ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.02.2019 Справа № 905/23/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Цакадзе М.А.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ

до відповідача: Державного підприємства «Артемсіль», м. Соледар

про стягнення штрафу у сумі 18440,00грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1- за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2- за довіреністю.

В судовому засіданні оголошувалась

перерва з 05.02.2019 по 26.02.2019

Суть спору: Позивач, Акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Артемсіль», м. Соледар про стягнення штрафу у сумі 18440,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не вірно вніс відомості до накладної №50912047 від 26.07.2018, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 18440,00грн., який він просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 14.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/23/19; справу №905/23/19 вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; судове засідання призначено на 05.02.2019 о 10:00 год.; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України до 05.02.2019.

28.01.2019 відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву №27/03-29 від 25.01.2019, в якому останній просить зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати.

Ухвалою суду від 05.02.2019 оголошено перерву у судовому засіданні до 26.02.2019 об 11:00 год.; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив до 26.02.2019.

У відповіді на відзив від 21.02.2019 № НЮ16/77 позивач проти зменшення позовних вимог заперечив.

Позивач у судових засіданнях просив суд задовольнити позовні вимоги, проти зменшення штрафу заперечував.

Відповідач у судових засіданнях просив суд зменшити розмір штрафу до розміру одної провізної плати.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив:

У липні 2018р. зі станції Сіль Донецької залізниці Державне підприємство «Артемсіль» (надалі вантажовідправник, відповідач) згідно залізничної накладної №50912047 у вагоні №24538217 відправило вантаж сіль харчова мелена на станцію Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці, одержувач вантажу ТОВ «ТРІО» (надалі вантажоодержувач).

В накладній на перевезення вантажовідправником у графі 4 «Одержувач» було вказано: ТОВ «ТРІО», 49000, м. Дніпро, вул. Магазинна, буд. 9.

На станції Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці 01.08.2018 був складений акт загальної форми №4457, в якому було зазначено, що за залізничною накладною №50912047 прибув вагон №24538217 і в перевізних документах невірно вказана адреса одержувача. Акт складений та підписаний у відповідності до вимог чинного законодавства.

Зі станції Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці на станцію відправлення Сіль Донецької залізниці відправлено телеграму №108 від 01.08.2018 щодо уточнення одержувача вагону, оскільки такий одержувач як ТОВ «ТРІО», 49000, м. Дніпро, вул.Магазинна, буд. 9, відсутній.

Телеграмою-відповіддю №НР1 від 01.08.2018 та листом ДП «Артемсіль» №НР25/580 від 01.08.2018, відповідач проінформував станцію призначення, що правильним отримувачем слід вважати: ТОВ «ТРІО», 49000, АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та ч. 1 ст.307 Господарського кодексу України (далі ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту залізниць України (далі Статут), вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно з ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до ст.122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Пунктом 5.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 закріплено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Частиною 1 статті 118 Статуту встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Суд погоджується з позицією позивача, що за достовірність відомостей у накладній з приводу адреси одержувача вантажу відповідальність несе безпосередньо особисто відправник вантажу, який при заповненні накладної зобов'язаний перевірити достовірність відомостей щодо одержувача вантажу.

Провізна плата за перевезення вантажу у вагоні складає 3688,00 грн.

Позивачем, за неправильно зазначену у залізничній накладній №50912047 адресу одержувача вантажу, нарахований штраф відповідачу в розмірі 18440,00грн. Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає вимогам ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

З огляду на вищевикладене, вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 18440,00грн. є правомірними.

Щодо наданого відповідачем відзиву на позовну заяву №27/03-29 від 25.01.2019, в якому останній просить зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати, суд зазначає наступне.

Згідно із ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

На підставі вищенаведеного, та з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги відсутність доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану позивача, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, враховуючи фінансовий стан відповідача, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача частково та зменшено розмір штрафу на 30 відсотків, а саме до 12908,00грн.

Судовий збір, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача оскільки з його вини виник спір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ до відповідача: Державного підприємства «Артемсіль», м. Соледар про стягнення штрафу у сумі 18440,00грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Артемсіль» (85545, Донецька область, м. Соледар, вул. Чкалова, буд. 1-А, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) суму штрафу у розмірі 12908,00грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1762,00грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.п.8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 26.02.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення підписано 27.02.2019.

Суддя Г.Є. Курило