ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.02.2019 Справа № 12/253-15/331

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової Світлани Сергіївни при секретарі судового засіданні Шолоховій С.В., розглянувши заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізька міська енергетична компанія" (69059 м. Запоріжжя, вул. Парамонова, 15-а, ) про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання, видачу дублікату наказу та матеріали справи № 12/253-15/331:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізька міська енергетична компанія" (69059 м. Запоріжжя, вул. Парамонова, 15-а, )

до відповідача: Концерну "Міські теплові мережі" (69091 м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, )

За участю:

представника заявника (ліквідатор-позивача): Коршун В.В., постанова № 25/187 від 07.09.2016 р.

представник відповідача: Черненко А.В,, дов. № 401/20-19 від 02.01.2019 р., Рак Д.А., дов. № 400/20-19 від 02.01.2019 р.

ВСТАНОВИВ:

01.02.2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізька міська енергетична компанія" звернулося до господарського суду Запорізької області з заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу господарського суду Запорізької області у справі № 12/253-15/331.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ № П-59/19 від 01.02.2019 р. та витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2019 р., у зв'язку із перебуванням судді-доповідача у справі Колодій Н.А. з 30.01.2019 р. на лікарняному, справу № 12/253-15/331 передано на розгляд судді Дроздовій С.С. для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізька міська енергетична компанія" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання, видачу дублікату наказу.

Ухвалою суду від 04.02.2019 р. прийнято заяву до розгляду. Розгляд заяви призначено на 12.02.2019 р.

У судовому засіданні 12.02.2019 р. заяву розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Головуючим суддею оголошено яка заява у справі розглядається, склад суду, та роз'яснено представникам сторін, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 12.02.2019 р. представник заявника (позивача у справі) підтримав вимоги, на підставах, викладених у заяві про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання, видачу дублікату наказу, надав клопотання про приєднання документів до матеріалів справи, яке судом задоволено.

Позивачем подано суду клопотання про витребування доказів, відповідно до якого він просив суд витребувати у Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області інформацію та підтверджуючи документи щодо надходження до виконання , фактичного виконання та належного повернення виконавчого документу стягувачу у справі № 12/253-15/331.

Судом відмовлено в задоволенні вказаної заяві, як процесуально необґрунтованої, оскільки суд при розгляді даної заяви обмежений 10 денним строком, що виключає можливість витребування інформації в даному випадку у Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

Відповідач в судовому засіданні 12.02.2019 р. проти заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання, видачу дублікату наказу заперечив, в підтвердження надав пояснення (приєднані до матеріалів справи), відповідно до яких зазначив, що ліквідатором не здобуто та не наведено належних доказів поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчих документів, оскільки з моменту ухвалення вказаного рішення пройшло 14 років, а виключення Концерну «міські теплові мережі»до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, не позбавляло стягувача скористатись своїм правом та звернутись із вказаним наказом про примусове виконання рішення до відділу державної виконавчої служби для його виконання або в разі не можливості його виконання, для зупинення строків його виконання.

Розглянувши заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання, видачу дублікату наказів, суд дійшов висновку про її задоволення, з огляду на наступне.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.01.2005 р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька міська енергетична компанія» задоволено та стягнуто з Концерну «Міські теплові мережі» 3 589 237 грн. 06 коп. основного боргу та розстрочено виконання рішення в цій частині на 1,5 роки шляхом стягнення суми боргу у розмірі 3589237 грн. 06 коп. по 199402 грн. 05 коп. щомісячно, починаючи з лютого 2005 р., та стягнуто з відповідача 1 700 грн. 00 коп. витрат на державне мито, 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

24.01.2005 р. господарським судом Запорізької області видано накази на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 12.01.2005 р.

Ухвалою суду від 20.05.2005 р. задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька міська енергетична компанія» про видачу дублікату наказу задоволено, видано дублікат наказів від 24.01.2005 р.

Ухвалою суду від 12.07.2005 р. відмовлено Концерну «Міські теплові мережі»у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду від 12.01.2005 р.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Разом з тим, згідно зі ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 329 ГПК України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З огляду на викладене при вирішенні заяви позивача господарський суд також керується наступним.

Згідно частині 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

До числа останніх належить Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікована Україною шляхом прийняття Закону від 17.07.1997 №475/97-ВР (далі - Конвенція).

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

В силу її статті 13 кожен, чиї права і свободи, викладені у цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі.

Відповідно до статті першої Першого протоколу до вищеназваної Конвенції, згідно якій кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В силу ст. 46 Конвенції рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковим до виконання державою, яка її ратифікувала.

З цією статтею кореспондується стаття 2 спеціального Закону України від 23.02.2006 №3477-ІУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Закон №3477-ІУ), відповідно до якої рішення є обов'язковими до виконання Україною, відповідно до ст. 46 Конвенції. Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Така правова позиція суду співпадає з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні від 07.11.2013 у справі Віннік та інші проти України.

З огляду на викладене вищезгадане рішення Європейського суду з прав людини підлягає обов'язковому виконанню державою Україна, зокрема, в частині виконання рішення національного суду, ухваленого на користь позивача, яке на цей час залишилося не виконаним.

В силу приписів ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, наказу, який у випадках, встановлених цим Кодексом, є виконавчим документом.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

У рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Ноrnsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Іmmobiliare Saffi v. Italy), [GС], N 22774/93, п. 66. ЕСНR 1999-V).

Крім того, як вбачається судом, в матеріалах заяви міститься лист-відповідь Вознесенівського Відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя № 54472/7 від 13.12.2017 р., відповідно до якої зазначено, що на виконанні і відділі не перебувають виконавчі провадження щодо стягнення з Концерну «Міські теплові мережі» на користь ТОВ «Запорізька міська енергетична компанія» заборгованість на загальну суму 3190432 грн. 96 коп. матеріали справи № 12/253-15/331 не містять документі виконавчого провадження по виконанню наказів господарського суду Запорізької області від 24.01.2005 р. № 12/253-15/331.

Приписами ст. 329 ГПК України закріплено, що у разі пропуску строку для пред'явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п.п. 19.4 п. 19 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

З наведеного вище вбачається, що рішення у даній справі не виконано, а його невиконання є порушенням прав позивача, в зв'язку з чим, суд вважає за необхідне поновити пропущений строк для пред'явлення наказів від 24.01.2005 р. до виконання та видати дублікати наказів.

Відповідно до статті 18 ГПК України - передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом - частина 2 ст.18 ГПК України.

Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судом як джерело права, неодноразово наголошував щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони.

У рішеннях Суду у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012 та у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012 вказано, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов'язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін.

У рішеннях у справі Антонюк проти України, no. 17022/02, від 11.12.2008 та у справі Мкртчян проти України, no. 21939/05, від 20.05.2010 Європейский суд з прав людини вказує, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні та обмежується питаннями організації та вчинення виконавчих дій.

Судом також зазначалось, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично (рішення Суду у справі Чіжов проти України, заява №6962/02).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, заява ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізька міська енергетична компанія" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказів від 24.01.2005 р. до виконання та про видачу дублікатів наказів у справі № 12/253-15/331 підлягає задоволенню судом.

Керуючись ст.ст. 234, 329 п.п. 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізька міська енергетична компанія" (69059 м. Запоріжжя, вул. Парамонова, 15-а, ) про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказів від 24.01.2005 р. до виконання та про видачу дублікатів наказів у справі № 12/253-15/331.

2. Поновити пропущений строк для пред'явлення наказів господарського суду Запорізької області від 24.01.2005 р. у справі № 12/253-15/331 до виконання про стягнення з концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя (69091, м. Запоріжжя, бульв. Гвардійський, 137, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізька міська енергетична компанія" (69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, 15-а, ) 3 589 237 грн. 06 коп. основного боргу та 1 700 грн. 00 коп. витрат на державне мито і 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати дублікат наказу господарського суду Запорізької області від 24.01.2005 р. у справі № 12/253-15/331 про стягнення з концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя (69091, м. Запоріжжя, бульв. Гвардійський, 137, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізька міська енергетична компанія" (69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, 15-а, ) 3 589 237 (три мільйона п'ятсот вісімдесят дев'ять тисяч двісті тридцять сім) грн. 06 коп. основного боргу.

4. Видати дублікат наказу господарського суду Запорізької області від 24.01.2005 р. справі № 12/253-15/331 про стягнення з концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя (69091, м. Запоріжжя, бульв. Гвардійський, 137, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізька міська енергетична компанія" (69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, 15-а, ) 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. витрат на державне мито і 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст буде ухвали складено та підписано 18.02.2019 р.

Повний текст ухвали розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.С. Дроздова