ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2019 р. Справа №914/878/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Хабіб М.І.

при секретарі судового засідання: Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн", б/н та б/д (вх. № ЗАГС 01-05/778/18 від 25.10.2018)

на рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2018 (суддя Кітаєва С.Б., повний текст складено 05.10.2018)

у справі № 914/878/18

за позовом: фізичної особи - підприємця Жупінас Романа Анатолійовича (надалі ФОП Жупінас Р.А.), м. Київ

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" (надалі ТзОВ "Партнер Дістрібьюшн"), м. Львів

про стягнення заборгованості, ціна позову 297 010,09 грн

за участю учасників справи:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

15.05.2018 ФОП Жупінас Р.А. звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ "Партнер Дістрібьюшн" про стягнення 297 010,09 грн. заборгованості, з якої 220 300,00 грн основний борг, 50 072,45 грн пеня, 21 712,58 грн інфляційні втрати, 4 925,06 грн 3 % річних, а також просить стягнути 4 455,15 грн сплаченого судового збору, 29 701,00 грн витрат на послуги адвоката.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.09.2018 у справі № 914/878/18 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ "Партнер Дістрібьюшн" на користь ФОП Жупінаса Р.А. 220 300,00 грн основного боргу, 13783,42 грн пені, 20 020,43 грн інфляційних втрат, 4 925,06 грн 3% річних та 3885,43 грн судового збору. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ФОП Жупінаса Р.А. на користь ТзОВ "Партнер Дістрібьюшн" 3 422,93 грн витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відмовлено ФОП Жупінасу Р.А. у відшкодуванні за рахунок ТзОВ "Партнер Дістрібьюшн" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 29 701,00 грн. Відмовлено ТзОВ "Партнер Дістрібьюшн" у відшкодуванні за рахунок ФОП Жупінаса Р.А. 32 671,10 грн. витрат на професійну правничу допомогу в розмірі та 501,19 грн витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Приймаючи рішення, судом першої інстанції встановлено, що спірні договори-заявки оформлені у відповідності до умов договору №ЖРК-01772ТС від 19.01.2015, відповідно підтверджують факт надання послуг на загальну суму 220300,00 грн. В свою чергу відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводи позивача. Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про часткове їх задоволення, оскільки позивачем при їх нарахуванні не було враховано суми та періодів прострочення виконання грошового зобов'язання по кожній окремій договору-заявці, а такі нарахування здійсненні на загальну суму боргу.

Суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про стягнення з відповідача на його користь 29 701,00 грн послуг адвоката, а також у задоволенні клопотання відповідача про стягнення на його користь з позивача 32 671,10 грн витрат на професійну правничу допомогу, як таких, що не підтверджені належними та допустимими доказами, що були понесені сторонами. Поряд з цим, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про доцільність стягнення з позивача на користь відповідача витрат у розмірі 3 422,93 грн на придбання квитків на проїзд, у зв'язку з відрядженням представника відповідача для участі в судових засіданнях по даній справі. В задоволенні решти витрат у розмірі 501,19 грн відмовив.

Не погоджуючись з даним рішенням, ТзОВ "Партнер Дістрібьюшн" подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. Зокрема, скаржник стверджує, що позивачем надавалися послуги на умовах спірного договору, а не на підставі договорів-заявок, оскільки такі умовами договору не передбачені. Обов'язок відповідача здійснити оплату за надані послуги виникає з моменту отримання документів, передбачених розділом 3 договору № ЖРК-01772 ТС від 19.01.2015, проте, таких документів відповідач не отримував. Відтак, апелянт вважає, що у нього відсутні підстави та обов'язок для здійснення оплати за заявленими вимогами.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, надіслав заяву від 29.01.2019, в якій просить розглянути справу за його відсутності (зареєстрована в канцелярії суду за вх№ 01-04/744/19 від 04.02.2019). У відзиві на апеляційну скаргу проти доводів скаржника заперечив, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, відтак просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/673/18 від 19.11.2018).

Відповідач явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. На адресу суду від відповідача поступила відповідь на відзив (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/905/18 від 26.11.2018), в якій відповідач заперечує щодо доводів позивача, викладених у відзиві, та додаткові пояснення (зареєстровані в канцелярії суду за вх№ 01-04/195/19 від 14.01.2019), в яких відповідач звертає увагу на те, що на момент розгляду даної справи позивач мав неоплачену заборгованість перед відповідачем, а саме заборгованість по відшкодуванню вартості втраченого вантажу, прийнятого ФОП Жупінас Р.А. в рамках виконання зобов'язань взятих за договором № ЖРК-01772 ТС від 19.01.2015.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд, встановив наступне.

19.01.2015 між ТзОВ «Партнер Дістрібьюшн» (замовник) та ФОП Жупінасом Р.А. (виконавець) укладено договір № ЖРК-01 772 ТС про надання транспортно-експедиторських послуг, предметом якого є взаємовідносини сторін щодо організації міжнародних перевезень експортно-імпортних вантажів автомобільним транспортом, а також перевезень вантажу на території України (а.с. 16-18 том І).

За змістом п.1.1 договору вбачається, що виконавець, в порядку і на умовах, визначених даним договором, бере на себе зобов'язання за плату і за рахунок замовника виконати послуги по перевезенню його вантажу автомобільним транспортом, визначеного договорами-заявками, які являються невід'ємною частиною до даного договору. Виконавець від свого імені і за рахунок замовника укладає договори для здійснення перевезення вантажів замовника в міжміському або міжнародному сполученні по маршруту, вибраному виконавцем.

Згідно з п.2.2 договору замовник зобов'язаний забезпечити виконавця всім необхідним для надання послуг, передбачених цим договором. Своєчасно прийняти і оплатити виконані виконавцем послуги. За даним договору оплачується не процес надання послуг, а результат надання послуг, які оформляються актами приймання-передачі послуг, на підставі яких визначається розмір винагороди і проводиться оплата.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 договору за надані послуги замовник оплачує виконавцю винагороду на підставі підписаного акту прийому-передачі послуг. Оплата проводиться на підставі 2-х екземплярів ТТН, довіреності з назвою продукції та акту, у випадку його складення.

Позивач стверджує, що на виконання умов даного договору між сторонами було підписано ряд договорів-заявок, згідно яких позивач надав послуги на загальну суму 220 300,00 грн. На підтвердження наданих послуг позивачем долучено товарно-транспортні накладні, які підтверджують факт виконання умов заявок і вручення вантажу вантажоодержувачу без будь-яких зауважень, а також експрес накладні на підтвердження надіслання замовнику і отримання останнім документів по виконанню кожного із замовлень, а саме:

- договір-заявка від 11.04.2017 на суму 16 500,00 грн; товарно-транспортні накладні №2514886/28 від 13.04.2017, №2514992/5 від 12.04.2017; експрес-накладна №59 0002 5204 0029 про відправку документів, яка отримана відповідачем 19.04.2017 (а.с. 20-23 том І);

- договір-заявка від 31.05.2017 на суму 9 100,00 грн; товарно-транспортна накладна №2534297/104 від 31.05.2017; експрес-накладна №59 0002 6478 4168 про відправку документів, яка отримана 20.06.2017 (а.с. 34-36 том І);

- договір-заявки від 06.06.2017 на суму 9 400,00 грн; товарно-транспортна накладна №344726077 від 06.06.2017; експрес-накладна №59 002 6328 4786 про відправку документів, яка отримана відповідачем 13.06.2017 (а.с. 24-26 том І);

- договір-заявки від 06.06.2017на сум 15 400,00 грн; товарно-транспортні накладні №2534728/6 від 03.06.2017, №2534928/281 від 02.06.2017; експрес-накладна №59 002 6558 7908 про відправку документів, яка отримана відповідачем 23.06.2017 (а.с. 53-56 том І);

- договір-заявки від 07.06.2017 на суму 11 900,00 грн; товарно-транспортні накладні №1764 від 08.06.2017, №2536973/104 від 08.06.2017; експрес-накладна №59 0002 6434 5841 про відправку документів, яка отримана відповідачем 19.06.2017 (а.с. 30-33 том І);

- договір-заявки від 09.06.2017 на суму 12 000,00 грн; товарно-транспортна накладна №552627/100 від 09.06.2017; експрес-накладна №59 0002 6410 2679 про відправку документів, яка отримана відповідачем 16.06.2017 (а.с. 27-29 том І);

- договір-заявки від 12.06.2017 на суму 17 300,00 грн; товарно-транспортні накладні №2539225/281 від 10.06.2017, №2538674/281 від 11.06.2017; експрес-накладна №59 0002 6478 4168 про відправку документів, яка отримана відповідачем 20.06.2017 (а.с. 37-40 том І);

- договір-заявки від 13.06.2017 на суму 8 500,00 грн; товарно-транспортна накладна №344740201 від 14.06.2017; експрес-накладна №59 0002 6478 4168 про відправку документів, яка отримана відповідачем 20.06.2017 (а.с. 41-43 том І);

- договір-заявки від 14.06.2017 на суму 2 800,00 грн; товарно-транспортна накладна №2539021/5 від 14.06.2017; експрес-накладна №59 0002 6580 7471 про відправку документів, яка отримана відповідачем 26.06.2017 (а.с. 30-62 том І);

- договір-заявки від 14.06.2017 на суму 9 000,00 грн; товарно-транспортна накладна №344741823 від 15.06.2017; експрес-накладна №59 0002 6478 4168 про відправку документів, яка отримана відповідачем 20.06.2017 (а.с. 44-46 том І);

- договір-заявки від 16.06.2017 на суму 9 500,00 грн; товарно-транспортна накладна №344743871 від 17.06.2017; експрес-накладна №59 0002 6558 7908 про відправку документів, яка отримана відповідачем 23.06.2017 (а.с. 47-49 том І);

- договір-заявки від 16.06.2017 на суму 9 000,00 грн; товарно-транспортна накладна № 344744485 від 17.06.2017; експрес-накладна №59 0002 6558 7908 про відправку документів, яка отримана відповідачем 23.06.2017 (а.с. 50-52 том І);

- договір-заявки від 16.06.2017 на суму 9 500,00 грн; товарно-транспортна накладна №344744032 від 18.06.2017; експрес-накладна №59 0002 6580 7471 про відправку документів, яка отримана відповідачем 26.06.2017 (а.с. 57-59 том І);

- договір-заявки від 21.06.2017 на суму 9 500,00 грн; товарно-транспортна накладна №344752926 від 22.06.2017; експрес-накладна №59 0002 6886 5472 про відправку документів, яка отримана відповідачем 11.07.2017 (а.с. 73-76 том І);

- договір-заявки від 23.06.2017 на суму 9200,00 грн; товарно-транспортна накладна №344752920 від 21.06.2017; експрес-накладна №59 0002 6623 8871 про відправку документів, яка отримана відповідачем 27.06.2017 (а.с. 63-65 том І);

- договір-заявки від 23.06.2017 на суму 9 500,00 грн; товарно-транспортна накладна №344753557 від 23.06.2017; експрес-накладна №59 0002 6940 1543 про відправку документів, яка отримана відповідачем 13.07.2017 (а.с. 82-84 том І);

- договір-заявки від 26.06.2017 на суму 14 500 грн; товарно-транспортні накладні № 2545528/5 від 23.06.2017, №2545402/6 від 24.06.2017; експрес-накладна №59 0002 6886 5472 про відправку документів, яка отримана відповідачем 11.07.2017 (а.с. 69-72 том І);

- договір-заявки від 26.06.2017 на суму 9 200,00 грн; товарно-транспортна накладна №344757930 від 24.06.2017; експрес-накладна №59 0002 6962 8570 про відправку документів, яка отримана відповідачем 14.07.2017 (а.с. 85-87 том І);

- договір-заявки від 28.06.2017 на суму 9 500,00 грн; товарно-транспортна накладна №344758807 від 28.06.2017; експрес-накладна №59 0002 6914 0840 про відправку документів, яка отримана відповідачем 12.07.2017 (а.с. 76-78 том І);

- договір-заявки від 28.06.2017 на суму 9 000,00 грн; товарно-транспортна накладна №344761302 від 28.06.2017; експрес-накладна №59 0002 6886 5472 про відправку документів, яка отримана відповідачем 11.07.2017 (а.с. 66-68 том І);

- договір-заявки від 28.06.2017 на суму 10 000,00 грн; товарно-транспортна накладна №344755875 від 28.06.2017; експрес-накладна №59 0002 6914 0840 про відправку документів, яка отримана відповідачем 12.07.2017 (а.с. 79-81 том І).

Проте, відповідач оплату за надані послуги не здійснив, в зв'язку з чим, позивачем 05.03.2018 було надіслано на адресу відповідача претензію про оплату вартості наданих послуг в розмірі 220 300,00 грн (а.с. 88-90 том І), яка була залишена без відповіді та задоволення.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача до суду про стягнення 220300,00 грн основного боргу, пені у розмірі 50072,45 грн, інфляційних втрат у розмірі 21 712,58 грн, 3 % річних у розмірі 4 925,06 грн. та судових витрат.

В свою чергу відповідач проти позову заперечив. При цьому зауважує, що позивачем в порушення умов договору не було надіслано відповідачу акти приймання-передачі наданих послуг. Оскільки саме на підставі даних актів визначається винагорода виконавця послуг, то за їх відсутності заявлена сума послуг є безпідставною.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ч. 1 ст. 628, ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Закон України "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначає правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні і спрямований на створення умов для її розвитку та вдосконалення. Положення цього Закону поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником.

Перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов'язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником (ст.1 Закону).

Підставами виникнення даних правовідносин у сторін є договір № ЖРК-01 772 ТС від 19.01.20015 на надання транспортно-експедиторських послуг (а.с. 16-18 том І).

За змістом п.1.1 договору вбачається, що виконавець, в порядку і на умовах визначених даним договором, бере на себе зобов'язання за плату і за рахунок замовника виконати послуги по перевезенню його вантажу автомобільним транспортом, визначеного договорами-заявками, які являються невід'ємною частиною до даного договору.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що твердження скаржника про те, що в тексті договору не містяться умови щодо оформлення договорів-заявок, на підставі яких виконавцем надаються послуги, не відповідає дійсності та спростовується змістом самого договору. Факт укладення такого договору відповідачем не заперечується.

Слід також зазначити, що зі змісту долучених до апеляційної скарги додаткових пояснень та судових рішень по справі №911/3000/17 щодо відшкодування з ФОП Жупінас Р.А. на користь відповідача вартості втраченого вантажу та по справі №910/22139/17 вбачається, що ТзОВ «Партнер Дістрібьюшн» не заперечує факту оформлення між ним та ФОП Жупінас Р.А. договору-заявки від 27.06.2017 на виконання зобов'язань взятих за договором ЖРК-01772 ТС від 19.01.2015. Тобто, твердження відповідача у справі № 914/878/18 про те, що умовами спірного договору не передбачено оформлення договорів-заявок суперечать визнаному ним факту такого укладення у справі № 911/3000/17.

Щодо покликання скаржника на те, що на момент розгляду даної справи позивач мав неоплачену заборгованість перед відповідачем, а саме заборгованість по відшкодуванню вартості втраченого вантажу, прийнятого ФОП Жупінас Р.А. в рамках виконання зобов'язань взятих за договором №ЖРК-01772 ТС від 19.01.2015, то колегія суддів зазначає, що предметом розгляду в судових справах № 910/22139/17 та № 911/3000/17 були заявки та товарно-транспортні накладні №344753575 і №0003383 від 28.06.2017, які не є предметом розгляду даної справи, відтак не стосуються правовідносин сторін у справі № 914/878/18.

Згідно п.1, п.12 ст. 9 цього Закон України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Приписами ч.1 ст. 931 ЦК України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Як зазначалося вище, з квітня по червень 2017 року між сторонами було підписано ряд договорів-заявок, на підставі яких позивачем надано послуги на загальну суму 220 300,00 грн.

За умовами договорів-заявок вбачається, що сторонами погоджено, зокрема, маршрут перевезення вантажу, вартість перевезення, спосіб відправки документів (Нова пошта) та строк розрахунків за фактично виконані транспортні послуги.

Проаналізувавши долучені ФОП Жупінас Р.А. до матеріалів справи товарно-транспортні накладні, суд апеляційної інстанції вважає, що такі підтверджують факт надання послуг позивачем при перевезенні вантажу, які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, прийняття такого вантажу вантажоодержувачем, та які повністю співпадають із спірними заявками.

Посилання відповідача на те, що він таких договорів-заявок не підписував, працівники, ім'я яких зазначено у вказаних заявках, в його штаті не працюють, суд оцінює критично, оскільки жодних доказів щодо звернення в правоохоронні органи по факту підробки таких документів відповідачем суду не представлено.

Відтак, з огляду на викладене, суд зазначає, що договори-заявки оформлені у відповідності до умов договору №ЖРК-01772ТС від 19.01.2015, відповідно підтверджують факт надання спірних послуг.

Твердження скаржника про те, що він не отримував документів на підтвердження наданих позивачем послуг, суд вважає безпідставним та таким, що спростовується долученими до матеріалів справи копіями експрес-накладними Нової пошти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів оплати наданих послуг на суму 220 300,00 грн. відповідачем суду не надано, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Відтак, враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених вимог про стягнення 220 300,00 грн. заборгованості за надані послуги.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

За умовами договорів-заявок розрахунки за фактично виконані транспортні послуги проводяться після надання в оригіналі необхідних документів упродовж 7-ми банківських днів.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.8 договору № ЖРК-01 772 ТС про надання транспортно-експедиторських послуг від 19.01.2015 сторони передбачили, що у випадку неоплати винагороди виконавцю замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Згідно поданого розрахунку, позивачем нараховано пеню у розмірі 50 072,45 грн, інфляційні втрати у розмірі 21712,58 грн, 3 % річних у розмірі 4 925,06 грн (а.с. 8-10 том І).

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається із розрахунку пені, позивач розраховував 50 072,45 грн пені від загальної суми боргу 220 300 грн, за період з 28.06.2017 по 26.10.2017.

Перевіривши правильність нарахування пені та здійснивши їх перерахунок, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення вимоги про стягнення пені на суму 13 783,43 грн. В решті вимоги про стягнення пені 36289,02 грн правомірно відмовлено як такі, що безпідставно заявлені. Оскільки позивачем не враховано суму по кожній окремій заявці, дату отримання відповідачем пакетів документів та відповідно часу на добровільну оплату.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати нараховані ним за період з червня 2017 по березень 2018 від загальної суми боргу 220 300,00 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, враховуючи періоди прострочення виконання грошового зобов'язання по кожному договору-заявці, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого господарського суду про часткове задоволення вимоги про стягнення інфляційних втрат в розмірі 20 020,43 грн. В решті вимоги про стягнення інфляційних втрат на суму 1 692,15 грн правомірно відмовлено, як безпідставно заявлені.

Щодо заявлених 3 % річних в розмірі 4 925,06 грн, які нараховані позивачем за період з 28.06.2017 по 07.05.2018 від загальної суми заборгованості 220 300,00 грн, то за підрахунками суду, із врахуванням періодів прострочення виконання грошового зобов'язання по договорах-заявках, сума становить 5 489,36 грн. Відтак, вимога позивача про стягнення 3% річних підлягає до задоволення в межах заявлених вимог, а саме в розмірі 4 925,06 грн.

Враховуючи вищенаведене, до часткового задоволення підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача 220 300,00 грн основного боргу, 13 783,42 грн пені, 20 020,43 грн. інфляційних втрат, 4 925,06 грн 3% річних, як такі, що належним чином обґрунтовані та підставно заявлені.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про часткове задоволення позову, місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшло свого підтвердження, в зв'язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, апелянтом всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б спростували факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

В свою чергу позивач належними та допустимими доказами підтвердив свої доводи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати.

За змістом ст.123 ГПК України вбачається, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Враховуючи, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, то відповідно понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проїзд залишаються за скаржником.

Представником позивача, адвокатом Ясинецький О.А., було подано до Західного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/673/18 від 19.11.2018), в якому представник просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Разом з тим, представник просить суд стягнути з відповідача на користь ФОП Жупінас Р.А.

- додатково нараховані по день подачі відзиву на апеляційну скаргу 3% річних в розмірі 3 476,52 грн та 9 693,20 грн інфляційних втрат;

- витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 37 902,89 грн, з яких 25 902,89 грн - за надання правничої допомоги в суді першої інстанції та 12 000,00 грн - в суді апеляційної інстанції

- витрати на дорогу в розмірі 1 953,59 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача додаткових нарахувань, то колегія суддів зазначає, наступне.

Частинами 1, ч.5 ст.269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи, що додатково нараховані 3% річних в розмірі 3476,52 грн та 9693,20 грн інфляційних втрат не були предметом розгляду в суді першої інстанції, то відповідно суд апеляційної інстанції не приймає їх і не розглядає.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 25 902,89 грн - за надання правничої допомоги в суді першої інстанції, то колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача 29701,00 грн. послуг адвоката наданих на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 02.03.2018 (а.с. 12, 92-96 том І).

Судом першої інстанції було встановлено факт представництва інтересів позивача адвокатом Ясинецький О.А., проте відмовлено у задоволенні такого клопотання в зв'язку з тим, що позивачем не подано належних та допустимих доказів (передбачених договором) на підтвердження понесення ним витрат на оплату послуг адвоката.

Частиною 3 ст. 269 ГПК України унормовано, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Проте, адвокатом жодних обґрунтувань щодо неможливості подачі до суду першої інстанції таких доказів не наведено.

Більше того, як доказ надання правничої допомоги в суді першої інстанції, адвокатом долучено до відзиву на апеляційну скаргу акт виконаних робіт від 11.10.2018 на суму 25902,89 грн наданих на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 02.03.2018 та квитанцію до прибуткового касового ордера № 47 від 11.10.2018 на суму 25 902,89 грн.

Тобто, документи складені та підписані вже після винесення судом першої інстанції рішення. Відтак, у суді апеляційної інстанції такі докази не приймаються і не розглядаються.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 12 000,00 грн - за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, то колегія суддів зазначає наступне.

Норма ст. 126 ГПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як доказ надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, адвокатом долучено до відзиву на апеляційну скаргу договір про надання правничої (правової) допомоги від 05.11.2018, акт виконаних робіт від 05.11.2018 та квитанцію до прибуткового касового ордера №53 від 05.11.2018 на суму 12000,00 грн.

Проаналізувавши умови вказаного договору та акту виконаних робіт, колегія суддів зазначає, що послуги надані адвокатом Ясинецький О.А. в суді апеляційної інстанції по розгляду справи № 914/878/19 належними та допустимими доказами підтверджено, в зв'язку з чим сума заявлено до відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн підлягає до задоволення.

Щодо відшкодування витрат на дорогу в розмірі 1953,59 грн, то такі до задоволення не підлягають з огляду на те, що долучені адвокатом до відзиву на апеляційну скаргу посадочні квитки на проїзд з м. Києва до м. Львова та з м. Львова до м. Києва не стосуються витрат, понесених під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції, оскільки такі квитки датовані вереснем 2018 року, а договір про надання правничої (правової) допомоги на представництво інтересів у Західному апеляційному господарському суді укладений 05.11.2018.

Керуючись, ст.ст. 126, 129, 269, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2018 у справі № 914/878/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" (79040, м.Львів, вул.Городоцька, буд.355, оф.325; ідентифікаційний код 37171990) на користь фізичної особи-підприємця Жупінаса Романа Анатолійовича (АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1) витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки передбаченні ст.288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.Т. Кордюк

М.І. Хабіб