відповідно до п.6.3.6 договору позивач, як постачальник, несе всі ризики, яких може зазнати продукція до моменту її належної передачі та прийняття одержувачем замовника.

При цьому відповідачем не враховано, що, окрім умов договору, погоджених сторонами, правовідносини між ними регулюються також законодавством України, зокрема, Законом України «Про публічні закупівлі», п.4 ч.4 ст. 36 якого передбачає можливість вносити зміни в договір за умови наявності документально підтверджених обєктивних обставин, що спричинили продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що в даному конкретному випадку наявні обставини та умови, за яких є можливим внесення змін до Договору №286/1/17/24 від 22.06.2017 в частині продовження строків поставки продукції відповідно до ст. 651 ЦК України, ст. 188 ГК України та п.4 ч.4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Оскільки запропоновані позивачем зміни до Договору№286/1/17/24 від 22.06.2017, а саме збільшення строку постачання товару до 26.12.2017, не суперечать чинному законодавству України та є доцільним, враховуючи висновки Київської торгово-промислової палати, в цій частині позов підлягає задоволенню.

Відносно вимоги позивача про набрання вищевказаними змінами до договору законної сили з 17.10.2017, судом було зясовано наступне.

Згідно зі ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

В даному випадку права та обовязки сторін виникають безпосередньо з рішення суду, яким вносяться зміни до договору та встановлюються новий строк виконання зобовязань з поставки товару, а тому саме з набранням рішенням законної сили зобовязання сторін будуть змінені. Вказана обставина не може виникнути на минуле, оскільки дата, з якої позивач просить визнати зміни такими, що набрали законної сили (17.10.2017) минула. Отже рішення суду, до його ухвалення та набрання ним законної сили не може породити права та обовязки у сторін.

Як вірно зазначив у своєму рішенні місцевий господарський суд, виходячи зі змісту ст. 631 ЦК України, самі сторони можуть обумовити в договорі застосування його умов до правовідносин, які виникли до його укладення. Водночас названа норма стосується саме договірних правовідносин між сторонами, які виникли за їх волевиявленням, а не з судового рішення.

Таким чином позовна вимога про набрання законної сили внесеними за рішенням суду змінами в договір щодо строку поставки на минуле (з 17.10.2017) суперечить ст. ст. 11, 631 ЦК України та ст. 187 ГК України, а тому правові підстави для її задоволення відсутні.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовує висновків місцевого господарського суду.

При цьому судом апеляційної інстанції враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у звязку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення суду відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає і судові витрати, повязані з поданням апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №904/9459/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №904/9459/17 повернути Господарському суду міста Києва.

4. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 27.02.2019.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді А.І. Тищенко

ОСОБА_1