ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.02.2019

Справа № 910/14883/18

Господарський суд міста Києва, в складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 46-46А; ідентифікаційний код 30600592)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815)

про стягнення 43 839, 20 грн.

без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у сумі 43 839,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не належним чином виконав взяті на себе зобов’язання з перевезення вагонів, що належать позивачу, призвівши до їх пошкодження під час перевезення, у зв’язку з чим просить суд стягнути з відповідача завдані збитки у сумі 43 839,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

14.12.2018 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання про зміну найменування відповідача.

Відповідно до п. 4.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду міста Києва, затверджених рішенням зборів суддів від 14.09.2015 № 17, у зв’язку з відрядженням судді Васильченко Т.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду № 05-23/104 від 15.01.2019 справу № 910/14883/18 направлено на повторний автоматизований розподіл.

За наслідками проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 910/14883/18, визначено суддю Баранова Д.О. для подальшого її розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2019 справу № 910/14883/18 прийнято до свого провадження суддею Барановим Д.О. розгляд справи вирішено здійснювати зі стадії розгляду справи по суті. Також, замінено найменування відповідача з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на Акціонерне товариство "Українська залізниця".

Суд зазначає, що згідно поштового повідомленням № 992, відповідач повідомлявся ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 910/14883/18, проте відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не надано. Згідно поштового повідомлення № 034 відповідач також повідомлявся про прийняття справи № 910/14883/18 до свого провадження суддею Барановим Д.О. та про здійснення її розгляду зі стадії розгляду справи по суті.

Приймаючи до уваги, що відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі № 91014883/18 та про прийняття до свого провадження справи суддею Барановим Д.О. належним чином та про те, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва –

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до залізничних накладних № 49572274, № 45769783, № 45838505, № 49533474 (45617396), № 44768695, № 44763266, № 49668064, № 49706880, № 49740020, № 46112017 у травні 2018 Публічним акціонерного товариства "Українська залізниця" було прийнято до перевезення вантажні вагони, які знаходяться в оренді та/або власником яких є Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" зокрема:

№ 56251283 зі станції відправлення – Маріуполь-Сортувальний до станції призначення – Ароматна;

№ 61191029 зі станції відправлення – Маріуполь-Сортувальний до станції призначення – Ароматна;

№ 56714728 зі станції відправлення – Ігрень до станції призначення – Ароматна;

№ 60728623 зі станції відправлення – Ігрень до станції призначення – Ароматна;

№ 62100227 зі станції відправлення – Маріуполь-Сортувальний до станції призначення – Ароматна;

№ 62257019 зі станції відправлення – Харків-Балашовський до станції призначення – Ароматна;

№ 62314984 зі станції відправлення – Тернове до станції призначення – Ароматна;

№ 56943913 зі станції відправлення – Маріуполь-Сортувальний до станції призначення – Ароматна;

№ 56068802 зі станції відправлення – Маріуполь-Сортувальний до станції призначення – Ароматна;

№ 56230360 зі станції відправлення – Маріуполь-Сортувальний до станції призначення – Ароматна;

№ 61841854 зі станції відправлення – Кам’янське до станції призначення – Ароматна.

В той час, як про це вказує позивач, на станції Ароматна було виявлено пошкодження (розукомплектування) вищевказаних вагонів власності (оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс".

З огляду на що дані вагони власності (оренди) були направлені на технічне обслуговування внаслідок встановлення відсутності деталей, на підставі чого були оформлені відповідні повідомлення форми ВУ-23М, а саме: № 56251283 повідомлення № 4935 від 06.05.2018, № 61191029 повідомлення № 4936 від 06.05.2018, № 56714728 повідомлення б/н від 10.05.2018, № 60728623 повідомлення № 5074 від 10.05.2018, № 62100227 повідомлення № 5072 від 06.05.2018, № 62257019 повідомлення № 5085 від 11.05.2018, № 62314984 повідомлення № 5143 від 12.05.2018, № 56943913 повідомлення № 5145 від 13.05.2018, № 56068802 повідомлення № 5276 від 15.05.2018, № 56230360 повідомлення № 5354 від 16.05.2018 та № 61841854 повідомлення № 5392 від 18.05.2018, в яких вказано про найменування несправностей.

Разом з тим, повідомленнями (форма ВУ-36М) за № 0743 від 24.05.2017, № 0757 від 27.05.2018, № 0696 від 16.05.2018, № 770 від 29.05.2018, № 700 від 17.05.2018, № 724 від 21.05.2018 та № 774 від 30.05.2018 встановлено, що вагонам було проведено ремонт та визнано їх визнано придатним до експлуатації.

Так, з метою складання відповідних актів, а саме, комерційних актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" письмово звернулось із заявами № 2381/ДВ та № 2536/ДВ до начальника станції Ароматна структурного підрозділу "Дніпровська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", що підтверджується проставленням штампу за відповідних заявах 15.05.2018 та 24.05.2018 з вх. № 03/1044 та 03/1113.

29.05.2018 та 31.05.2018 позивач звернувся із скаргами за вих. № 2625/ДВ та № 2674/ДВ до начальника структурного підрозділу "Дніпровська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на дії начальника станції Ароматна структурного підрозділу "Дніпровська дирекція залізничних ввезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та зі скаргами вих. 2626/ДВ та 2673/ДВ до в.о. начальника структурного підрозділу "Служба вагонного господарства" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на дії начальника структурного підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" у зв’язку з тим, що зазначеними особами було відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" у складанні актів.

Отримання зазначених скарг підтверджується проставленням дат 31.05.2018 та 01.06.2018 та проставленням підпису співробітників структурного підрозділу "Дніпровська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та структурного підрозділу "Служба вагонного господарства" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Структурним підрозділом "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол" регіональної "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" складені акти про пошкодження вагона (форма ВУ-25М), а саме:

- Акт про пошкодження вагона № 56251283, складений 06.05.2018;

- Акт про пошкодження вагона № 61191029, складений 06.05.2018;

- Акт про пошкодження вагона № 56714728, складений 09.05.2018;

- Акт про пошкодження вагона № 60728623, складений 10.05.2018;

- Акт про пошкодження вагона № 62100227, складений 10.05.2018;

- Акт про пошкодження вагона № 62257019, складений 11.05.2018;

- Акт про пошкодження вагона № 62314984, складений 12.05.2018;

- Акт про пошкодження вагона № 56943913, складений 13.05.2018;

- Акт про пошкодження вагона № 56068802, складений 15.05.2018;

- Акт про пошкодження вагона № 56230360, складений 16.05.2018;

- Акт про пошкодження вагона № 61841854, складений 18.05.2018.

Як про це вказує позивач, та що у свою чергу встановлено судом, з метою проведення ремонту вказаних вагонів Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" були придбані деталі, що були встановлені замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, зокрема, на підставі договору поставки № 710/16 від 01.11.2016, специфікації № 2 від 01.12.2016, специфікації № 12 від 03.05.2017, специфікації № 15 від 30.06.2017, специфікації № 17 від 02.10.2017 та специфікації № 20 від 02.01.2018 у Товариства з додатковою відповідальністю "Попаснянський ВРЗ" було придбано: ричаг вертикальний 100.40.050-1 СБ у кількості 7 шт. на загальну суму 1 764,00 грн., валик важільної передачі 36x75 у кількості 12 шт. на загальну суму 385,92 грн., ричаг (важіль) горизонтальний 532.40.023.0 у кількості 4 шт. на загальну суму 1 704,00 грн., головна частина 270.023-1 у кількості 4 шт. на загальну суму 20 692,18 грн., магістральна частина 483.010-01 у кількості 1 шт. на загальну суму 5 629,04 грн., затяжка горизонтальних важелів 532.40.100-0сб у кількості 5 шт. на загальну суму 6 900,00 грн.

Вказана продукція була сплачена згідно платіжних доручень № 10662 від 16.12.2016, № 6172 від 04.07.2017, № 8040 від 18.08.2017, № 131 від 10.01.2018, № 1140 від 19.02.2018 та № 520 від 22.01.2018.

На підставі договору поставки № 59/14 від 10.02.2014, специфікації № 33 від 30.06.2017 у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранспневматика" було придбано авторегулятор (регулятор гальмівних важільних передач) РТРП-675М у кількості 1 шт. на загальну суму 3 297,60 грн.

Кошти були сплачені згідно платіжних доручень № 6182 від 05.07.2017 та № 7374 від 01.08.2017 на підставі виставленого рахунку № ТП000000297 від 03.07.2017.

На підставі договору поставки № 410/11 від 17.06.2011, специфікації від 16.06.2017 та специфікації від 17.04.2018 у Товариства з обмеженою відповідальністю "AB метал груп" були придбані запчастини, які були необхідні для закріплення головної частини, зокрема: гайка М12 ГОСТ 5915:2008 у кількості 0,280 кг на загальну суму 7,82 грн., болт 12x35 ГОСТ 7805:2008 у кількості 0,90 кг на загальну суму 31,55 грн.

Кошти були сплачені згідно платіжного доручення № 554 від 19.06.2017 на підставі виставленого рахунку № 500050181 від 16.06.2017, згідно платіжного доручення № 3131 від 19.04.2018, на підставі виставленого рахунку № 500030979 від 18.04.2018.

За договором поставки № 558/14 від 11.12.2014 у та специфікації від 27.12.2017 року у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Лік-Рті" було придбано: прокладка 270.326 ТУУ 6 00152135.047-97 у кількості 4 шт. на загальну суму 59,76 грн., прокладка 270.399.2 ТУУ 6 00152135.047-97 у кількості 1 шт. на загальну суму 13,08 грн.

Кошти були сплачені згідно платіжного доручення № 778 від 05.02.2018 на підставі виставленого рахунку № 50 від 17.01.2018.

Таким чином, загальна сума вартості придбаних деталей становить 40 484 ,95 грн.

Разом з тим, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (регіональна філія "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця") укладено договір на технічне обслуговування з відчепленням вантажних вагонів № ПР/В-18129/НЮдч від 01.02.2018. Відповідно до цього договору підрядник зобов’язується виконувати технічне обслуговування з відчепленням (далі - ТО з відчепленням) під час експлуатації вагонів власності замовника, орендованих вагонів, або вагонів, що знаходяться в оперативному управлінні, згідно договорів суборенди та даних довідки 2610 ГІОЦ УЗ, на момент передачі повідомлення 1354 з кодом 4, а замовник зобов’язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку та на умовах, передбачених цим договором, за реквізитами, обумовленими переліком (додаток № 2).

Послуги надаються на території одного із структурних підрозділів виконавця, обумовлених переліком, а саме Структурний підрозділ "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", Структурний підрозділ "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", Структурний підрозділ "Вагонне депо Запоріжжя-Ліве" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", Структурний підрозділ "Вагонне депо Кам’янське" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Як про це вказує позивач, необхідні деталі для встановлення їх замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, були передані Структурному підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та були встановлені на зазначені вище вагони відповідно до акту від 31.05.2018 (акт использования запчастей, предоставленных ООО "Лемтранс" для технического обслуживания полувагонов собственности и аренды ООО "Лемтранс" согласно договору № ПР/В-18129/НЮдч от 01.02.2018).

Відтак, у зв’язку з розукомплектуванням зазначених вагонів структурним підрозділом "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" були виконані ремонтні роботи по встановленню деталей на розукомплектовані вагони.

Загальна вартість витрат по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) деталей на вагони становить 3 354, 25 грн., що підтверджується відповідними калькуляціями на технічне обслуговування № 1338 від 31.052018, № 1308 від 31.05.2018, № 1295 від 31.05.2018, № 1264 від 31.05.2018, № 1271 від 31.05.2018, № 1267 від 31.05.2018, № 1225 від 25.05.2018, № 1298 від 31.05.2018, № 1226 від 25.05.2018, № 1306 від 31.05.2018, № 1299 від 31.05.2018, а також платіжними дорученнями: № 3915 від 15.05.2018 згідно рахунку № 255/255 від 10.05.2018, № 4877 від 20.06.2018 згідно рахунку № 283/255 від 31.05.2018, № 4878 від 20.06.2018 згідно рахунку № 284/255 від 31.05.2018.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки у загальному розмірі 43 839, 20 грн., мотивує це тим, що вони були понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" у зв’язку з незабезпеченням залізницею збереження цінності майна (вагонів) власних (орендованих) при їх курсуванні залізничними коліями.

Так, статтею 79 Господарського процесуального кодексу України вказано, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України (далі – Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно з ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов’язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна – це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Відповідно до п. 5.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.02.2015 за № 168/26613 перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.

Приписами ст. 8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.02.2015 за № 168/26613, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред'явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред'явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Суд зазначає, що прийняття відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані.

Як про це вказувалось позивачем та що у свою чергу встановлено судом, наявними в матеріалах справи повідомленнями форми ВУ-23М, а саме: № 56251283 повідомлення № 4935 від 06.05.2018, № 61191029 повідомлення № 4936 від 06.05.2018, № 56714728 повідомлення б/н від 10.05.2018, № 60728623 повідомлення № 5074 від 10.05.2018, № 62100227 повідомлення № 5072 від 06.05.2018, № 62257019 повідомлення № 5085 від 11.05.2018, № 62314984 повідомлення № 5143 від 12.05.2018, № 56943913 повідомлення № 5145 від 13.05.2018, № 56068802 повідомлення № 5276 від 15.05.2018, № 56230360 повідомлення № 5354 від 16.05.2018 та № 61841854 повідомлення № 5392 від 18.05.2018, виявлено несправності вагонів власності (оренди) за № 56251283, № 61191029, № 56714728, № 60728623, № 62100227, № 62257019, № 62314984, № 56943913, № 56068802, № 56230360, № 61841854, що були направлені на технічне обслуговування внаслідок встановлення відсутності деталей, на підставі чого й були оформлені зазначені повідомлення в яких вказано про найменування несправностей.

Відповідно до п. 6.2.7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затвердженої наказом Укрзалізниці № 264-Ц від 28.10.1997 (зі змінами та доповненнями згідно наказом № 312-Ц від 07.06.2001), забороняється ставити в склад потягу вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз'єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Згідно п. 6.2.1 зазначеної Інструкції при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

Таким чином, відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника є саме пошкодженням вагону, а їх несправність є забороною для поставлення такого вагону в склад потягу.

За фактом встановлення відсутності вищезазначених деталей, вагони власності (оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" були направлені на технічне обслуговування, про що свідчать оформлені відповідні повідомлення форми ВУ-23М.

Відповідно до п. 4.6 Правил обслуговування залізничних під’їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 875/5096 обов’язок охорони вагонів і вантажів на під’їзній колії покладається на підприємство. Якщо під’їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під’їзної колії організовує залізниця.

Згідно з п.п. 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458 пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці. Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

На виконання вищезазначених Правил, у зв’язку з розукомплектуванням вагонів № 56251283, № 61191029, № 56714728, № 60728623, № 62100227, № 62257019, № 62314984, № 56943913, № 56068802, № 56230360, № 61841854, їх будо відправлено до структурного підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" для проведення ремонтних робіт, що підтверджується повідомленнями про приймання вантажних вагонів із форми ВУ-36М.

Як про це вказувалось позивачем та що також встановлено судом, для ремонту даних вагонів позивачем було придбано деталі на суму 40 484 ,95 грн. та понесено витрати по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) деталей на вагони в розмірі 3 354, 25 грн., що загалом становить 43 839, 20 грн.

Відповідно до п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458, сума збитків за пошкодження вагона складається з: витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 № 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування; вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин; витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків; плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з п. 14 цих Правил.

Отже, загальна сума витрат понесених позивачем на ремонт розукомплектованих вагонів склала 43 839, 20 грн.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб’єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов’язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов’язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов’язань та причинно-наслідковий зв’язок між невиконанням зобов’язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов’язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв’язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Як зазначено у п. 11 оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" від 29.11.2007 № 01-8/91, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов'язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Відповідно до ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами п. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження – у розмірах тієї суми, на яку було зниженого його вартість.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди – пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв’язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

Таким чином, дослідивши всі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, врахувавши принцип диспозитивності та змагальності сторін, суд дійшов висновку, що оскільки при перевезенні належних (орендованих) позивачу вагонів залізницею не було дотримано вимог щодо їх збереження (схоронності), внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" були понесені витрати на оплату вартості ремонту з урахуванням вартості замінених деталей та по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) на загальну суму 43 839, 20 грн., за таких підстав, покладення відповідальності на відповідача за заподіяні позивачу збитки є правомірним та справедливим, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" про стягнення збитків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на суму, яка зазначена позивачем у позовній заяві, тобто в розмірі 43 839, 20 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв’язку з задоволенням позов у повному обсязі.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 46-46а; ідентифікаційний код: 30600592) грошові кошти в розмірі 43 839 (сорок три тисячі вісімсот тридцять дев’ять) грн. 20 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 21.02.2019

Суддя                                          Д.О. Баранов