ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2019 р. Справа№ 910/8884/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Буравльова С.І.

при секретарі Гуцал О.В..

за участю представників

від позивача Бєлкін Л.М. ордер серія ІФ №045393 від 29.01.19

від відповідача1 не з`явився

від відповідача 2 Лабатюк Я.М. довіреність № 19-0009/66754 від 14.12.18

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжий двір ЛТД"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018р.

у справі № 910/8884/18 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжий двір ЛТД"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІУМФ"

2) Корпоративного недержавного пенсійного фонду

Національного банку України

про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 року у справі №910/8884/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Княжий двір ЛТД" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 року у справі № 910/8884/18 і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, а також невірно застосовано норми матеріального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2018 року, справу № 910/8884/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Калатай Н.Ф., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжий двір ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 року у справі № 910/8884/18 було надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків.

29.11.2018 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків, а саме докази про сплату судового збору.

Розглянувши апеляційну скаргу та додані до неї матеріали, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Оскільки апеляційна скарга подана з додержанням вимог ст. ст. 256, 258 та 259 ГПК України, суд визнає подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження у справі та призначення справи до розгляду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжий двір ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 року у справі №910/8884/18, розгляд справи призначено 29.01.2019р.

14.12.2018 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача 2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволені апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжий двір ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 року у справі №910/8884/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2019 року оголошено перерву у судовому засіданні по справі № 910/8884/18 до 11.02.2019 року.

14.12.2018 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли додаткові пояснення, щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Представники відповідача 2 в судовому засіданні проти доводів апеляційних скарг заперечував, просив у їх задоволенні відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Встановлено, що 11.02.2019 представник відповідача 1 у судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

15.09.2011 між відповідачем-2 та відповідачем-1 був укладений Договір іпотеки (далі разом зі змінами від 02.03.2012, 21.12.2012, 23.12.2013 - Договір іпотеки), посвідчений приватним нотаріусом КМНО Брагіною Н.В. за реєстровим №3903, предметом якого було забезпечення виконання зобов'язань Відповідача-1 щодо викупу, погашення та належної сплати відсоткового доходу за облігаціями у кількості 22024 шт., номінальною вартістю - 1000 грн., загальною номінальною вартістю 22024000 грн., Серія В.

За умовами п. 1.3 Договору іпотеки (з урахуванням договорів про внесення змін від 02.03.2012, 21.12.2012, 23.12.2013) у забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 щодо викупу, погашення та належної сплати відсоткового доходу за облігаціями, Відповідачем-1 було передано в іпотеку відповідачу-2 наступні об'єкти нерухомого майна:

- комплекс відпочинку "Княжий двір", адреса: Київська обл., Броварський р., с. Княжичі, вулиця Стогнія, 39а, реєстраційний номер 12;

- земельна ділянка, площею 1,3982 га, адреса: Київська обл., Броварський р-н, с. Княжичі, вул. Стогнія, цільове призначення - для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови (готельного комплексу, ресторану), кадастровий номер :01:006:0002;

- комплекс (комплексний центр побутового обслуговування населення), адреса: Київська обл., Броварський р., с. Княжичі, вулиця Стогнія, 39, реєстраційний номер 12;

- земельна ділянка, площею 0,9635 га, адреса: Київська обл., Броварський р., с. Княжичі, цільове призначення - будівництво комплексного центру побутового обслуговування населення, кадастровий номер :01:011:0025, (далі все вищенаведене майно разом - Нерухоме майно).

14.11.2014 учасниками відповідача-1 на загальних зборах було прийнято рішення про створення шляхом виділу зі складу відповідача-1 нової юридичної особи - позивача, яке є правонаступником частини майна, прав та обов'язків відповідача-1 відповідно до розподільчого балансу.

Згідно з п. 1.1 Статуту позивача, дане товариство створене шляхом виділу зі складу Відповідача-1 і є правонаступником майна (в т.ч. Нерухомого майна), прав і обов'язків, які перейшли до товариства за розподільчим балансом.

В результаті вищенаведеного, позивач, як набувач нерухомого майна, став іпотекодавцем за Договором іпотеки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 року у справі №910/8884/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Так, суд першої інстанції правильно зазначив, що вирішенні спору про визнання правочину (господарського договору) недійсним, необхідно встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків; в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони; яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Передусім необхідно зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Так, відповідно до положень ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тобто, в силу припису наведеної статті правомірність правочину презюмується і обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Однак позивачем не надано ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на спростування обставин, викладених у позові, та висновків місцевого господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи вказані вище норми, відповідачем-1 та відповідачем-2 було укладено Договір іпотеки, яким на власний розсуд, що дозволяється законом.

Разом з тим, посилання позивача на порушення Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" (зокрема, ст. 1 Закону, яка дає визначення, що є випуском цінних паперів), а саме, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закон України "Про цінні папери та фондовий ринок", випуск цінних паперів - сукупність певного виду емісійних цінних паперів одного емітента, однієї номінальної вартості, які мають однакову форму випуску і міжнародний ідентифікаційний номер, та забезпечують їх власникам однакові права незалежно від часу придбання і способу їх емісії та, доводи позивача про те, що надання одному власнику облігацій забезпечення зобов'язань виплати по облігаціях іпотекою та одночасне ненадання такого ж забезпечення іншим власникам облігацій не відповідає зазначеній нормі Закон України "Про цінні папери та фондовий ринок", не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки позивачем не наведено, що спірний Договір іпотеки порушує охоронювані законом права та інтереси саме позивача.

Фактично заявлені позивачем вимоги спрямовані на забезпечення рівності прав власників інших облігацій, які було придбано іншим особами.

Таким чином, позивачем фактично заявлені вимоги в інтересах інших осіб - власників облігацій тієї ж серії, що і облігації, які були придбані відповідачем та виконання зобов'язань за яким забезпечено оспорюваним договором іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 ГПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Позивач, заявляючи позовні вимоги фактично в інтересах інших осіб, у своїй позовні заяві не посилався на норму закону, яка надає йому таке право. При цьому позивачем не наведено інформації про те, ким були придбані інші облігації цієї серії.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що особи, як є покупцями іншої частини облігації, будучи наділеними процесуальним правами - та дієздатністю не обмежені у можливості самостійно звернутися із позовами, за наявності свого порушеного права та забезпечення рівності прав усіх власників облігацій одного емітента, однієї номінальної вартості, які мають однакову форму випуску і міжнародний ідентифікаційний номер, незалежно від часу придбання, зокрема права в однаковій мірі розраховувати на виконання перед ними зобов`язань за цими облігаціями.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про визнання недійсним договору іпотеки від 15.09.2011р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Брагіною Н.В. за реєстровим №3903, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні позивачем майном, що є предметом Договору іпотеки (зі змінами від 02.03.2012, від 21.12.2012 та від 23.12.2013) шляхом припинення зазначеної іпотеки, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні вказаної вимоги з тих підстав, що: позивач не довів перед судом існування передбачених законом підстав для припинення іпотеки, тому у даній вимозі суд відмовив за недоведеністю. А також, відсутні підстави для задоволення вимоги про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідних записів про іпотеку.

Оскільки Договір іпотеки є чинним та суд у визнанні його недійсним відмовив, то у суду відсутні підстави для зобов'язання відповідача-2 повернути позивачу правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, отримані від відповідача-1 згідно п. 1.4 Договору іпотеки зі змінами від 02.03.2012, від 21.12.2012 та від 23.12.2013.

За результатами перегляду справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжий двір ЛТД" задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 року у справі №910/8884/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжий двір ЛТД" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 року у справі №910/8884/18- без задоволення.

2. Матеріали справи № 910/8884/18 повернути до Господарського суду міста Києва .

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Н.Ф. Калатай

С.І. Буравльов