ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"20" лютого 2019 р.

м. Одеса

№ 916/383/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши позовні матеріали вх. № 397/19,

за позовом:                     товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дельта Вілмар"

до відповідачів:          товариства з обмеженою відповідальністю "Березівський елеватор"

товариства з обмеженою відповідальністю "Білгород-Дністровський елеватор"

товариства з обмеженою відповідальністю "Заплазський елеватор"

товариства з обмеженою відповідальністю "Раухівський елеватор"

приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор"

про зобов’язання вчинити повні дії.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дельта Вілмар" звернулось до господарського суду із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Березівський елеватор", товариства з обмеженою відповідальністю "Білгород-Дністровський елеватор", товариства з обмеженою відповідальністю "Заплазський елеватор", товариства з обмеженою відповідальністю "Раухівський елеватор", приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор" про зобов’язання відповідачів усунути перешкоди у користуванні майном шляхом зобов’язання відповідачів повернути позивачу соняшник врожаю 2018р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дельта Вілмар" посилається на неналежне виконання відповідачами прийнятих на себе зобов’язань за договорами складського зберігання, а саме:

- відмовою товариства з обмеженою відповідальністю "Раухівський елеватор" відвантажити соняшник врожаю 2018р., переданий відповідачу на зберігання на підставі договору складського зберіганні зерна №27 від 31.08.2018р.;

- відмовою товариства з обмеженою відповідальністю "Заплазський елеватор" відвантажити соняшник врожаю 2018р., переданий відповідачу на зберігання на підставі договору складського зберіганні зерна №25 від 28.08.2018р.;

- відмовою товариства з обмеженою відповідальністю "Білгород-Дністровський елеватор" відвантажити соняшник врожаю 2018р., переданий відповідачу на зберігання на підставі договору складського зберіганні зерна №7/Т/18 від 21.06.2018р.;

- відмовою товариства з обмеженою відповідальністю "Березівський елеватор" відвантажити соняшник врожаю 2018р., переданий відповідачу на зберігання на підставі договору складського зберіганні зерна №24 від 21.06.2018р.;

- відмовою приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор" відвантажити соняшник врожаю 2018р., переданий відповідачу на зберігання на підставі договору складського зберіганні зерна №43 від 07.09.2018р.

У поданій до господарського суду позовній заяві позивачем було наголошено, що місцем фактичного виконання зобов’язань за договорами складського зберігання, укладеними між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Березівський елеватор", товариством з обмеженою відповідальністю "Білгород-Дністровський елеватор", товариством з обмеженою відповідальністю "Заплазський елеватор", товариством з обмеженою відповідальністю "Раухівський елеватор" є Одеська область; місцем фактичного виконання зобов’язань за договором складського зберігання, укладеним між позивачем та приватним акціонерним товариством "Новомиргородський елеватор" є Кіровоградська область.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для прийняття до розгляду позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дельта Вілмар", господарський суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Господарський суд зауважує, що зберігання товариством з обмеженою відповідальністю "Березівський елеватор", товариством з обмеженою відповідальністю "Білгород-Дністровський елеватор", товариством з обмеженою відповідальністю "Заплазський елеватор" та товариством з обмеженою відповідальністю "Раухівський елеватор" соняшника на складах, які розташовані на території Одеської області відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України є підставою для звернення позивача до господарського суду Одеської області із відповідними позовними заявами. Проте, фактичне виконання відповідачами договорів складського зберігання на території Одеської області не є безумовною підставою для об’єднання позивачем вимог до вказаних відповідачів з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За приписами п. 3.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції” позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Таким чином, вказаною процесуальною нормою передбачено право позивача об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Як зазначалось вище по тексту ухвали предметом позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дельта Вілмар" є зобов’язання відповідачів усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні соняшником, який був переданий на зберігання на підставі п’яти різних договорів складського зберігання. Таким чином, в процесі вирішення спору господарський суд повинен встановити, зокрема, факт передання на зберігання соняшника, відмову конкретного відповідача повернути соняшник та відповідно наявність правових підстав для зобов’язання усунути перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні таким майном. Наведене дозволяє суду дійти висновку, що заявлені позовні вимоги не пов’язані між собою підставами виникнення та є самостійними та окремими позовними вимогами.

За переконанням господарського суду, вирішення по суті заявлених позовних вимог потребуватиме дослідження судом доказів, які можуть відрізнятися між собою за кожним із п’яти договорів складського зберігання, а, отже, сумісний розгляд вказаних позовних вимог є недоцільним та перешкоджатиме всебічному, повному і належному з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи у строк, встановлений ГПК України.

З огляду на викладене вище, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дельта Вілмар" положень ст. 173 ГПК України.

При цьому, господарський суд зазначає про відсутність взагалі будь-яких підстав для об’єднання позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дельта Вілмар" до відповідачів, які зберігають соняшник на території Одеської області, разом із позовними вимогами до приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор", місцезнаходженням якого як і місце зберігання соняшнику є Кіровоградська область.

Згідно з п. 2 ч.5 ст.174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Підсумовуючи викладене вище, приймаючи до уваги порушення товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дельта Вілмар" правил об'єднання позовних вимог, а також відсутність підстав для об’єднання позовних вимог до приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор" разом із позовними вимогами до решти відповідачів, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 173, 174, 234 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву (вх. № 397/18 від 15.02.2019р.) повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дельта Вілмар".

Позовні матеріали повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя С.П. Желєзна