ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2019 р. Справа№ 912/1135/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Кравчука Г.А.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2018р. (повний текст складено та підписано 02.11.2018р.)

у справі №912/1135/18 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехресурс»

до 1. Публічного акціонерного товариства «Омега Банк»

2. Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Кіровоградське будівельно-монтажне управління №5»

про визнання договору недійсним

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промтехресурс» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Кіровоградське будівельно-монтажне управління №5» про визнання договору недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позичальник - ТОВ «Промтехресурс» не надав письмової згоди банку на переведення прав кредитора по кредитному договору №06-32 від 23.05.2006р. та іпотечному договору від 24.05.2006р., спірний договір не відповідає вимогам ст. 512 Цивільного кодексу України, отже має бути визнаний недійним в силу ст.ст. 203, 215 та 512 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2018р. по справі №912/1135/18 позов задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги укладений 19.08.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Омега Банк» () та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (), в частині передачі прав вимоги за кредитним договором № 06-32 (кредитна лінія, що поновлюється, з графіком зменшення заборгованості) від 23.05.2006р., укладеним між ТОВ «Промтехресурс» та АКБ «ТАС-Комерцбанк». В частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехресурс» (25006, м. Кропивницький, вул. Перспективна, 50, 6) до Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 18В, ) та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Шорса, 36Б, ) про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги укладеного 19.08.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Омега Банк» () та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (), щодо передачі прав вимоги за договорами забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 06-32 (кредитна лінія, що поновлюється, з графіком зменшення заборгованості) від 23.05.2006р., а саме іпотечним договором від 24.05.2006р., укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» () та ВАТ «Кіровоградське БМУ № 5» (), посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Літвіновою Л.В. 24.05.2006р. та зареєстрований в реєстрі за № 1436 - відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 18В, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехресурс» (25006, м. Кропивницький, вул. Перспективна, 50, 6) судовий збір у розмірі 440 (чотириста сорок) грн. 50 коп. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Шорса, 36Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехресурс» (25006, м. Кропивницький, вул. Перспективна, 50, 6) судовий збір у розмірі 440 (чотириста сорок) грн. 50 коп.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в момент вчинення правочину, договору купівлі-продажу прав вимоги від 19.08.2014р. не було дотримано норм чинного законодавства, зокрема ст.ст. 516, 629 Цивільного кодексу України, щодо отримання письмової згоди позичальника на укладення спірного договору, що є підставою для визнання його недійсним в частині. Також судом встановлено, що право вимоги за іпотечним договором не було передано на підставі спірного договору, то відсутні підстави для задоволення вимог позивача в цій частині.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2018р. по справі №912/1135/18 скасувати частково та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Промтехресурс» в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не був застосований строк позовної давності до спірних відносин. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що спірний договір купівлі-продажу прав вимоги від 19.08.2014р. не може бути визнаний недійсним, оскільки в момент його вчинення сторонами були дотримані всі вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України.

Судом не взято до уваги відсутність порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача. В порушення п. 4 ч. 3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України не було залучено до участі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2018р. у справі №912/1135/18.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промтехресурс» заперечує проти апеляційної скарги, посилаючись на те, що для позивача перебіг строку позовної давності почався з квітня 2018р., з моменту отримання заяви заставного кредитора у справі №11/25, як кредитора у справі про банкрутство ВАТ «Кіровоградське БМУ №5».

Як зазначає позивач, спірний договір укладено внаслідок прямого порушення норми частини 3 ст. 512 Цивільного кодексу України, а тому сторонами не дотримано вимоги ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, що є підставою для визнання договору недійсним.

Договір купівлі-продажу прав вимоги від 19.08.2014р. створює правові наслідки для ТОВ «Прометехресурс», спливає на його права та обов'язки, відповідно правомірно визнаний судом недійсним за позовом останнього.

Також позивач зазначає, що апелянтом не було подано до суду першої інстанції заяву про залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до участі у справі. В апеляційній скарзі не зазначено, яким чином рішення у даній справ може вплинути на права або обов'язки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо однієї із сторін.

Публічне акціонерне товариство «Омега Банк» своїх представників в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Від Приватного акціонерного товариства «Кіровоградське будівельно-монтажне управління №5» надійшла заява про розгляд справи в апеляційному провадженні, без участі представника. При цьому, третя особа вважає апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» необґрунтованою та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

23.05.2006р. між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Омега Банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промтехресурс» (позивальник) було укладено кредитний договір № 06-32 (кредитна лінія, що поновлюється, з графіком зменшення заборгованості), за умовами якого банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що поновлюється, у розмірі, на строк та на умовах, передбачених у договорі, а позичальник зобов'язується повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування кредитною лінією та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором (п. 1.1 договору). /а.с. 46/.

Згідно п. 1.2 договору, в редакції додаткової угоди № 5 від 04.01.2008р., розмір кредитної лінії 3 216 000,00 грн., який змінюється відповідно до графіку, наведеного в додатку №4, що є невід'ємною частиною договору.

Строк користування кредитною лінією: з 23.05.2006р. по 23.05.2009р. включно з урахуванням графіку (п. 1.3 договору).

Виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором забезпечується іпотекою цілісного майнового комплексу будівель, що належать майновому поручителю ВАТ «Кіровоградське будівельно-монтажне управління № 5» та знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Неополимівка, вул. Шахтарська, 3 (п. 5.1.1. договору).

Згідно з п. 10.7. договору він вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного погашення кредитної лінії, сплати процентів, комісії, можливих штрафних санкцій і до повного виконання усіх умов цього договору.

В подальшому сторонами підписано ряд додаткових угод до кредитного договору, зокрема: № 1 від 23.05.2006р., № 2 від 17.08.2006р., № 3 від 14.11.2006р., № 4 від 16.08.2007р., № 5 від 14.09.2007р., № 5 від 04.01.2008р., № 6 від 06.12.2007р. /а.с. 51-57/.

Додатковою угодою № 3 від 14.11.2006р. сторони виклали п. 10.3. договору в новій редакції: «Банк не має права повністю або частково перевести свої права та зобов'язання по цьому договору, а також по угодам, пов'язаним із забезпеченням повернення кредитної лінії, третій особі без письмової згоди позичальника. Позичальник не має права повністю або частково уступити свої права та обов'язки по цьому договору іншій особі без попередньої письмової згоди банку. Банк не має права без письмової згоди позичальника укладати договори поруки за зобов'язаннями по цьому договору». /а.с. 53/.

24.05.2006р. року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (іпотекодержатель) та Відкритим акціонерним товариством «Кіровоградське будівельно-монтажне управління № 5» (іпотекодавець), що є майновим поручителем за зобов'язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехресурс» (позичальник) по кредитному договору № 06-32 від 23.05.2006р. було укладено іпотечний договір про наступне: згідно з кредитним договором №06-32 від 23.05.2006 іпотекодержатель надав позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 1 600 000,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язаний у строк до 23.05.2009р. включно або в інших випадках, встановлених кредитним договором. повністю погасити позичкову заборгованість перед іпотеко держателем; сплачувати проценти за користування кредитом у терміни і на умовах, визначених кредитним договором; сплатити пеню і штраф у випадках, передбачених кредитним договором. Згаданий кредитний договір № 06-32 від 23.05.2006р., а також додаткові угоди до нього, якщо такі будуть укладені між позичальником та іпотекодержателем в тому числі щодо строку виконання зобов'язань, їх суми, та інших умов в подальшому, надалі іменується «основне зобов'язання». Сторони домовились, що іпотека передбачена умовами цього договору розповсюджується на будь-яке збільшення основного зобов'язання або процентів за основним зобов'язанням та не потребує державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна, яке є предметом іпотеки за цим договором, іпотекою. /а.с. 58/.

Згідно п. 2 іпотечного договору на забезпечення виконання основного зобов'язання, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно: цілісний майновий комплекс будівель, що знаходяться в селі Неопалимівка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, на вулиці Шахтарській, під номером 3 (предмет іпотеки).

Згідно п. 17 іпотечного договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення. Одночасно з нотаріальним посвідченням даного договору накладається заборона відчуження предмета іпотеки. Договір діє до виконання позичальником або іпотекодавцем основного зобов'язання чи настання одного з випадків, передбачених ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Усі зміни та доповнення до цього договору дійсні за умови, якщо вони викладені у письмовій формі та підписані сторонами.

Згідно договору від 17.08.2007р. про внесення змін до іпотечного договору сторони за взаємною згодою оцінили предмет іпотеки у розмірі 4 569 398,98 грн. /а.с. 61/.

19.08.2014р. Публічним акціонерним товариством «Омега Банк» (продавець) та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги (договір), за умовами якого продавець цим погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. /а.с. 40/.

Згідно з п. 2.3 договору сторони передбачили, що права вимоги від продавця до покупця (далі - відступлення) та обов`язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги.

Згідно з п. 3.1. договору за продаж (відступлення) продавцем прав вимоги за цим договором покупець зобов`язаний сплатити продавцю загальну купівельну ціну у дату підписання.

Цей договір набирає чинності у момент його підписання сторонами залишатиметься чинним до моменту виконання сторонами своїх обов'язків за ним у повному обсязі. Сторони домовились, що покупець зобов'язаний надіслати кожному позичальнику повідомлення про відступлення права вимоги, що стосується кредитного договору, стороною якого є такий позичальник, в порядку, встановленому чинним законодавством (п. 7.1, 7.7 договору).

Згідно додатку № 1 до договору від 19.08.2014р. продавцем було в тому числі передано покупцю право вимоги за кредитним договором № 06-32 від 23.05.2006р. /а.с. 43-45/.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 3 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Додатковою угодою №3 від 14.11.2006р. сторони погодили обов'язковість письмової згоди позичальника на укладення правочинів щодо відчуження прав та обов'язків за кредитним договором №06-32 від 23.05.2006р.

Всупереч зазначеному, відповідач 1 уклав спірний договір без письмової згоди позивача, що є підставою для визнання його недійсним в частині.

За статтею 573 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до п. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що право вимоги за іпотечним договором від 24.05.2006р. укладеним між АКБ «Тас-Комерцбанк» та ВАТ «Кіровоградське будівельно-монтажне управління № 5» AT «Дельта Банк» за спірним договором передано не було, а тому в цій частині відсутні підстави для задоволення позову.

Щодо доводів наведених в апеляційні скарзі, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач про порушення свого права дізнався в квітні 2018р. після отримання, як кредитором у справі Господарського суду Кіровоградської області №11/25 про банкрутство ВАТ «Кіровоградське БМУ №5», заяви ПАТ «Дельта Банк» про визнання заставним кредитором.

Таким чином, строк позовної давності позивачем не пропущений.

Судом встановлено, що спірний договір було укладено з порушенням ч. 3 ст. 512 Цивільного кодексу України, що є підставою для визнання договору недійсним оскільки відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Договір купівлі-продажу від 19.08.2014р. впливає на права та обов'язки позивача, як позичальника за кредитним договором №06-32 від 23.05.2006р., а тому позивач скористався наданим йому правом та звернувся за захистом свого права у судовому порядку.

Щодо залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то відповідно до п. 1 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

З наведеного слідує, що треті особи залучаються до участі у справі у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки. В порушення наведеного, позивач не вказав, яким чином спірне рішення вплине на права чи обов'язки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не сторони за спірним договором.

Більше того, ліквідаційна процедура АТ «Дельта Банк» розпочалась вже після укладення спірного договору.

Дослідивши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 276 Цивільного кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З наведених у даній постанові обставин, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2018р. у справі №912/1135/18.

керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2018р. у справі №912/1135/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №912/1135/18 повернути до місцевого господарського суду.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Г.А. Кравчук

Т.І. Разіна