СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2019 р. Справа № 922/428/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Медуниця О.Є.,

за участі секретаря судового засідання Кохан Ю.В.,

за участі представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - ФОП Гайдукова І.М. (вх. № 153Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 25 липня 2018 року (повний текст складено 30.07.2018) у справі № 922/428/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк народний капітал", м. Київ,

до Фізичної особи-підприємця Гайдукова Ігоря Миколайовича, м. Харків,

про стягнення 615609,49 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2018 року ПАТ "Банк народний капітал" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до ФОП Гайдукова І.М. про стягнення 615609, 49 грн за кредитним договором від 23.04.2015 № 42/15-К, які складаються з: частини простроченої заборгованості по сплаті основної суми кредиту за 2016 рік в сумі 250000,00 грн та частини простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом за період з 01 грудня 2016 року по 31 січня 2017 року в сумі 365609,49 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.07.2018 у справі № 922/428/18 (суддя Хотенець П.В.) позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 23.04.2015 № 42/15-К в сумі 615609,49 грн, в т.ч.: частину простроченої заборгованості по сплаті основної суми кредиту за 2016 року в сумі 250000,00 грн та частину простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом за період з 01 грудня 2016 року по 31 січня 2017 року в сумі 365609,49 грн, а також 9234,14 грн судового збору. Рішення мотивовано тим, що відповідач, починаючи з грудня 2016 року відповідач перестав сплачувати передбачені п. 1.1 кредитного договору проценти (17% річних) за користування кредитом, а з січня 2017 року, припинив сплачувати платежі з погашення основної суми заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків за його користування, чим порушив пункти 1.1, 6.3 кредитного договору. У відповідності до рішення Правління Національного банку України від 07.03.2017 № 127-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "БАНК НАРОДНИЙ КАПІТАЛ", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09.03.2017 № 903 "Про початок процедури ліквідації АТ "НК БАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку", яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "БАНК НАРОДНИЙ КАПІТАЛ" з 09.03.2017 до 08.03.2019 включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "НК БАНК" Андронову О.Б. Законодавством України не передбачено припинення кредитного зобов'язання боржника перед банком у випадку прийняття рішення про відкликання ліцензії банку, оскільки зобов'язання відповідача щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом випливають з правочину - кредитного договору, який на момент розгляду справи є дійсним. Проценти за користування кредитом є винагородою банку за надання кредитних коштів, тому нараховуються до тих пір, поки позичальник користується кредитом.

Відповідач - ФОП Гайдуков І.М. звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. № 1699Х/1 від 17.08.2018), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 25.07.2018 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що надані позивачем меморіальні ордери, банківські виписки та платіжні доручення не є первинними документами в розумінні ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», за допомогою яких можна було б визначити суми заборгованості за кредитом, в т.ч. нарахованих і сплачених поточних та прострочених відсотків за кредитом. Зазначає, що до моменту отримання копії позовної заяви, відповідач був впевнений, що розрахувався за кредитним договором у повному обсязі. В додатковому поясненні до апеляційної скарги від 10.12.2019 за вх. № 2155 апелянт зазначає, що не погоджується з розрахунком відсотків, штрафів та пені за кредитним договором, з посиланням на відсутність первинних документів.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.08.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

На виконання вимог зазначеної ухвали позивач - ПАТ "Банк народний капітал" 11.09.2018 за вх. № 7070 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Посилається на те, банк на виконання умов кредитного договору від 23.04.2015 № 42/15-К надав відповідачу грошові кошти на загальну суму 20030000,00 грн, проте з грудня 2016 року відповідач перестав сплачувати передачені п. 1.1 кредитного договору проценти (17% річних) за користування кредитом, а з січня 2017 року припинив здійсення погашенення основної заборгованості по кредиту. Зазначає, що факт здійснення господарських операцій між банком та позичальником, виконання банком у повному обсязі своїх зобов'язань за кредитним договором, надання відповідачу кредитних коштів у відповідних розмірах та невиконання останнім своїх грошових зобов'язань за зазначеним кредитним договором підтверджується наданими до позовної заяви меморіальними ордерами та банківськими виписками, оформленими відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому вимоги про сплату основного боргу по кредиту в сумі 250000,00 грн та заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за період з 01.12.2016 по 31.01.2017 в сумі 365609,49 грн вважає доведеними належним чином.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 у справі № 922/428/18 призначено апеляційну скаргу до розгляду на 17.10.2018 об 11:30 год.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Суд, що ліквідується, передає до новоутвореного суду судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

За приписами ч. 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Згідно з ч. 7 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З метою дотримання вимог чч. 5, 7 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", на виконання п. 4 р. ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого Наказом ДСАУ № 475 від 20.09.2018, у зв'язку з припиненням діяльності з відправлення правосуддя Харківським апеляційним господарським судом з 01.10.2018 на підставі Указу Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" та Указу Президента України від 28.09.2018 № 295/2018 "Про переведення суддів" всі нерозглянуті справи, що перебували у провадженні Харківського апеляційного господарського суду, згідно з Розпорядженням керівника апарату суду від 03.10.2018 передані до Східного та Північного апеляційних господарських судів.

Повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду оприлюднено в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2018 справу № 922/428/18 прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.11.2018 о 10:00 год., викликано в судове засідання представників учасників справи.

Ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2018, 13.12.2018 та 22.01.2019 розгляд справи відкладався, представник позивача - ПАТ "Банк народний капітал" жодного разу в судове засідання не прибув, про час, день та місце розгляду справи представники сторін були повідомлені належним чином.

18.02.2019 за вх. № 1740 представник позивача - ПАТ "Банк народний капітал" надіслав на електронну поштову скриньку суду клопотання, в якому просить провести судове засідання, призначене на 19.02.2019 о 14:30, без участі представника позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 та ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

З огляду на викладене та враховуючи, що позиції позивача та відповідача достатньо повно викладені в апеляційній скарзі, додаткових поясненнях по апеляціній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, в матеріалах справи достатньо документів для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про можливість розглянути справу за відсутності представників позивача та відповідача за наявними у справі документами.

18.02.2019 у зв'язку з відпусткою судді Радіонової О.О. проведено повторний автоматичний розподіл справи № 922/428/18 та для розгляду зазначеної справи визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Медуниця О.Є.

За приписами ч. 14 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, у разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи учасників справи, викладені в апеляційній скарзі, додаткових поясненнях по апеляціній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановив суд першої інстанції, на підставі заяв ФОП Гайдукова І.М. від 09.04.2015 № 09-04-15 та від 23.04.2015 № 42/15-К між ФОП Гайдуковим І.М. (позичальником) та ПАТ "Банк народний капітал" (кредитором) укладено кредитний договір від 23.04.2015 № 42/15-К (а.с. 16-23).

Відповідно до п. 1.1 зазначеного кредитного договору, кредитор має надати позичальнику кредит на загальну суму 20 030 000,00 грн на поточну діяльність, а позичальник зобов'язаний повністю повернути кредитору отриманий кредит у строк до 12.08.2018 включно та сплачувати 24 процентів річних від суми кредиту в порядку, визначеному цим договором відповідно до графіку платежів, встановленому в Додатку № 2 до цьго договору.

Відповідно до пункту 3.1 кредитного договору, кредитор надає кредит на підставі письмової заяви позичальника шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок позичальника рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ "НК БАНК" м. Києва, МФО 322432 або сплати платіжних документів, наданих позичальником, безпосередньо з позичкового рахунку.

На виконання умов пп. 1.1, 3.1 кредитного договору від 23.04.2015 № 42/15-К Банк перерахував позичальнику - ФОП Гайдукову І.М. (відповідачу) на особовий рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ "Банк народний капітал" в м. Києві грошові кошти на загальну суму 20030000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 23.04.2015 № N/1 (а.с. 29) та банківською випискою з вищезазначеного особового рахунку станом з 23.04.2015 по 31.01.2018 (а.с. 63).

Того ж дня відповідач отримані на підставі кредитного договору кошти в сумі 20030000,00 грн переказав на власний рахунок, відкритий в АТ «УкрСиббанк», що підтверджується меморіальними ордерами від 23.04.2015 №№ 18 та 19 (а.с. 30).

Пунктом 3.6 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний до 12.08.2018 включно погасити кредит шляхом перерахування коштів на позичковий рахунок, вказаний у пункті 3.1. цього договору.

В Додатку № 2 до кредитного договору від 23.04.2015 № 42/15-К сторони визначили графік погашення платежів по кредитному договору (а.с. 25).

Додатковою угодою № 1 від 24.12.2015 до кредитного договору від 23.04.2015 № 42/15-К (а.с. 26-27) на підставі заяви позичальника - ФОП Гайдукова І.М. від 21.12.2015 за № 21/12-15 (а.с. 31-32) сторони подовжили строк погашення кредиту до 12.08.2025 включно та змінили графік погашення платежів по кредитному договору, визначений в Додатку № 2 до цього договору.

Додатковою угодою № 2 від 10.08.2016 до кредитного договору від 23.04.2015 № 42/15-К (а.с. 28) на підставі заяви позичальника - ФОП Гайдукова І.М. від 08.08.2016 за № 01-08/16 (а.с. 33) сторони зменшили процентну ставку за користування кредитом до 17%.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054, ч. 1 ст. 1055 та ч. 1 ст. 1056 Цивільного кодексу України, визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в порядку, що встановлені договором (п. 1 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 3.2 кредитного договору від 23.04.2015 № 42/15-К, за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати кредитору нараховані за правилами цього договору проценти за ставкою, вказаною в п. 1.1 договору, крім випадків, передбачених пунктами 3.2.1, 3.2.2 договору.

Відповідно до пункту 3.4 кредитного договору проценти за користування кредитом позичальник щомісячно сплачує платіжним дорученням на рахунок кредитора не пізніше останнього робочого дня місяця зі своїх поточних рахунків.

Пунктом 3.8 кредитного договору передбачено, що погашення (повернення) Кредиту, сплата процентів за користування кредитом, сплата пені та штрафу відповідно до кредитного договору здійснюється у наступній послідовності: в першу чергу - погашення простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом; в другу чергу - погашення простроченої заборгованості за кредитом; в третю чергу - погашення строкової заборгованості за нарахованими процентами; в четверту чергу - погашення строкової заборгованості за кредитом; в п'яту чергу - погашення заборгованості за пенею та штрафом, що передбачені умовами кредитного договору.

Згідно з п. 9.1 кредитного договору, у випадку прострочення сплати процентів за користування Кредитом позичальник зобов'язаний сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення оплати, від несвоєчасно сплаченої суми процентів за кожний календарний день прострочення.

Відповідно до п. 9.2 кредитного договору, у випадку прострочення погашення суми наданого кредиту позичальник зобов'язаний сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення погашення, від несвоєчасно погашеної суми кредиту за кожний календарний день прострочення.

Пунктом 9.3 кредитного договору передбачено, що сплата пені та/або штрафу не звільняє позичальника від виконання зобов'язань перед кредитором, передбачених цим Договором, у повному обсязі.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що протягом дії кредитного договору від 23.04.2015 № 42/15-К відповідач свої зобов'язання за щодо вчасного повернення отриманих кредитних коштів та сплати процентів річних від суми кредиту за користування кредитними коштами належним чином не виконував.

Починаючи з липня 2016 року відповідач почав порушувати вимоги пп. 3.4, 3.6 зазначеного кредитного договору в частині строків погашення кредиту за встановленим договором графіком платежів та нарахованих відсотків за його користування, а з січня 2017 року відповідач припинив сплачувати платежі з погашення основної суми заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків за його користування чим порушив вимоги пп. 1.1, 3.6 кредитного договору, що підтверджується банківськими виписками з особового рахунку позичальника - ФОП Гайдукова І.М. станом з 23.04.2015 по 31.01.2018 (а.с. 65-70) та станом з 31.10.2015 по 31.01.2018 (а.с. 71-81), а також листом позичальника від 29.08.2016 № 29-08/16 (а.с. 82).

Банк направив позичальнику - ФОП Гайдукову І.М. вимогу від 01.03.2017 за вих. № 18-16/171 про сплату простроченої заборгованості за кредитним договором від 23.04.2015 № 42/15-К, в тому числі: простроченої заборгованості по сплаті основної суми кредиту відповідно до графіку платежів, наведеному у Додатку № 2 до кредитного договору, та простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, та надав до зазначеної вимоги розрахунок процентів за користування кредитом станом на лютий 2017 (а.с. 37-38).

З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом відповідач не погасив заборгованість за кредитним договором від 23.04.2015 № 42/15-К, що стало підставою для звернення банку до місцевого господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 615609,49 грн за кредитним договором від 23.04.2015 № 42/15-К, які складаються з: частини простроченої заборгованості по сплаті основної суми кредиту за 2016 рік в сумі 250000,00 грн та частини простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом за період з 01 грудня 2016 року по 31 січня 2017 року в сумі 365609,49 грн.

Господарським судом Харківської області рішенням від 25.07.2018 у справі № 922/428/18 позов задоволено в повному обсязі.

Суду апеляційної інстанції доказів сплати зазначеної заборгованості відповідачем також не надано.

Враховуючи вищезазначене, позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача частини простроченої заборгованості по сплаті основної суми кредиту за кредитним договором від від 23.04.2015 № 42/15-К за 2016 рік в сумі 250000,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Тому апеляціна скарга відповідача - ФОП Гайдукова І.М. в цій частині задоволенню не підлягає.

Також позивач просить стягнути з відповідача частину простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом за кредитним договором від від 23.04.2015 № 42/15-К за період з 01 грудня 2016 року по 31 січня 2017 року в сумі 365609,49 грн.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до рішення Правління Національного банку України від 07.03.2017 № 127-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "БАНК НАРОДНИЙ КАПІТАЛ", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09.03.2017 № 903 "Про початок процедури ліквідації АТ "НК БАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку", яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "БАНК НАРОДНИЙ КАПІТАЛ" з 09.03.2017 до 08.03.2019 включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "НК БАНК" Андронову О.Б.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальними і пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" банки є учасниками Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Участь банків у Фонді є обов'язковою. Банк набуває статусу учасника Фонду в день отримання ним банківської ліцензії. Фонд виключає банк з числа учасників Фонду в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня початку процедури ліквідації банку: припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту); банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси (в редакції Закону № 1586-VII від 04.07.2014); відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому ст. 51 цього Закону; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Враховуючи вищенаведені правові норми, нарахування процентів за користування кредитом відповідає вимогам Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Припинення зобов'язання передбачено лише у випадках, встановлених статтями 598, 599 цього ж Кодексу, на вимогу однієї із сторін і на підставах, встановлених договором або законом, а також виконанням, проведеним належним чином.

При цьому суд наголошує, що законодавством України не передбачено припинення кредитного зобов'язання боржника перед банком у випадку прийняття рішення про відкликання ліцензії банку, оскільки зобов'язання відповідача випливають з правочину - кредитного договору, який на момент розгляду справи є дійсним.

Проценти за користування кредитом за правовою природою є винагородою банку за надання кредитних коштів, відтак проценти нараховуються та сплачуються доти, доки позичальник користується кредитом.

Сторонами не надано доказів погашення відповідачем частини простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом за кредитним договором від від 23.04.2015 № 42/15-К за період з 01 грудня 2016 року по 31 січня 2017 року в сумі 365609,49 грн.

Відповідач не спростував та не довів суду наявність підстав для звільнення його від виконання своїх зобов'язань по оплаті процентів за користування кредитом.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом за кредитним договором від від 23.04.2015 № 42/15-К за період з 01 грудня 2016 року по 31 січня 2017 року в сумі 365609,49 грн. Апеляційна скарга відповідача в цій частині також задоволенню не підлягає.

Судова колегія не погоджується з посиланням апелянта на те, що надані позивачем меморіальні ордери, банківські виписки та платіжні доручення не відповідають вмогам ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», з огляду на наступне.

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до пп. 2.1.1 п. 2.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566 (зі змінами та доповненнями), є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 за № 559/7880, визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції.

У пункті 4.4 глави 4 зазначеного Положення визначено, що залежно від виду операції та типу контрагентів первинні документи банку (паперові та електронні) класифікують за такими ознаками: а) за місцем складання: зовнішні (одержані від клієнтів, державних виконавців та інших банків); внутрішні (оформлені в банку); б) за змістом: касові та меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій).

Відповідно до п. 4.6 Положення від 18.06.2003 № 254, меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги: розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку)

Пунктом 5.1 глави 5 Положення від 18.06.2003 № 254 визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п. 5.6 Положення від 18.06.2003 № 254).

Таким чином, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Доказом наявності заборгованості у спорах, що виникають з кредитних відносин, є первинний бухгалтерський документ у формі виписки банку по рахунку позичальника, де відображаються усі операції, які відбуваються з коштами.

З огляду на наведене, меморіальні ордери та банківські виписки по рахунку позичальника - ФОН Гайдукова І.М. є належними доказами, що підтверджують факт здійснення господарських операцій між банком та позичальником, виконання банком у повному обсязі своїх зобов'язань за кредитним договором, надання відповідачу кредитних коштів у відповідних розмірах та невиконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами чч. 1, 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду ухвалене з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі відповідача - ФОП Гайдукова І.М. аргументи не можуть бути підставою для скасування або зміни зазначеного рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального і процесуального права. Тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги відповідача та залишення без змін рішення Господарського суду Харківської області від 25.07.2018 у справі № 922/428/18.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Отже, в силу приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги відповідача, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 129, ст.ст. 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача - ФОП Гайдукова І.М. на рішення Господарського суду Харківської області від 25 липня 2018 року по справі № 922/428/18 залишити без задоволення.

Рішення рішення Господарського суду Харківської області від 25 липня 2018 року по справі № 922/428/18 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 25.02.2019.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя С.В. Барбашова

Суддя О.Є. Медуниця