ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.02.2019                      Справа № 905/2369/18                     Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., розглянув у спрощеному позовному провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля” до Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Донецька залізниця” Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” про стягнення 71504 грн. 84 коп., -

Без повідомлення (виклику) учасників справи, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля” звернулося до господарського суду Донецької області із позовом до Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Донецька залізниця” Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” про стягнення 49608 грн. 07 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на заподіяння збитків відповідачем та незбереження перевезеного вантажу.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме – це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.12.2018 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв’язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень, а позивачу – для подання відповіді на відзив.

15.01.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що комерційні акти оформлені з порушенням Правил складання актів не є належними доказами, додані позивачем рахунок-фактура не встановлює вартість вугілля, а акти приймання-передачі не містять інформацію щодо вартості вугілля у спірних вагонах.

18.01.2019 на адресу суду надійшли уточнення позовних вимог, зі змісту яких вбачається, що позивач просив стягнути з Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Донецька залізниця” Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” 71504 грн. 84 коп. вартості нестачі вугілля.

Відповідно до ч.2 п. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

20.08.2018 за залізничною накладною №51342533 Товариство з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля” (відправник) зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці на станцію Роя Донецької залізниці відвантажило на адресу Відокремленого підрозділу “Курахівська теплова електрична станція” Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Східенерго” (одержувач) у вагоні №67909754 в кількості 70600 кг, у вагоні №68618032 в кількості 71000 кг., у вагоні №67363143 в кількості 68400 кг. та у вагоні №67910265 в кількості 70400 кг. у вугілля кам'яне марки г-газовий. Вугілля у вологому стані. Вантаж завантажено нижче рівня бортів.

Під час прибуття вагону на станцію Роя Донецької залізниці на підставі ст.24 Статуту залізниць України 23.04.2018 була проведена перевірка та виявлена невідповідність фактичної маси вантажу у вагонах №67909754, №68618032, №67363143 та №67910265 тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Під час перевірки на 200-тонних тензометричних вагах вантажоотримувача, повірених 21.12.2017, виявилось, що у вагоні №67909754 фактична маса брутто вагону склала 87850 кг., вага тари 22400 кг., маса вантажу нетто 65450 кг., що менше проти даних залізничної накладної на 5150 кг.

Під час комерційного огляду вагону було встановлено, що вантаж прибув у справному вагоні, люки та двері зачинені, витікання вантажу немає. Над 1-7 люками праворуч за рухом потягу шириною 150 см, глибиною 50 см. Маркування порушене.

Факт нестачі вантажу у вагоні №67909754 підтверджується комерційним актом №481001/91 від 24.08.2018, який підписаний належними особами.

Також, під час перевірки на 200-тонних тензометричних вагах вантажоотримувача, повірених 21.12.2017 виявилось, що у вагоні №68618032 фактична маса брутто вагону склала 85800 кг., вага тари 20900 кг., маса вантажу нетто 64900 кг, що менше проти даних залізничної накладної на 6100 кг.

Під час комерційного огляду вагону було встановлено, що вантаж прибув у справному вагоні, люки зачинені, витікання вантажу немає. Над 1-7 люками праворуч за рухом потягу шириною 150 см, глибиною 50 см. Маркування порушене.

Факт нестачі вантажу у вагоні №68618032 підтверджується комерційним актом №481001/92 від 24.08.2018, який підписаний належними особами.

Також, під час перевірки на 200-тонних тензометричних вагах вантажоотримувача, повірених 21.12.2017 виявилось, що у вагоні №67363143 фактична маса брутто вагону склала 80450 кг., вага тари 22200 кг., маса вантажу нетто 58250 кг, що менше проти даних залізничної накладної на 10150 кг.

Під час комерційного огляду вагону було встановлено, що вантаж прибув у справному вагоні, люки зачинені, витікання вантажу немає. Над 1-7 люками праворуч за рухом потягу шириною 150 см, глибиною 50 см. Маркування порушене.

Факт нестачі вантажу у вагоні №67363143 підтверджується комерційним актом №481001/93 від 24.08.2018, який підписаний належними особами.

Під час перевірки на 200-тонних тензометричних вагах вантажоотримувача, повірених 21.12.2017 виявилось, що у вагоні №67910265 фактична маса брутто вагону склала 83800 кг., вага тари 22400 кг., маса вантажу нетто 61400 кг, що менше проти даних залізничної накладної на 9000 кг.

Під час комерційного огляду вагону було встановлено, що вантаж прибув у справному вагоні, люки зачинені, витікання вантажу немає. Над 1-3 люками праворуч за рухом потягу довжина 300 см., шириною 100 см, глибиною 50 см. Маркування порушене.

Факт нестачі вантажу у вагоні №67910265 підтверджується комерційним актом №481001/94 від 24.08.2018, який підписаний належними особами.

Статтею 12 Закону України “Про залізничний транспорт” та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Стаття 110 Статуту залізниць України також передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України “Про залізничний транспорт” перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічні за змістом приписи містяться у ст.113 Статуту залізниць України, ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідачами в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду, що недостача вантажу відбулась не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

У відповідності до ст.26 Закону України “Про залізничний транспорт” обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу, засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

За змістом статті 130 Статуту залізниць України, пред'явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред'явлення до неї претензії. Право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу мають одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Згідно з ч.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В силу норм ч.ч.1, 2 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За змістом п.2.7 роз'яснення №04-5/601 від 29.05.2002 президії Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею” згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

У графі 20 залізничної накладної №49338049 “Найменування вантажу” зазначено, що спірний вантаж (вугілля кам'яне) навантажено нижче бортів з вологістю - 4,8%.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

За даними комерційного акту №481001/91 від 24.08.2018 недостача у вагоні №67909754 складає 5150 кг.

За даними комерційного акту №481001/92 від 24.08.2018 недостача у вагоні №68618032 складає 6100 кг.

За даними комерційного акту №481001/93 від 24.08.2018 недостача у вагоні №67363143 складає 10150 кг.

За даними комерційного акту №481001/94 від 24.08.2018 недостача у вагоні №67910265 складає 9000 кг.

Згідно акту приймання-передачі №90593745 від 31.08.2018 між ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» та ТОВ «ДТЕК Трейдінг» та рахунку-фактури №90593745 від 31.08.2018 вартість однієї тони вугілля кам’яного у вагоні №67909754 складає 2884,19 грн. з ПДВ (2403,49грн.+20%ПДВ), у вагоні №68618032 складає 2884,19 грн. з ПДВ (2403,49грн.+20%ПДВ), у вагоні №67363143 складає 2884,19 грн. з ПДВ (2403,49грн.+20%ПДВ) та у вагоні №67910265 складає 2884,19 грн. з ПДВ (2403,49грн.+20%ПДВ).

Суд вважає, що акт приймання-передачі №90593745, та рахунок-фактура №90593745, які підписано уповноваженими особами та засвідчені печатками вказаних підприємств є належними та допустимими доказами, що підтверджує вартість спірної партії вугілля, яка перевозилась за залізничною накладною №51342533 у вагонах №67909754, №68618032 та №67363143 та №67910265.

Розрахунок фактичної недостачі вантажу здійснюється наступним чином:

у вагоні №67909754 маса нетто при відправленні 70600 кг;

норма недостачі 70600 х 2% = 1412 кг;

недостача 70600 кг – 65450 кг = 5150 кг;

вартість 1 тони з ПДВ становить 2884,19 грн.;

сума недостачі з урахуванням природних втрат: 5150 кг (сума недостачі) – 1412 кг (норма недостачі) = 3738 кг.

Відтак, вартість нестачі вантажу становить 10781,10 грн. (3,738 х 2884,19 грн.).

у вагоні №68618032 маса нетто при відправленні 71000 кг;

норма недостачі 71000 х 2% = 1420 кг;

недостача 71000 кг – 64900 кг = 6100 кг;

вартість 1 тони з ПДВ становить 2884,19 грн.;

сума недостачі з урахуванням природних втрат: 6100 кг (сума недостачі) – 1420 кг (норма недостачі) = 4680 кг.

Відтак, вартість нестачі вантажу становить 13498,01 грн. (4,680 х 2884,19 грн.).

у вагоні №67363143 маса нетто при відправленні 68400 кг;

норма недостачі 68400 х 2% = 1368 кг;

недостача 68400 кг – 58250 кг = 10150 кг;

вартість 1 тони з ПДВ становить 2884,19 грн.;

сума недостачі з урахуванням природних втрат: 10150 кг (сума недостачі) – 1368 кг (норма недостачі) = 8782 кг.

Відтак, вартість нестачі вантажу становить 25328,96 грн. (8,782 х 2884,19 грн.).

у вагоні №67910265 маса нетто при відправленні 70400 кг;

норма недостачі 70400 х 2% = 1408 кг;

недостача 70400 кг – 61400 кг = 9000 кг;

вартість 1 тони з ПДВ становить 2884,19 грн.;

сума недостачі з урахуванням природних втрат: 9000 кг (сума недостачі) – 1408 кг (норма недостачі) = 7592 кг.

Відтак, вартість нестачі вантажу становить 21896,77 грн. (7,592 х 2884,19 грн.).

Таким чином, загальна вартість нестачі вантажу за спірним перевезенням склала 71504,84грн.

З огляду на наведене та з урахуванням змісту комерційного акту, суд дійшов висновку, що саме відповідач своїх зобов'язань за договором перевезення належним чином не виконав - збереження ввіреного йому вантажу не забезпечив. Факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи.

При цьому, суд зазначає про наступне.

За приписами ст.130 Статуту залізниць України, у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів має одержувач.

Відповідно до ст.133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, залізнична накладна №51342533 від 20.08.2018 містить переуступний напис про те, що право на пред'явлення претензії та позову передано Товариству з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля”. Вказаний напис засвідчено підписами генерального директора та головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Східенерго” (одержувача) та скріплено печаткою підприємства.

За таких обставин, позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом до відповідача.

Відповідач у відзиві зазначив, що в порушення вимог п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, надані позивачем комерційні акти не містять підпису начальника вантажного району.

Згідно з п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, затверджених у Міністерстві юстиції України 08.07.2007р. за №567/6855, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчику, сортувальної платформи, старший прийомоздавальник) і прийомоздавальник станції, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Так, надані суду комерційні акти підписані: начальником станції, прийомоздавальником та комерційним агентом.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що в даному випадку комерційний акт є належним та допустимим доказом у справі.

За змістом статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов’язків щодо доказів.

Усупереч вказаним нормам, відповідач не надав господарському суду доказів, які спростовують доводи позивача, отже позовні вимоги (з урахуванням уточнень) про стягнення з відповідача вартості нестачі вугілля у розмірі 71504,84 грн., підлягають задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача повністю.

Керуючись статтями 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля” до Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Донецька залізниця” про стягнення вартості нестачі вантажу - задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства “Українська залізниця” (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії “Донецька залізниця” Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, буд.22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Добропіллявугілля” (85043, Донецька обл., м.Добропілля, м.Білицьке, вул.Красноармійська, буд.1А, ) вартість нестачі вугілля у розмірі 71504 (сімдесят одна тисяча п’ятсот чотири) грн. 84 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Повний текст рішення складено та підписано 18 лютого 2019 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                Е.В. Зекунов