ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.02.2019 Справа № 905/2136/18

Господарський суд Донецької області у складі:

Судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання Мартинчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна (01054, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок № 33, )

до приватного акціонерного товариства Страхове товариство Іллічівське (87501, місто Маріуполь, проспект Нікопольський, будинок №54; код ЄДРПОУ - 25186738)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фермерського господарства Клепки (63714, Харківська область, Куп'янський район, село Смородьківка; ).

про стягнення 49 490,00 гривень відшкодування шкоди в порядку регресу, -

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

від третьої особи: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до приватного акціонерного товариства Страхове товариство Іллічівське про стягнення 49 490,00 гривень відшкодування шкоди в порядку регресу (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Позовні вимоги мотивовані тим, що приватним акціонерним товариством Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна на підставі договору страхування №250501700.14 від 21.11.2014 внаслідок настання страхової події дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування страхувальнику (вигодонабувачу) пошкодженого автомобіля марки «MITSUBISHI OUTLANDER 2.0», державний номерний знак НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України Про страхування та статті 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2, водій якого визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди була застрахована приватним акціонерним товариством Страхове товариство Іллічівське, позивачем направлено останньому претензію на виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Враховуючи, що відповідачем не відшкодовано заявлену суму збитку, позивач просить стягнути з відповідача 99 490,00 гривень в судовому порядку.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.11.2018 відкрито провадження у справі №905/2136/18 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 18.12.2018.

30.11.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Від відповіда 04.12.2018 повторно надійшов відзив на позовну заяву.

Від позивача 17.12.2018 надійшла відповідь на відзив.

17.12.2018 на адресу суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, за змістом якої останній просив:

1. Стягнути з відповідача на користь ПрАТ СТ ІНГО Україна суму в розмірі 49 490,00 гривень.

2. Стягнути з відповідача на користь ПрАТ СТ ІНГО Україна судовий збір в розмірі 1 762,00 гривень.

Судом розглянуто та задоволено заяву позивача про зменшення позовних вимог.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.12.2018 відкладено підготовче судове засідання на 22.01.2019.

03.01.2019 від Купянського міськрайонного суду Харківської області надійшли копії документів з матеріалів справи №628/4277/15-к (номер провадження №1-кс/628/3/16).

09.01.2019 від моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація стосовно страхування транспортного засобу марки ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2, що діяло на час настання спірної дорожньо-транспортної пригоди (13.11.2015).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.01.2019 було закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 12.02.2019.

25.01.2019 від відповідача надійшли письмові пояснення.

Представники сторін у судове засідання не зявились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції розяснено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

В С Т А Н О В И В

Між ПрАТ «АСК «Інго Україна» (Страховик) та ТОВ «Сингента» (Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків від 21.11.2014 № 250501700.14 (а.с. 10-13), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням застрахованим транспортним засобом «MITSUBISHI OUTLANDER 2.0», держаний реєстраційний номер AA 3368 MТ. Пунктом 1.2. Договору визначено, що до страхових випадків за ризиками відноситься, зокрема, дорожньо - транспортна пригода. Строк дії договору встановлено з 23.11.2014 до 22.11.2015 (пункт 5.1.).

13.11.2015 о 07 годині 30 хвилин, в смт. Ківшарівка, м.Купянськ Харківської області на ділянці автодороги Купянськ - Борова, сталася дорожньо-транспортна подія за участю автомобілів «MITSUBISHI OUTLANDER 2.0», держаний реєстраційний номер AA 3368 MТ, який належить ТОВ «Сингента» під керуванням ОСОБА_1 та «ВАЗ-21214», держаний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Як зазначено у Постанові Купянського міськрайонного суду Харківської області у справі №628/4277/15-к від 05.01.2016, Постановою ст..слідчого СВ Купянського відділу поліції ГУ Національної поліції Харківської області від 18.12.2015 встановлено, що зазначена дорожньо-транспортна подія відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху.

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER 2.0», держаний реєстраційний номер AA 3368 MТ, складений 18.12.2015 субєктом оціночної діяльності СПД фізичної особою ОСОБА_3 та ремонтної калькуляції від 18.12.2015 № 479/15к загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - «MITSUBISHI OUTLANDER 2.0», в результаті його пошкодження при ДТП, склала 397 208, 40грн.

25.11.2015 за страховим випадком (ДТП) позивачем складено страховий акт по договору страхування від 21.11.2014 № 250501700.14 та було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 337 983, 81 грн.

26.12.2015 власник автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER 2.0», держаний реєстраційний номер AA 3368 MТ подав заяву на виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 вказаного Закону, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: 1) у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її розмір, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоду про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; 2) у разі не визнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 вказаного Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійснені страхового відшкодування (регламентної виплати).

Позивачем платіжним дорученням № 9585 від 02.12.2015, копія якого наявна в матеріалах справи, здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 337 983,81 грн.

Статтею 27 Закону України Про страхування та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Матеріалами справи підтверджується, що цивільна відповідальність водія наземного транспортного засобу «ВАЗ-21214», держаний реєстраційний номер НОМЕР_2, з вини якого сталася ДТП, застрахована відповідачем згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АЕ/03094973.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 2 п. 12.1 статті 12 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

У відповідності до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/03094973 ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну складає 50000,00 грн. та франшиза 510,00 грн.

З огляду на викладене вбачається існування підстав для покладення на відповідача обов'язку відшкодувати Позивачу в межах ліміту відповідальності та з урахуванням франшизи суму грошових коштів у розмірі 49 490 грн.

Позивач неодноразово звертався до Відповідача з вимогами про виплату страхового відшкодування у порядку регресу, які повертались відправнику з відміткою «За закінченням терміну зберігання», що підтверджується копію претензії № 104 від 12.01.2016, списком відправлення рекомендованих листів із датованим штампом поштового відділення та копією фіскального чеку поштового відділення за 12.01.2016, копіями конвертів, надісланих впродовж 2017 на адресу Відповідача з відміткою «За закінченням терміну зберігання»(а.с. 122-137).

Так, 12.01.2016 Позивач звернувся до Відповідача із претензією № 104, в якій просив у досудовому порядку відшкодувати 99 490,00 грн. (а.с.122).

Крім того, матеріали справи містять й копію претензії № 2784 від 23.08.2018 про відшкодування 99 490,00 грн.(а.с.46), проте відповіді на зазначені вимоги Позивач не отримав.

У звязку з наведеним 15.11.2018 Позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до приватного акціонерного товариства Страхове товариство Іллічівське про стягнення 49 490,00 гривень відшкодування шкоди в порядку регресу.

ПрАТ СТ Іллічівське, заперечуючи проти задоволення позову, посилається на пропущення Позивачем річного строку для звернення із заявою про страхове відшкодування з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, господарський суд виходить з наступного.

За змістом положень частини першої статті 355 ГК України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов'язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов'язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов'язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов'язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

При цьому, визначаючи обов'язок страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати.

Зокрема, відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

За змістом статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов'язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов'язаннях: у деліктному зобов'язанні винуватця; у зобов'язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов'язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов'язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов'язанні винуватця; зобов'язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статі 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов'язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов'язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов'язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

З огляду на викладене вбачається, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб'єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

У постанові від 15 квітня 2015 року № 349гс15, переглядаючи судові рішення в аналогічному спорі, Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначають можливість відмови страховика у виплаті страхованого відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

Проте, Згідно Правового висновку викладеного в постанові від 05.06.2018 року у справі № 910/7449/17, закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про його виплату не залежить від суб'єкта звернення з відповідною заявою та підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

Приймаючи Постанову від 05.06.2018 року у справі № 910/7449/17 ОСОБА_4 Верховного суду відступила від правового висновку, зазначеного у Постанові від 15 квітня 2015 року № 349гс15.

Як зазначалось судом вище, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER 2.0», держаний реєстраційний номер AA 3368 MТ, сталася 13.11.2015.

Тож, або потерпіла особа до заміни її новим кредитором, або позивач, як новий кредитор, з метою реалізації свого права на отримання страхового відшкодування за полісом АЕ/03094973, повинен був у річний строк до 13.11.2016 подати страховику за вказаним полісом - Приватному акціонерному товариству «СТ «ІНГО Україна» заяву на виплату страхового відшкодування.

Як встановлено судом раніше, позивачем було направлено відповідачу вимогу про виплату страхового відшкодування 12.01.2016.

Суд відзначає, що чинні положення ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не встановлюють обов'язкових вимог щодо визначення форми звернення до страховика за отриманням страхового відшкодування (у формі листа, заяви, чи претензії), однак визначають перелік документів, що мають бути надані страховику для встановлення обставин і причин настання відповідного страховику випадку та визначення розміру страхового відшкодування.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи копій претензій від 12.01.2016, від 23.08.2018, позивачем було додано до них визначені п. 35.2 ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" документи.

Отже, матеріалами справи належним чином підтверджується здійснення позивачем звернення до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування у визначеному Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Усупереч вказаним нормам, відповідач не надав господарському суду доказів, які спростовують доводи позивача повному обсязі, отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 49 490 грн.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 130, 185, 191, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна до приватного акціонерного товариства Страхове товариство Іллічівське за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фермерського господарства Клепки про стягнення 49 490,00 гривень відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства Страхове товариство Іллічівське (87501, місто Маріуполь, проспект Нікопольський, будинок №54; код ЄДРПОУ - 25186738) на користь приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна (01054, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок № 33, ) суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 49 490 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1762 грн.

У судовому засіданні 12.02.2019 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.02.2019.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач: приватне акціонерне товариство Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна (01054, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок № 33, )

Відповідач: приватне акціонерне товариство Страхове товариство Іллічівське (87501, місто Маріуполь, проспект Нікопольський, будинок №54; код ЄДРПОУ 2518673

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фермерське господарство Клепки (63714, Харківська область, Куп'янський район, село Смородьківка; ).

Суддя С.М. Фурсова