ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 10/7/2011/5003

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

представники сторін:

скаржника - Прудь О.В.

ПАТ "Мотор Січ" - адвокат Фофанов Я.Л.,

прокурор Генеральної прокуратури України - Яговдік С.М.

керуючого санацією - Паньковський С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Державного концерну "Укроборонпром"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

від 10.12.2018

у складі колегії суддів: Демидюк О.О. (головуючого), Крейбух О.Г., Савченко Г.І.

та на ухвалу Господарського суду Вінницької області

від 05.09.2018

у складі судді: Тісецького С.С.

у справі № 10/7/2011/5003

за заявою Державної податкової інспекції у м. Вінниці

до Державного підприємства "Вінницький авіаційний завод - ВІАЗ"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 17.02.2011 порушено провадження у справі №10/7/2011/5003 про банкрутство Державного підприємства Вінницький авіаційний завод "ВІАЗ".

2. Ухвалою суду від 05.07.2011 введено процедуру санації боржника.

3. Арбітражний керуючий Василик В.В. звернувся до місцевого господарського суду з клопотанням б/н від 18.08.2017 про затвердження звіту керуючого санацією про оплату праці та понесених витрат в частині, яка затверджена комітетом кредиторів.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції

4. Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 05.09.2018 задоволено клопотання арбітражного керуючого Василика В.В. та затверджено звіт арбітражного керуючого (керуючого санацією) Василика В.В. про оплату праці та понесених витрат у справі №10/7/2011/5003.

5. Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, Державне підприємство "Укроборонпром" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

6. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 вказану апеляційну скаргу залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Вінницької області від 05.09.2018 залишено без змін.

7. При розгляді вказаного клопотання судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

7.1 Так, за змістом наданого звіту (що викладений у протоколі зборів комітету кредиторів) та матеріалів справи вбачається, що арбітражним керуючим нараховано оплату послуг арбітражного керуючого за виконання роботи в процедурі санації ДП "Вінницький авіаційний завод - ВІАЗ" за II квартал 2017, яка становить 38 400,00 грн. Вказана вартість послуг розрахована виходячи з розрахунку чотирьох мінімальних заробітних плат. Кошти на оплату послуг арбітражному керуючому не надходили.

7.2 Також, арбітражним керуючим понесено витрати за період процедури санації боржника на загальну суму 245 195,76 грн.

- 840,00 грн. за оплату оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" 29.06.2016;

- 635,00 грн. за оплату публікації в газеті "Голос України" 24.06.2016;

- 192,00 грн. за видачу сертифікату ЕЦП 02.03.2016;

- 188,30 грн. - поштові витрати;

- 243,60 грн. добові витрати на відрядження, згідно посвідчення про відрядження 27.07.2015;

- 999,99 грн. витрати на придбання пального згідно фіскального чеку від 27.07.2015;

- 243,60 грн. добові витрати на відрядження, згідно посвідчення про відрядження 10.08.2015;

- 3 052,03 грн. витрати на придбання пального, згідно фіскального чеку від 10.08.2015;

- 243,60 грн. добові витрати на відрядження, згідно посвідчення про відрядження 18.08.2015;

- 243,60 грн. добові витрати на відрядження, згідно посвідчення про відрядження 19.08.2015;

- 5 329,08 грн. витрати на відрядження 20.12.2016, 19.12.2016, 01.03.2017;

- 1 799,16 грн. витрати на придбання канцтоварів 28.11.2016, 30.01.2017;

- 659,00 грн. за послуги БТІ з обстеження нерухомого майна згідно договору №4793 від 28.04.2016;

- 659,00 грн. за послуги БТІ з обстеження нерухомого майна згідно договору №4794 від 28.04.2016;

- 100,00 грн. за видачу довідки ПАТ "Промінвестбанк" 09.02.2016;

- 40,80 грн. за видачу ГУ Статистики копій звітності 08.10.2015;

- 280,00 грн. за засвідчення справжності підписів нотаріусом 21.08.2015;

- 20,00 грн. за отримання інформаційної довідки з державного реєстру речових прав;

- 260,00 грн. за відновлення картриджу 28.11.2016;

- 10,00 грн. комісія банку за проведені платежі 28.11.2016;

- 2 000,00 грн. за послуги з незалежної оцінки 01.08.2016;

- 20,00 грн. комісія банку за проведені платежі 01.08.2016;

- 95 000,00 грн. за бухгалтерські послуги ТОВ "Подільська брокерська компанія";

- 78 570,00 грн. за послуги оцінки майна згідно договору № С-119/02 від 22.02.2016;

- 12 000,00 грн. за послуги за проведення аналізу фінансового стану згідно договору на надання бухгалтерських послуг № 06/09 від 06.09.2016;

- 27 000,00 грн. за послуги за проведення інвентаризації згідно договору про надання робіт та послуг по організації та проведення інвентаризації від 01.10.2015;

- 15 000,00 грн. за послуги з відновлення бухгалтерського обліку згідно акту №ВІАЗ-16/01 від 06.01.2016;

- 192,00 грн. за послуги ПАТ "Укрексімбанк" згідно квитанції від 02.03.2016;

- 10,00 грн. комісія ПАТ "Укрексімбанк" згідно квитанції від 02.03.2016.

7.3 На підтвердження наведених у звіті витрат арбітражним керуючим надано відповідні письмові докази.

7.4 Матеріали справи свідчать, що 17.07.2017 відбулись збори комітету кредиторів боржника (протокол від 17.08.2017), за результатами проведення яких було прийнято рішення, зокрема, про прийняття до відома звіту арбітражного керуючого Василика В.В. про оплату послуг за ІІ квартал 2017 року на суму 38 400,00 грн. та понесених витрат на суму 245 195,76 грн. (т. 25 а.с. 38 - 118)

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

8. 27.12.2018 Державний концерн "Укроборонпром" звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою № UOP 13.1.1-12160 від 27.12.2018 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 та на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 05.09.2018 у справі № 10/7/2011/5003, в частині затвердження понесених витрат арбітражним керуючим Василиком В.В. під час виконання ним повноважень керуючого санацією ДП "ВІАЗ", підтвердженням чого є відтиск календарного штемпелю відділення поштового зв'язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

9. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги у справі № 10/7/2011/5003 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 15.01.2019.

10. 21.01.2019 до Верховного Суду від арбітражного керуючого Василика Віталія Валентиновича надійшли заперечення вих. № 02-04/32 від 21.01.2019 проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Державного концерну "Укроборонпром" № UOP 13.1.1-12160 від 27.12.2018 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 у справі № 10/7/2011/5003.

11. Ухвалою Верховного Суду від 21.01.2019 відмовлено в задоволенні заперечень арбітражного керуючого Василика Віталія Валентиновича вих. № 02-04/32 від 21.01.2019 проти відкриття касаційного провадження; відкрито касаційне провадження у справі № 10/7/2011/5003 за касаційною скаргою Державного концерну "Укроборонпром" № UOP 13.1.1-12160 від 27.12.2018 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 та на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 05.09.2018 у справі № 10/7/2011/5003, в частині затвердження понесених витрат арбітражним керуючим Василиком В.В. під час виконання ним повноважень керуючого санацією ДП "ВІАЗ"; призначено розгляд касаційної скарги на 13.02.2019 об 11 год. 00 хв.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу.

12. Не погодившись з вказаними рішеннями Державним підприємством "Укроборонпром" подано касаційну скаргу в якій останнє просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Василика В.В. про затвердження витрат в сумі 240 179,77 грн., понесених арбітражним керуючим Василиком В.В. під час виконання ним повноважень керуючого санацією боржника.

13. Касаційну скаргу мотивовано наступним.

13.1 За результатами розгляду питання про затвердження звіту про оплату послуг та понесених витрат арбітражного керуючого Василика В.В. кредитори прийняли рішення про прийняття до відома звіту про оплату послуг на суму 38 400 грн. та понесених витрат на суму 245 195, 76 грн. а не про їх затвердження.

13.2 Із протоколу засідання комітету кредиторів ДП " Вінницький авіаційний завод - ВІАЗ" від 17.08.2017 вбачається, що від кредиторів, а саме: представників Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області та Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниця, надійшли зауваження, згідно з якими пункти 28, 29, 30, 33, 35, 44, 45, 49, 53, 54 потребують доопрацювання.

13.3 Акти виконаних робіт та наданих послуг не є документами, що свідчать про понесені арбітражним керуючим Василиком В.В. витрат, оскільки такими документами повинні бути розрахункові документи про перерахування коштів.

13.4 Зважаючи на те, що в мотивувальній частині ухвали суду першої інстанції було відсутнє посилання на розрахункові документи, а в мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції є посилання на розрахункові документи, то можна стверджувати, що вказані документи були долучені до матеріалів справи саме в суді апеляційної інстанції, при цьому жодних клопотань про приєднання вказаних доказів до матеріалів справи арбітражним керуючим до суду апеляційної інстанції подано не було.

14. Представник скаржника, прокурор Генеральної прокуратури України в судовому засіданні 13.02.2019 підтримали касаційну скаргу з підстав викладених в ній.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

15. Арбітражним керуючим Василиком В.В. подано відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні касаційної скарги.

16. Представник арбітражного керуючого Василика В.В. в судовому засіданні 13.02.2019 заперечив проти касаційної скарги з підстав викладених у відзиві.

17. Представник ПАТ "Мотор Січ" в судовому засіданні 13.02.2019 касаційну скаргу залишив на розсуд суду.

Позиція Верховного Суду

18. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, прокурора, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

19. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

20. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

21. Відповідно до частини 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

22. Згідно частини 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

23. Відповідно до пункту 1-1 частини 1 Розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній з 19.01.2013), положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення вказаного Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення даного Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

24. Враховуючи, що провадження у справі №10/7/2011/5003 порушено до набрання чинності даного Закону в редакції чинній з 19.01.2013, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що в даному випадку застосуванню підлягають норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції чинній до 19.01.2013.

25. Частиною 4 статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", передбачено, що арбітражний керуючий має право, зокрема, отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбаченому цим Законом.

26. Згідно частини 12 статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника. Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за період від дня винесення господарським судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство і до дня першого засідання комітету кредиторів, на якому встановлюється розмір оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, здійснюється кредитором або боржником, за заявою якого порушено справу, у максимальному розмірі, визначеному цією статтею.

27. Відповідно до частини 14 статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

28. Згідно частини 16 статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого затверджується рішенням комітету кредиторів та ухвалою господарського суду. Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку.

29. Судами попередніх інстанцій встановлено, що арбітражним керуючим Василиком В.В. на виконання вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від імені та в інтересах ДП "Вінницький авіаційний завод - "ВІАЗ" були укладені договори щодо визначення ринкової вартості майна боржника - договір №С-119/02 від 22.02.2016, щодо проведення фінансового аналізу за період з 2013 по 2015 - договір №06/09 від 06.09.2016, про надання робіт і послуг по організації та проведенню інвентаризації - договір від 01.10.2015, про надання бухгалтерських послуг - договір від 01.08.2015 (т. 106 а.с. 38 - 118).

30. Судами попередніх інстанцій встановлено, що надані арбітражним керуючим докази до вищезазначених договорів (акти виконання робіт, надання послуг) підтверджують, що вказані договори були виконані в повному обсязі виконавцями робіт та послуг, а отже є первинними документами, які є підставою для виникнення прав та обов'язків.

31. Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

32. Судами попередніх інстанцій також встановлено наступне.

32.1 В 2015 - 2017, вказані роботи та послуги не були оплачені в повному обсязі у передбачений договорами строк, через що утворилася заборгованість боржника перед виконавцями робіт та надавачами послуг за вищевказаними договорами.

32.2 З матеріалів справи вбачається, що арбітражним керуючим проводилось погашення заборгованості по вищезазначеним договорам.

32.3 Зокрема, за оцінку майна на користь ТБ "Подільський контракт" було перераховано кошти: 9 840,00 грн. (30.08.2018), 10 000,00 грн. (30.08.2018), 14 730,00 грн. (12.10.2018), 21 000,00 грн. (30.10.2018). За інвентаризацію на користь ФОП Соя A.C. перераховано 27 000,00 грн. (30.08.2018). За надання бухгалтерських послуг на користь ТОВ "Подільська брокерська компанія" перераховано 30 000,00 грн. (30.08.2018), 20 000,00 грн. (12.10.2018), 20 000,00 грн. (30.10.2018). За проведення фінансового аналізу на користь ОСОБА_12 перераховано 12 000,00 грн. (30.08.2018).

33. Судами попередніх інстанцій правомірно зазначено, що укладення та фактичне виконання хоча б однією з сторін своїх обов'язків за вищевказаними договорами викликає зміни в структурі активів та пасивів підприємства (стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

34. З огляду на викладене, розглянувши клопотання арбітражного керуючого та наданий на затвердження звіт керуючого санацією, суд першої інстанції (з яким погодився і суд апеляційної інстанції) дійшов правомірного висновку про задоволення клопотання арбітражного керуючого Василика В.В. б/н від 18.08.2017 та затвердження звіту арбітражного керуючого (керуючого санацією) Василика В.В. про оплату праці та понесених витрат, що наведений у протоколі зборів комітету кредиторів від 17.08.2017.

35. З огляду на імперативні приписи статті 300 Господарського процесуального кодексу України Верховний Суд не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходив суд при вирішенні спору, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.

36. При цьому, доводи, викладені у касаційних скаргах (пункти 13.1 - 13.3), зводяться до незгоди із встановленими судами попередніх інстанцій обставинами справи та наданою оцінкою доказів, наявних у матеріалах справи, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

37. Доводи скаржника (пункт 13.4 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.

37.1 Арбітражним керуючим Василиком В.В. із відзивом на апеляційну скаргу додано до суду апеляційної інстанції розрахункові документи про які не було зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, а тому обґрунтованим є висновок скаржника про те, що вказані документи були долучені до матеріалів справи саме в суді апеляційної інстанції, при цьому жодних клопотань про приєднання вказаних доказів до матеріалів справи арбітражним керуючим до суду апеляційної інстанції подано не було.

37.2 Згідно частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

37.3 Всупереч вказаним вимогам закону суд апеляційної інстанції не мотивував в чому полягає винятковість випадку неподання арбітражним керуючим Василиком В.В. зазначених вище доказів до суду першої інстанції у встановлений строк та не вказав доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього у строк встановлений судом.

37.4 З огляду на викладене, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що доводи скаржника (пункт 13.4 постанови) є обґрунтованими.

38. Разом з тим, допущення вказаного порушення процесуального закону судом апеляційної інстанції, в даному конкретному випадку, не може бути підставою для скасування оскаржуваних рішень.

39. З огляду на приписи частини 1 статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

40. Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні, неодноразово вказував, зокрема і у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" заява № 52854/99).

41. У рішенні у справі "Сутяжник проти Росії" № 8269/02 від 23.07.2009 Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише з підстав порушення правил юрисдикції та задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.

42. Як зазначено вище суди попередніх інстанцій дійшли правомірних та обґрунтованих висновків щодо спірних правовідносин. Жодних порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, окрім того, що судом апеляційної інстанції прийнято додаткові докази з порушенням порядку прийняття таких доказів встановленого процесуальним законом, при касаційному перегляді оскаржуваних рішень не встановлено.

43. З огляду на викладене та враховуючи зазначені висновки ЄСПЛ, а також зважаючи на принцип res judicata, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, в даному конкретному випадку дійшла висновку про відсутність підстав для скасування, з одних тільки формальних підстав, законних та обґрунтованих рішень судів попередніх інстанцій.

44. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

45. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

46. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

47. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

48. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції та ухвала суду першої інстанції таким вимогам закону відповідають.

49. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

50. Вказані вимоги судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних постанови та ухвали були дотримані.

51. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та ухвали суду першої інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Державного концерну "Укроборонпром" № UOP 13.1.1-12160 від 27.12.2018 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 та на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 05.09.2018 у справі № 10/7/2011/5003, в частині затвердження понесених витрат арбітражним керуючим Василиком В.В. під час виконання ним повноважень керуючого санацією ДП "ВІАЗ" залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 та ухвалу Господарського суду Вінницької області від 05.09.2018 у справі № 10/7/2011/5003, в частині затвердження понесених витрат арбітражним керуючим Василиком В.В. під час виконання ним повноважень керуючого санацією ДП "ВІАЗ" залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді С. В. Жуков

Н. Г. Ткаченко