ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2994/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Державного підприємства Національна енергетична компанія "Укренерго", в о. відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" ДП НЕК "Укренерго", 61003, м. Харків, вул. Кооперативна, 12/14, код 00131624
доПриватного підприємства "Донремсервіс", 61022, м. Харків, вул. Іванівська, 1, код 20380631
про стягнення 117 490,26 грн.
за участю представників:

позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 за довіреністю від 28.12.2018

відповідача ОСОБА_4 за довіреністю від 03.01.19

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Харківської області надійшла позовна заява Державного підприємства Національна енергетична компанія "Укренерго", в о. відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" ДП НЕК "Укренерго" (позивач) до ПП "Донремсервіс" (відповідач) в якій позивач просить суд стягнути з відповідача :

- пеню за період з 01.01.2018 по 02.01.2018, яка становить 719,76 грн.;

- пеню за період з 04.01.2018 по 24.07.2018, яка становить 49 973,81 грн.;

- штраф, який становить 17 317,66 грн.;

- штраф 20% за неякісно виконане зобовязання у встановлений Договором строк у розмірі 49 479,03 грн.;

Витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на порушення відповідачем умов договору № 80-4/1718-17 від 23.06.2017 щодо якості та повноти виконання робіт у встановлені договором терміни.

Крім того, в своїй позовній заяві, позивач просить суд розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2018, для розгляду справи було визначено суддю Прохорова С.А.

Ухвалою суду від 05.11.2018 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження.

Підготовче засідання по справі призначено на 03.12.2018.

02.11.2018 р. до господарського суду Харківської області надійшла заява ДП Національна енергетична компанія "Укренерго", в о. відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" ДП НЕК "Укренерго" м. Харків в якій позивач заявив клопотання про повернення зайвосплаченого судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Ухвалою суду від 05.11.2018 було повернуто позивачу з Державного бюджету 35,80 грн. зайвосплаченого судового збору.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 33207 від 27.11.2018) в якому проти вимог позивача заперечує в повному обсязі, вважає, що у порушенні строків виконання робіт є вина самого позивача, а тому й відсутні підстави для притягнення відповідача до відповідальності.

В підготовчому судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 03.12.2018 про задоволенні клопотання представника позивача про надання часу на підготовку відповіді на відзив. Підготовче засідання відкладено на 20.12.2018 .

Позивачем, через відділ Документообігу та контролю. Канцелярія, надані до суду заперечення на відзив на позовну заяву (вх. № 34774 від 13.12.2018).

Ухвалою суду від 20.12.2018 було продовжено строк підготовчого провадження до 02.02.2019.

Ухвалою суду від 17.01.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 28.01.2019.

28.01.2019 в судовому засіданні було оголошено перерву до 18.02.2019.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.) встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні представники сторін погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 10.04.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2017 року між позивачем (замовник) та відповідачем (підрядник) було укладено договір № 80-4/1718-17.

Відповідно до п.п. 1.1, договору, замовник доручає підрядникові, а підрядник приймає на себе зобов'язання виконати на власний ризик відповідно до умов цього договору роботи ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 із капітального ремонту зовнішнього огородження на ПС 330 кВ "Лосєве" Інв. № 40-6 Інші завершальні будівельні роботи, згідно з Технічними вимогами (додаток 1 до договору), Актом дефектів (додаток 2 до договору), що є невід'ємною частиною договору, далі - роботи.

Вартість робіт з цим договором (п. 3.1) є твердою та визначається договірною ціною (додаток № 3), складеною на підставі локального кошторису 2-1-1 (додатки 4), що є невід'ємною частиною договору і становить: 299 851,82 грн., крім того ПДВ 20% - 59 970,36 грн., разом з ПДВ 20% - 359 822,18 грн.

Розрахунки проводяться шляхом здійснення замовником розрахунку протягом 30 календарних днів з моменту укладання договору в розмірі 30 % (п. 3.2.1) та остаточного розрахунку протягом 25 банківських днів підписання актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3), підписаних уповноваженими представниками сторін та з урахуванням, що така оплата здійснюється після реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до статті 201 Податкового кодексу України" (п. 3.2.2 договору).

Відповідно до п.п. 10.1, 10.2,10.3 договору, цей договір набуває чинності з моменту підписання сторонами договору та діє до 28 лютого 2018 року, крім гарантійних зобов'язань, які діють до повного їх виконання. Строк дії договору та виконання зобов'язань щодо виконання робіт може бути продовжений у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі форс-мажору, неможливістю для замовника прийняти роботи, затримки/зменшення фінансування витрат замовника, зміни в чинному законодавстві України, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної у договорі. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань, передбачених договором, за винятком випадків, коли замовник відмовився від прийняття від підрядника виконання, яке внаслідок прострочення підрядником втратило для нього інтерес. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов. Усі зміни та доповнення до цього договору повинні оформлюватися додатковою угодою, яка підписується сторонами і є невід'ємною частиною договору. Замовник має право в односторонньому порядку розірвати договір, повідомивши письмово про це підрядника не пізніше ніж за 3 календарних дні про таке розірвання (п.п. 11.8, 11.10.3 договору).

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного.

Згідно статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в статтях 173-175 Господарського кодексу України.

У відповідності до статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, згідно приписів статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту укладеного між сторонами Договору № 80-4/2934-17 від 18.10.2017, судом встановлено, що за своєю правовою природою він є договором підряду.

Відповідно до частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі статтею 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

За приписами статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Як вбачається із змісту позовної заяви предметом спору у даній справі вимога про стягнення з відповідача штрафних санкцій, а вимоги позивача мотивовані несвоєчасним виконанням ПП "Донремсервіс" робіт за договором.

Отже, вирішуючи спір у даній справі необхідним є з'ясування не лише змісту правовідносин між сторонами, але і правової природи стягуваної позивачем суми та наявності або відсутності підстав для її стягнення.

Позивач просить суд стягнути з відповідача, у зв'язку з простроченням відповідачем виконання робіт пеню за період з 01.01.2018 по 02.01.2018, яка становить 719,76 грн., пеню за період з 04.01.2018 по 24.07.2018, яка становить 49 973,81 грн. та штраф, який становить 17 317,66 грн. Крім того, позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 20% за неякісно виконане зобовязання у встановлений Договором строк у розмірі 49 479,03 грн.

Як вбачається зі змісту договору № 80-4/1718-17 від 23.06.2017, сторонами встановлено строк виконання робіт: 160 календарних днів (п.п. 4.1 договору). Тобто - 30 листопада 2017 року є днем коли роботи повинні були бути виконані відповідачем.

Доказів та будь-яких пояснень з приводу того, що сторонами були змінені строки виконання робіт за договором, під час розгляду справи суду надано не було.

Позивачем були виконані умови договору, а саме, згідно з П/Д № 1549 від 28.07.2017 замовником перераховано аванс згідно вимог п. 3.2.1 Договору за передано 28.06.2017 року за актом прийому-передачі будівельний майданчик.

Відповідач зазначає, що станом на 31.12.2017 фактично всі роботи були виконані. Однак, дане твердження не приймається судом, оскільки відповідач не наводить доказів передачі (направлення) актів приймання виконаних будівельних робіт у цей період (ф. КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (Форма КБ-3) до замовника, у строки, передбачені договором (30.11.2017).

Разом з тим, суд зазначає, що приймання затверджених за цим договором робіт здійснюється робочою комісією замовника і оформлюється актом прийняття об'єкту після капітального ремонту (п.п. 5.4.9 договору).

03.01.2018 року згідно актів форми КБ-2В та КБ-3, підписаного сторонами, замовником було прийнято частину виконаних робіт на суму 107 946,66 грн. з ПДВ, інша частина робіт, як зазначає позивач та, що не було спростовано належними та допустимими доказами відповідачем, до прийняття замовником готова не була.

Повне виконання зобовязання та остаточне виконання підрядником робіт згідно Договору, відбулося 25.07.2018 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за формою кб3) та Актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2018 форми кб2в, які підписано представниками та скріплено печатками сторін.

На думку відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, вказано, що «таке твердження позивача є безпідставним, оскільки станом на 31.12.2017р. роботи за договором відповідачем фактично були виконані. Але оскільки позивачем у виконаних роботах були виявлені зауваження, акт виконаних робіт було підписано тільки на частину робіт», таке твердження не є правомірним оскільки роботи вважаються виконаними лише після підписання сторонами акту приймання виконаних робіт без зауважень.

Твердження відповідача про необхідність надання будівельного майданчика для виконання будівельних робіт на об'єкті було оформлено відповідним актом від 28.06.2017, а отже замовником було виконано вимоги договору та додаткова передача будівельного майданчика відповідачу для усунення недоліків не потребувалась згідно вимог п.69 постанови КМУ № 668 від 01.08.2005 «Будівельний майданчик (фронт робіт) надається підряднику замовником в порядку, визначеному договором підряду, і оформлюється відповідним актом. Організація виконання робіт повинна відповідати проектно-технологічній документації (проект організації будівництва та проект виконання робіт), склад і зміст якої визначається нормативними документами та договором підряду». Таким чином відповідні твердження відповідача є такими, що не відповідають вимогам Договору та закону.

Відповідно до твердження відповідача про недопуск охороною замовника спеціалістів і техніки для виконання будівельних робіт на об'єкті є безпідставним тому, що ніяких документів про вчинення таких дій з боку замовника документально не підтверджено, несвоєчасне та неякісне виконання таких зобов'язань з боку відповідача є нічим іншим як ухилення від відповідальності за несвоєчасне та неякісне виконання вимог Договору та закону.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав у встановлений строк вимоги договору.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В силу статей 546-551 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання; розмір неустойки, якщо предметом неустойки є грошова сума (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Суд зазначає, що пеня є договірною величиною, яка підлягає застосуванню тільки в період дії договору.

Позивач вказує, що згідно п. 8.2 договору, у разі порушення встановленого умовами договору строку виконання зобов'язань, підрядник сплачує замовнику згідно з частиною другою статті 231 ГК України пеню в розмірі 0,1% вартості простроченого зобов'язання, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів підрядник повинен додатково сплатити замовнику штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

Водночас, згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно ч. 7 ст. 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Отже, законодавством передбачено, що правовим наслідком закінчення строку дії договору є відсутність договору як підстави, з якою закон пов'язує здійснення прав і виконання обов'язків сторонами за цим договором.

Пунктом 10.1 договору № 80-4/1718-17 від 23.06.2017 чітко передбачено, що даний договір діє до 31.12.2017 року.

Доказів продовження дії договору, в порядку п. 10.2 та п. 11.8 договору, сторонами до матеріалів справи не надано.

Тобто, суд зазначає, що договір № 80-4/1718-17 від 23.06.2017 року припинив свою дію - 28 лютого 2018 року.

Враховуючи викладене, з вказаної дати (28 лютого 2018 року) відповідно припинилась й дія пунктів договору якими передбачено розмір і порядок нарахування, штрафних санкцій (в тому числі й п. 8.8 договору, якою передбачено, що у разі прострочення виконання зобовязань з боку підрядника, нарахування штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня) припиняється через рік від дня, коли зобовязання повинно було бути виконано внатурі згідно умов договору), а тому їх нарахування поза межами дії договору є неправомірним.

Однак, в даному випадку, позивач є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, у зв'язку з чим, суд при вирішенні позовних вимог в частині стягнення пені керується нормами закону, а саме, ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, якою визначено наступне:

"У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості."

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм та умов договору підряду, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано, а саме 01.12.2017 року.

Отже, за наявності встановленого факту несвоєчасного виконання відповідачем робіт за договором, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення штрафу за прострочення понад 30 днів у розмірі 7% від вартості не виконаних своєчасно робіт (247 395,14 грн.) у розмірі 17 317,66 грн.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем пені з урахуванням вимог закону щодо обмеження періоду здійснення такого нарахування, суд зазначає, що, оскільки, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання є день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано - 01.12.2017 року, то нарахування цих штрафних санкцій припиняється через шість місяців, тобто 31.05.2018.

Водночас, виходячи з того, що положеннями Господарського процесуального кодексу України, не передбачена можливість виходу господарського суду при прийнятті рішення за межі позовних вимог, суд перевіряє такий розрахунок пені виключно в межах заявлених позивачем в позовній заяві строки.

Відтак, судом встановлено, що загальна сума пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 37 334,24 грн., а саме, 719,76 грн. за період прострочення з 01.01.2018 (як визначено позивачем) по 02.01.2018 та 36 614,48 грн. за період прострочення з 04.01.2018 (як визначено позивачем) по 31.05.2018 (закінчення 6 місячного строку, встановленого законом).

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 13 359,33 грн. пені суд відмовляє, у зв'язку з невірним розрахунком.

Також, позивачем відповідно до акту дефектів, складеного 03.01.2018 підписаного сторонами «про наявність дефектів у виконаних роботах». Позивач нарахував відповідачу штраф 20% за порушення відповідачем умов зобовязання щодо якості та повноти виконання робіт у встановлені договором терміни у розмірі вартості неякісно виконаного зобовязання на момент складання акту, що дорівнює 247 395,14 грн. з ПДВ. у розмірі 49 479,03 грн.

Суд вважає ці вимоги безпідставними, виходячи з наступного наступне.

Підставою своїх вимог в цій частині, позивач вказує акт дефектів, складений 03.01.2018 підписаний сторонами «про наявність дефектів у виконаних роботах», однак суд зазначає, що такого акту до матеріалів справи позивачем надано не було.

При цьому в матеріалах справи наявний акт проміжного приймання робіт від 03.01.2018, яким сторони зафіксували зауваження щодо виконаних відповідачем робіт, та в якому не йдеться про їх якість, а тим більше не встановлено вартості неякісно виконаного зобовязання.

Більш того, як було встановлено судом під час розгляду справи, відповідачем були прийняті та усунені ці зауваження, та остаточно виконано роботи згідно Договору в повному обсязі, про що 25.07.2018 року було складено та підписано Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за формою кб3) та Актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2018 форми кб2в.

Будь-якими іншими доказами неякісного виконання відповідачем робіт або неповноти їх виконання, позивач не обґрунтовує, не надає доказів здійснення перевірки якості виконаної роботи підрядника - відповідача, представниками позивача, актів, складених про неякісно виконані роботи та їх вартості.

Також, суд зазначає, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв'язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну (ст. 853 ЦК України).

Таким чином, суд вважає, що позивачем, у встановленому законом порядку, не було доведено наявності обставин на які він посилається як на підставу своїх вимог в частині стягнення штрафу за неякісно виконані роботи.

Більш того, вирішуючи спір в цій частині та надаючи об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, суд зазначає, що докази (акти, листування, тощо), які б взагалі могли свідчити на наявність спору між сторонами щодо недоліків виконаної відповідачем та прийнятою позивачем роботи, її якості та повноти, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позивача в цій частині.

Суд також зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006р. № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Так, решта доводів учасників процесу, їх письмових пояснень, поданих до матеріалів справи документів та наданих усних пояснень представників сторін були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Таким чином, позовні вимоги Відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альвера" підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 5, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 130, 185, ст. ст. 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства Національна енергетична компанія "Укренерго", в о. відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" ДП НЕК "Укренерго" до Приватного підприємства "Донремсервіс" задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Донремсервіс" (61022, м. Харків, вул. Іванівська, 1, код 20380631) на користь Державного підприємства Національна енергетична компанія "Укренерго", в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" ДП НЕК "Укренерго" (61003, м. Харків, вул. Кооперативна, 12/14, код 00131624) 37 334,24 грн. пені та 17 317,66 грн. штрафу.

В позові Державного підприємства Національна енергетична компанія "Укренерго", в о. відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" ДП НЕК "Укренерго" до Приватного підприємства "Донремсервіс" в частині стягнення 20% штрафу за неякісно виконане зобовязання у розмірі 49 479,03 грн. та 13 359,33 грн. пені відмовити.

Витрати по сплаті судового збору в розмірі 819,61 грн. пропорційному задоволеним вимогам покласти на Приватне підприємство "Донремсервіс".

Стягнути з Приватного підприємства "Донремсервіс" (61022, м. Харків, вул. Іванівська, 1, код 20380631) на користь Державного підприємства Національна енергетична компанія "Укренерго", в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" ДП НЕК "Укренерго" (61003, м. Харків, вул. Кооперативна, 12/14, код 00131624) 819,61 грн. судового збору.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач Державне підприємство Національна енергетична компанія "Укренерго", в о. відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" ДП НЕК "Укренерго", 61003, м. Харків, вул. Кооперативна, 12/14, код 00131624

Відповідач Приватне підприємство "Донремсервіс", 61022, м. Харків, вул. Іванівська, 1, код 20380631.

Повне рішення складено 25.02.2019 р.

Суддя ОСОБА_1