ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" лютого 2019 р.                                                             Справа № 924/137/19

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу від 31.01.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю "Роменський завод продтоварів", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продпромсервис", м. Хмельницький

про стягнення боргу в сумі 74910,78 грн.

встановив: Товариством з обмеженою відповідальністю "Роменський завод продтоварів" подано заяву про видачу судового наказу від 31.01.2019р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Продпромсервис" боргу в сумі 74910,78 грн.

Заява обґрунтована неналежним виконанням боржником зобов'язань за договором поставки від 01.07.2017р. № 117.

Розглянувши подану заяву на предмет наявності правових підстав для видачі судового наказу, суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Тобто Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог. Відповідно, заявник, крім іншого, має додати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових сум.

З наявних матеріалів заяви вбачається, що заявлений до стягнення розмір боргу виник на підставі договору поставки від 01.07.2017р. № 117, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Роменський завод продовольчих товарів" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Продпромсервис" (покупець).

Пунктом 11.1 договору поставки передбачено, що суперечки, що виникають з приводу виконання, змін, доповнення даного договору вирішуються сторонами шляхом переговорів. Жодна із сторін не має права передавати свої права за даним договором третій стороні без письмової згоди іншої сторони (п. 12.3 договору поставки).

12.11.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Роменський завод продовольчих товарів" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Роменський завод продтоварів" (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор уступає, а новий кредитор приймає на себе в повному обсязі право вимоги первісного кредитора, сплати ТОВ "Продпромсервис" заборгованості, яка виникла з договору поставки товару №117 від 01.07.2017р.

Натомість, у матеріалах заяви відсутні будь-які докази врегулювання спору у досудовому порядку, та повідомлення іншої сторони (боржника) про передачу права вимоги як це передбачено відповідними пунктами договору поставки.

Судом звертається увага на те, що заявником не подано документів, з яких би вбачалося, що боржник визнає або не заперечує свій обов’язок зі сплати заявлених до стягнення сум. Не подано заявником і доказів того, що йому невідомо про наявність спору, та переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до заяви про видачу судового наказу від 31.01.2019 заявником зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Роменський завод продтоварів". Заявником у підтвердження права підпису заяви про видачу судового наказу від 31.01.2019 р. додано довіреність №8 від 17.12.2018р., видану на ім'я Цмокаленко Оксана Сергіївна.

Оскільки заяву про видачу судового наказу подано представником, то у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 150 ГПК України, у заяві повинно бути зазначено місце проживання представника.

Положеннями п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, на підставі вищезазначеного у сукупності суд дійшов висновку щодо відмови у видачі судового наказу на підставі п. п. 1, 8 ст. 152 ГПК України.

Разом з тим, суд зазначає, що приписами ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 148, 150, 152, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Роменський завод продтоварів" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Продпромсервис" боргу в сумі 74910,78 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: http://court.gov.ua/ або у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя                                                                      В.В. Димбовський

Віддрук. 5 прим.

1 - до справи

2 - ТОВ "Роменський завод продтоварів" (49017, м. Дніпро, вул. Авіаційна, буд. 39, офіфс 17),

3,4 - ТОВ "Продпромсервис" (29000, м. Хмельницький, вул. Гагаріна, буд. 78; 29000, м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 9),

5 - ТОВ "Роменський завод продовольчих товарів" (49052, м. Дніпро, вул. Ларіонова, буд. 145)