Р І Ш Е Н Н Я

19 лютого 2019 року Справа № 913/525/18

Провадження №1/913/525/18

За позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Первомайськтеплокомуненерго Первомайської міської ради, м. Золоте Луганської області

про стягнення 2338952 грн. 99 коп.

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання Бикова К.А.

В засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_2, адвокат за довіреністю від 19.11.2018 № 14-215;

від відповідача представник не викликався;

Суть спору: про стягнення 112580 грн. 37 коп. 3% річних, 1519280 грн. 69 коп. інфляційних нарахувань та 707091 грн. 93 коп. пені за договором купівлі-продажу природного газу від 03.12.2013 № 1187/14-БО-20.

Дослідивши матеріали справи, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, вислухавши представника позивача, суд встановив, що спір між сторонами виник з наступних причин.

Так, між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (позивачем) та ОСОБА_1 підприємством Первомайськтеплокомуненерго Первомайської міської ради (відповідачем) 03.12.2013 було укладено договір № 1187/14-БО-20 купівлі-продажу природного газу з додатковими угодами №№ 1-7, за умовами яких продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (п. 1.1 договору).

Строк дії договору в частині реалізації газу сторонами визначено до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на виконання умов вказаного договору він передав у власність відповідача природний газ за актами приймання-передачі: від 31.01.2014 на суму 1113322 грн. 31 коп., від 28.02.2014 на суму 800604 грн. 54 коп., від 31.03.2014 на суму 638578 грн. 07 коп., від 30.04.2014 на суму 370942 грн. 38 коп., від 30.11.2014 на суму 791755 грн. 54 коп., від 31.12.2014 на суму 934566 грн. 85 коп., а усього на суму 4649769 грн. 69 коп.

Оскільки оплату за переданий газ відповідач здійснив несвоєчасно на порушення п. 6.1. договору, за яким остаточна оплата за газ мала здійснюватися до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу, позивачем нараховані вимоги на підставі ст. 625 ЦК України у вигляді 3% в сумі 112580 грн. 37 коп. та 1519280 грн. 69 коп. інфляційних нарахувань. .

Також у звязку з порушенням споживачем строків оплати газу, передбачених договором, позивач нарахував пеню у розмірі 707091 грн. 93 коп. у відповідності до п. 7.2 договору, яким передбачено, у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобовязан сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

У відзиві на позовну заяву за листом від 26.11.2018 відповідач проти позову заперечує з посиланням на ч. 3 ст. 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії де зазначено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

У відповіді на відзив від 06.12.2018 № 14/4-3200 позивач доводи відповідача відхиляє та посилається на відсутність доказів включення відповідача до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання відповідної заборгованості.

У запереченнях від 11.12.2018 відповідач наполягає на тому, що він є учасником процедури врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих підприємств за спожиті енергоносії на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.11.2018 № 292 та повідомлення Мінрегіонбуду від 02.11.2018 № 7/10.2/11864-18, номер особового запису КП Первомайськтеплокомуненерго в Реєстрі № 223, що підтверджено документально.

Оцінивши матеріали справи та доводи сторін у сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

Так, правове регулювання правовідносин сторін здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії від 03.11.2016 № 1730-VIII.

Зокрема, ч. 1 ст. 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Також законодавцем передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, предмет спору складають вимоги у вигляді 112580 грн. 37 коп. 3% річних, 1519280 грн. 69 коп. інфляційних нарахувань та 707091 грн. 93 коп. пені, оскільки відповідач повністю розрахувався за природний газ, придбаний ним за договором від 03.12.2013 № 1187/14-БО-20.

Втім, оскільки Комунальне підприємство Первомайськтеплокомуненерго Первомайської міської ради сплатило вартість газу на загальну суму 4649769 грн. 69 коп. несвоєчасно, позивач скористався ст. 625 ЦК України, якою передбачено - якщо боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також п. 7.2 укладеного договору сторони передбачили відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за невиконання строків оплати газу.

З доданого до позовної заяви розрахунку ціни позову вбачається, що за газ, проданий у січні 2014 року відповідач остаточно розрахувався 30.12.2014, проданий у лютому 2014 року - 10.04.2015, проданий у березні 2014 року - 23.04.2015, проданий у квітні 2014 року - 27.04.2015, проданий у листопаді 2014 року - 15.06.2015, проданий у грудні 2014 року - 18.11.2015, що також підтверджено письмовими відомостями операцій по особовому рахунку КП Первомайськтеплокомуненерго (арк. справи 40-41).

З огляду на вказані факти суд дійшов до висновку, що відповідач обґрунтовано посилається на необхідність застосування до спірних правовідносин ч. 3 ст. 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії від 03.11.2016 № 1730-VIII, якою передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Вказаний закон набрав чинності 30.11.2016, у той час, як відповідач повністю погасив заборгованість за природний газ, придбаний у 2014 році, у листопаді 2015 року, як було вказано вище.

Факт того, що КП Первомайськтеплокомуненерго є учасником процедури врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії підтверджується належним чином повідомленням про включення відповідача до відповідного Реєстру 01.11.2018 за № 223, яке видане Департаментом економіки систем життєзабезпечення (арк. справи 83).

Таким чином заперечення позивача на відзив спростовані матеріалами справи.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити з віднесенням витрат по судовому збору на позивача повністю у відповідності до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 236-241 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ, ідент. код 20077720 до ОСОБА_1 підприємства Первомайськтеплокомуненерго Первомайської міської ради, м. Золоте Луганської області, ідент. код 32082152 про стягнення 112580 грн. 37 коп. 3% річних, 1519280 грн. 69 коп. інфляційних нарахувань та 707091 грн. 93 коп. пені в і д м о в и т и.

2. Витрати по судовому збору покласти на позивача.

У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно зі ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення 22.02.2019.

Суддя Н.М.Зюбанова