ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2019 Справа №914/2391/18

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський», с. Коболчин Сокирянський район Чернівецької обл.,
до відповідача:товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛТС», м. Львів,
про: стягнення 80453,27 грн (з яких: 62569,28 грн інфляційні втрати та 17883,99 грн три відсотки річних).
Суддя Березяк Н.Є. Секретар судового засідання Кравець О.І.

Без повідомлення (виклику) представників сторін.

Суть спору: на розгляд Господарського суду Львівської області подано позов товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» до товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛТС» про стягнення 80453,27 грн (з яких: 62569,28 грн інфляційні втрати та 17883,99 грн три відсотки річних).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін, встановлено відповідачу строк впродовж 15 календарних днів з дня отримання цієї ухвали для надання суду відзиву на позовну заяву.

15 січня 2019 року на адресу Господарського суду Львівської області повернулось повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого встановлено, що відповідач отримав ухвалу суду від 26.12.2018 09 січня 2019 року, про що власноручно розписався на повідомленні.

Так, станом на 18.02.2019 судом виконано усі необхідні та належні дії для надання відповідачу можливості реалізувати своє законне право на захист, зокрема, подання відзиву чи інших письмових доказів, які мають значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи те, що позивачем надано достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд вважає за необхідне розглядати спір за наявними у матеріалах справи письмовими доказами, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що рішенням Господарського суду Львівської області від 08.12.2017 у справі №926/2275/17, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду та постановою Верховного Суду від 04.07.2018 стягнуто на користь ТзОВ «Соковий завод Сокирянський» 480510,47 грн основного боргу, 184077,66 грн пені, 94968,74 грн інфляційних втрат та 20947,17 грн трьох процентів річних.

На стадії виконання рішення приватним виконавцем в примусовому порядку стягнуто 792211,60 грн, в такому порядку: 18.10.2018 427957,82 грн, 21.11.2018 364253,78 грн.

Так, позивач з посиланням на статтю 625 ЦК України просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та три відсотки річних за період з 26.07.2017 по 21.11.2018 (період, що не охоплено рішення суду у справі №926/2275/17 до повного виконання такого рішення). Розрахунок наводить у позові.

Відповідач проти позову не заперечив, відзив на позов не подав, доказів оплати чи інших письмових доказів, які мають значення для правильного вирішення спору до суду не подав, хоч належним чином та завчасно був повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

01 вересня 2016 року між сторонами укладено Договір № 01091602 на надання послуг з виготовлення продукції з давальницької сировини (надалі - Договір). Згідно з умов якого ТзОВ «Соковий завод Сокирянський» (Виконавець за Договором) надає ТзОВ «ВЕЛТС» (Замовник за Договором) за плату послуги по виготовленню готової продукції, узгодженої сторонами в замовленнях, з сировини замовника (надалі продукція), протягом терміну дії договору ( пункт 1.1 Договору).

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 08.12.2017 у справі №926/2275/17 первісний позов ТзОВ «ВЕЛТС» задоволено. Витребувано на користь ТзОВ «ВЕЛТС» зі зберігання сік яблучний концентрований, освітлений, в кількості 113111 кг, загальною вартістю 2270024,33 грн (без ПДВ), що переданий на зберігання ТзОВ «Соковий завод Сокирянський». Стягнуто з ТзОВ «Соковий завод Сокирянський» на користь ТзОВ «ВЕЛТС» 34050,37 грн судового збору. Зустрічний позов ТзОВ «Соковий завод Сокирянський» задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ «ВЕЛТС» на користь ТзОВ «Соковий завод Сокирянський» 480510,47 грн основного боргу, 184077,66 грн пені, 94968,74 грн інфляційних втрат, 20947,17 грн 3% річних та 11707,56 грн судового збору. У задоволенні зустрічного позову в частині стягнення 410,40 грн пені, 470,48 грн трьох відсотків річних та 1156947,30 грн витрат на зберігання відмовлено.

Вказане рішення суду залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.03.2018 та постановою Верховного суду від 04.07.2018 у справі №926/2275/17.

18 жовтня 2018 року приватним виконавцем ОСОБА_1 стягнуто з боржника 427957,82 грн заборгованості згідно з наказом №926/2275/17 від 30.08.2018 у ВП № 57190725, що підтверджується долученою до матеріалів справи випискою по рахунку позивача.

22 листопада 2018 року приватним виконавцем ОСОБА_1 стягнуто з боржника 364253,78 грн заборгованості згідно з наказом №926/2275/17 від 30.08.2018 у ВП № 57190725, що підтверджується долученою до матеріалів справи випискою по рахунку позивача.

Так, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 62569,28 грн інфляційних втрат та 17883,99 грн трьох відсотків річних в порядку ст. 625 ЦК України.

Відповідач відзив на позову не подав, проти позову не заперечив, доказів оплати чи інших письмових доказів до суду не надав.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів. Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Як установлено судом, між сторонами у справі виникли взаємні права та обовязки на підставі укладеного Договору № 01091602 на надання послуг з виготовлення продукції з давальницької сировини від 01.09.2016.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною 1 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як установлено судом, рішенням Господарського суду Чернівецької області від 08.12.2017 у справі №926/2275/17, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.03.2018 та постановою Верховного суду від 04.07.2018 у даній справі, було встановлено ряд обставин, які не підлягають доказуванню у цій справі.

Так, судами у справі №926/2275/17 встановлено обґрунтованість заявлених зустрічних позовних вимог про стягнення основного боргу, пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних. Як константував суд першої інстанції у своєму рішенні у справі №926/2275/17: «В частині стягнення 410,40 грн пені та 470,48 грн 3 % річних слід відмовити у звязку із допущеною при здійснення розрахунку арифметичною помилкою».

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Чернівецької області від 08.12.2017 у справі №926/2275/17 задоволено зустрічні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський», стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛТС» 480510,47 грн основного боргу, 184077,66 грн пені, 94968,74 грн інфляційних втрат та 20947,17 грн трьох процентів річних. Інфляційні втрати та три проценти річних нараховано за період з 22.11.2016 по 25.07.2017 включно.

Суд розглянувши позовні вимоги про стягнення 62569,28 грн інфляційних втрат та 17883,99 грн трьох відсотків річних за період з 26.07.2017 до 21.11.2018, перевіривши надані розрахунки, зазначає, що такі є правильними, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Окрім того, позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати (судовий збір в розмірі 1762,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн).

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з статтею 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у звязку із розглядом справи.

Позивачем долучено до позовної заяви попередній розрахунок суми судових витрат з якого вбачається, що розмір судового збору за подання даного позову становить 1762,00 грн., а вартість витрат на професійну правничу допомогу становить 7000,00 грн.

Відповідно до положень ст. 126 ГПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи повязані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні даного позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1762,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 12.12.2018 № 403 у сумі 1582,80 грн та платіжним дорученням від 23.10.2018 № 257 у сумі 176,20 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено судом повністю, витрати позивача по сплаті судового збору суд покладає на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у в сумі 1762,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.08.2018 між Адвокатським обєднанням «Прагнум» та ТзОВ «Соковий завод Сокирянський» було укладено Договір № 707-НО про надання правової допомоги.

За умовами цього договору Адвокатське об'єднання зобов'язується надати Клієнту Правову допомогу, згідно ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а Клієнт зобов'язаний сплатити Адвокатському об'єднанню Гонорар та супутні витрати, необхідні для виконання цього Договору (п. 2.1. Договору № 707-НО).

Згідно з умовами Договору про надання правової допомоги, узгодження волевиявлення Клієнта на отримання Правової допомоги здійснюється шляхом усних переговорів Сторін, зокрема, телефоном, шляхом листування, та електронною поштою. Узгодження вважається досягнутим за наявності між Сторонами згоди зі всіх істотних умов, передбачених п. 3.2. цього Договору (п. 3.1.1 Договору № 707-НО); Заявка складається з істотних та додаткових умов (п. 3.2. Договору № 707-НО).

12 грудня 2018 року між Адвокатським обєднанням та клієнтом підписано Заявку 4-1-ЛЄ на надання правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги № 707-НО від 03.08.2018. Пунктом 1.1. Заявки встановлено, що Представництво інтересів ТзОВ «Соковий завод Сокирянський» в судовому спорі про стягнення боргу ТзОВ «ВЕЛТС» за договором № 01091602 від 01.09.2016 в Господарському суді Львівської області, Західному апеляційному господарському суді та Верховному Суді відповідно до потреби супроводу справи. Пунктом 2.2. Заявки Гонорар за надання Правової допомоги згідно цієї Заявки в будь-якому разі не може перевищувати 8000 грн. Пунктом 2.3. Договору Гонорар за надання Правової допомоги, зазначеної у п. 1.1. цієї Заявки Клієнт сплачує авансом протягом 10 днів з моменту підписання цієї Заявки.

Платіжним дорученням №405 від 13.12.2018 позивачем було сплачено гонорар згідно заявки №4-1-ЛЄ та рахунку №СФ-0000028 від 12.12.2018 в розмірі 7000,00 грн.

24 січня 2018 року на адресу суду надійшло два однакові клопотання позивача про долучення документів, зокрема, Акту 1-ЛЄ від 17.01.2019 на загальну суму 7000,00 грн.

Відповідно до п. 6.5 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

З огляду на викладене, беручи до уваги подані позивачем докази щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оцінюючи пов'язаність цих витрат з розглядом справи; пропорційність, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, порядок обчислення гонорару, порядок його сплати, відсутність будь-яких заперечень відповідача, суд дійшов висновку про покладення на відповідача понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 7000,00 грн.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись ст.ст. 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Соковий завод Сокирянський» (60231, Чернівецька область, Сокирянський район, село Коболчин, вулиця Пушкіна, будинок 1А; ідентифікаційний код 39761131) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛТС» (79032, місто Львів, вулиця Пасічна, будинок 93; ідентифікаційний код 38581148) 62569,28 грн інфляційних втрат, 17883,99 грн три відсотки річних та 1762,00 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору, 7000,00 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом IV Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 20.02.2019.

Суддя Березяк Н.Є.