ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3224/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К.", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм", м. Мерефа

про стягнення 102481,96 грн.

за участю представників:

позивача - не зявився

відповідача не зявився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." 26.11.2018 р. звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" про стягнення 102481,96 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо розрахунку перед позивачем за договором № 148/18 від 19.01.2018.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.11.2018 прийнято позовну заяву ТОВ "Медичний центр "М.Т.К." до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3224/18; розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Після відкриття провадження у справі судом встановлено, що позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." подано без додержання вимог, викладених у статті 164 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим 06.12.2018 р. постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху; позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

17.12.2018 року до господарського суду від ТОВ "Медичний центр "М.Т.К." надійшло клопотання (вх. 35025) з якого вбачається, що позивачем усунені недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, а саме надано до суду платіжне доручення № НОМЕР_1 від 22.11.2018 р. на підтвердження сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн. за подання позову до Господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.12.2018, враховуючи усунення позивачем обставин, які зумовили залишення позову без розгляду, судом було постановлено продовжити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі № 922/3224/18 на "15" січня 2019 р. о 12:45.

У підготовчому засіданні 15.01.2019 у справі № 922/3224/18 постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 30 січня 2019 року о 12:00 год., в порядку п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України.

22 січня 2019 р. відповідачем до канцелярії суду надано відзив на позов (вх. № 1794), в якому відповідач вказує, що позивачем, в порушення приписів п. 3.1 договору поставки № 148/18-ХК від 19.01.2018 р., було здійснено постачання певних партій товару за власної ініціативи, без відома керівництва ТОВ "Церій Фарм"; до позовної заяви не долучено ні копії передбаченого п. 3.5 договору повідомлення, ні копії довіреностей на отримання товару. Одночасно відповідач наголошує, що в більшості наданих видаткових накладних відсутні прізвища та посади осіб, які отримали товар, тому відповідач не визнає отримання товару від позивача, оскільки такі накладні не відповідають вимогам ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Крім того, відповідач наголошує, що позивачем при складанні позовної заяви не враховані платіжні доручення на оплату ТОВ "Церій Фарм" коштів на адресу позивача за договором № 148/18-ХК від 19.01.2018 р., а саме платіжні доручення від 18.05.2018 на 103120,77 грн., від 04.06.2018 на 31072,87 грн. Враховуючи викладені у відзиві обставини, позивач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30 січня 2019 року, продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів до 16.03.2019 р.; закрито підготовче провадження у справі № 922/3224/18 та призначено справу до судового розгляду по суті на 26 лютого 2019 р. о 12:00 год.

Представник позивача у судове засідання свого повноважного представника не направив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Згідно з вимогами позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 102481,96 грн. Обґрунтовуючи свою позицію у спірних правовідносинах позивач посилається на те, що відповідачем були порушені взяті на себе зобовязання за договором поставки № 148/18-ХК від 19.01.2018 р. в частині оплати за поставлений позивачем товар.

Представник відповідача у судове засідання свого повноважного представника не направив, належне та своєчасне повідомлення про час та місце судового засідання підтверджується поштовим повідомленням про вручення 06.02.2019 р. представнику ТОВ "Церій Фарм" за дорученням ухвали суду від 30.01.2019 р.

На адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. 5045) з додатком - доказами на більше ніж 500 аркушах, проте вказані документи не приймаються судом до уваги керуючись п. 8 ст. 80 ГПК України, оскільки позивачем не доведено поважності причин не подання їх разом з позовною заявою, як того вимагає п. 2 ст. 80 ГПК України, а також не надано доказів надсилання або вручення цих доказів відповідачу, на виконання приписів п. 9 ст. 80 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази надані до суду, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

19 січня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К."" (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" (відповідач, покупець) укладено Договір поставки № 148/18-ХК, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставляти та передавати у власність покупця лікарські засоби, медичні вироби, харчові продукти для спеціального дієтичного споживання, косметичні засоби (Товар) у кількості, асортименті за цінами і в строки згідно видаткових накладних, а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його на умовах даного Договору (п.1.1. Договору).

Згідно з п. 3.1. Договору, товар за даним Договором постачається окремими партіями у відповідності з накладними на основі замовлень відповідача. Постачальник формує партії товару виходячи із замовленої номенклатури, асортименту, кількості, узгоджених цін та умов оплати. Замовлення покупець здійснює письмово та/або засобами телекомунікаційного зв'язку.

У п. 3.4 договору сторонами узгоджено, що перехід права власності на товар відбувається з моменту фактичної передачі товару в місці поставки у відповідності з п. 3.3 цього договору. Доказом передачі товару у власність покупця є оформлена належним чином видаткова накладна постачальника підписана уповноваженими особами сторін, за необхідності засвідчена відбитками печаток/штампів сторін.

Відповідно до п. 3.5 договору, уповноважені особи, що мають право на одержання товару згідно з договором зазначені у письмовому повідомленні покупця підписаного керівником та головним бухгалтером.

Відповідно до п.п. 4.1.,4.3.,4.3.1. Договору ціна даного Договору відповідає загальній вартості Товару, поставленого за цим Договором на протязі його дії, та відповідає сукупній вартості партій Товару згідно видаткових накладних. Оплата здійснюється шляхом відтермінування платежу в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в строк зазначений у видаткових накладних, але не пізніше 30 календарних днів.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2018 року включно. (п. 5.1. Договору).

Як зазначає позивач, на виконання своїх зобов'язань за спірним договором ним за період часу з 21.05.2018 р. по 21.06.2018 р. окремими партіями було поставлено відповідачеві товар, на підтвердження чого надав до суду видаткові накладні, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками товариств, копії яких залучені до матеріалів справи (т. 1 а.с. 18 - 133).

Відповідач, в свою чергу, поставлений товар отримав, що підтверджується підписом уповноважених представників та печаткою відповідача на відповідних видаткових накладних, проте оплату поставленого товару не здійснив. Таким чином, за твердженням позивача станом на 22.11.2018 р. заборгованість відповідача за договором поставки № 148/18 - ХК від 19.01.2018 р. обліковується у розмірі 102481,96 грн., що і стало причиною звернення позивача з позовом до суду.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з нормами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач на виконання своїх зобовязань за договором поставки № 148/18 - ХК від 19.01.2018 здійснив поставку відповідачу за період з 21.05.2018 по 21.06.2018 року товар на суму 102481,96 грн., який прийнятий відповідачем, про що свідчить підписи уповноваженої особи ТОВ "Церій Фарм" на видаткових накладних та скріплення їх печатками товариства.

Разом з цим суд визнає безпідставними заперечення відповідача щодо відсутності письмових замовлень, оскільки умовами договору (п. 3.1.) сторонами узгоджено альтернативні способи здійснення замовлень, як шляхом подачі письмової заявки, так і здійснення замовлення засобами телекомунікаційного зв`язку, а відтак відсутність письмової заявки не спростовую факту отримання товару відповідачем.

Щодо заперечень відповідача в частині поставки за спірним договором (не надання письмового повідомлення про уповноважених на отримання товару осіб та відсутності прізвищ та посади осіб, які отримали товар), суд зауважує, що відповідач не беззаперечно вказує про відсутність поставок позивача на користь відповідача, а наголошує на вадах первинних документів, а саме видаткових накладних.

Надані до матеріалів справи первинні документи мають посилання на час здійснення господарської операції, договір, за яким здійснюється поставка товару, кількість та ціна товару, найменування сторін договору (підпис представників постачальника та покупця, печатки юридичних осіб) та всі видаткові накладні скріплені печаткою ТОВ "Церій Фарм".

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Відповідно до приписів п.п. 2.1, 2.4 вказаного Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно пункту 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

При цьому, слід зазначити, що вимоги Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" щодо правильності оформлення первинних документів, передбачають наявність в документах такого реквізиту, як «інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції» лише альтернативно такому реквізиту, як особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У даному разі, виникнення та наявність правовідносини між сторонами підтверджується саме іншими альтернативними даними, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції з боку покупця, а саме підписом уповноваженої особи, який скріплений печаткою ТОВ "Церій Фарм".

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Умовами договору від 19.01.2018 р. № 148/18-хк, зокрема п. 3.4. сторони визначили, що перехід права власності на товар відбувається з моменту фактичної передачі товару в місці поставки у відповідності з п. 3.3 цього договору. Доказом передачі товару у власність покупця є оформлена належним чином видаткова накладна постачальника підписана уповноваженими особами сторін, за необхідності засвідчена відбитками печаток/штампів сторін.

Отже, з аналізу умов договору вбачається, що первинним документом, яким підтверджується факт здійснення господарської операції з поставки товару за договором визначено видаткову накладну, яка повинна мати реквізити, що надають можливість ідентифікувати відповідний правочин, представників осіб, які беруть участь у його вчиненні (підпис представника договірної сторони та печатку юридичної особи).

Видаткові накладні з боку ТОВ "Церій Фарм" містять підписи осіб та відтиски печатки ТОВ "Церій Фарм", яка не заперечується відповідачем як дійсний відтиск печатки ТОВ "Церій Фарм".

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Доказів вилучення на незаконних підставах у відповідача первинних бухгалтерських документів, певних управлінських та розпорядчих документів, якими підтверджується кількість та види печаток господарства, так само як неправомірне вилучення відповідної печатки ТОВ "Церій Фарм" у відповідальної за її збереження особи та використання печатки за відсутності відповідних повноважень на вчинення відповідних дій, до матеріалів справи також надано не було.

Відповідно до ст. 75 ГПК України підставою для звільнення від доказування, зокрема, є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала суду або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені цією особою.

Матеріали справи не містять вироку суду в кримінальному провадженні, яким підтверджується факт фальсифікації підпису уповноважених осіб чи печатки юридичної особи на спірних видаткових накладних, таким чином суд визнає наявність відтиску печатки відповідача як альтернативних даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, а саме юридичної особи яка отримала товар - ТОВ "Церій Фарм", та, відповідно, взяла на себе зобовязання щодо оплати такого отриманого товару, а відтак видаткові накладні на які посилається позивач, у сукупності з іншими матеріалами справи визнаються судом достатніми доказами виникнення у відповідача обовязку оплатити отриманий від позивача товар.

При цьому, відповідачем не надано до матеріалів справи жодного належного доказу на підтвердження того, що доступ до печаток ТОВ "Церій Фарм" мали стороні особи.

Відповідно до ст. 62 ГК України підприємство самостійний субєкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органами місцевого самоврядування, або іншими субєктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торгівельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїх найменуванням та ідентифікаційним кодом.

Таким чином, відтиск печатки підприємства, наявний зокрема на первинних документах, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції (в даному випадку поставки товару).

Враховуючи вищевикладене, суд на підставі наявних матеріалів справи дійшов висновку, що спірні видаткові накладні, які скріплені печатками сторін, що не спростовано відповідачем, є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", укладені з вадами такого документу, але не виключають можливість підтвердження факту участі покупця (відповідача) у в чиненні спірного господарського правочину, фіксує факт здійснення господарської операції і виконання договірних відносин та є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторонами у договорі поставки визначений наступний порядок розрахунків за договором: відтермінування оплати на 30 днів від дати поставки (п. 4.3.1 договору).

Таким чином, строк оплати відповідачем отриманого протягом травня-червня 2018 року товару на загальну суму 102481,96 грн., з огляду на вищевикладені положення договору настав, а відтак, відповідно до приписів ст. 612 ЦК України, відповідач визнається таким, що прострочив виконання з оплати поставленого ТОВ "Медичний центр "М.Т.К." товару за договором поставки № 148/18 - ХК від 19.01.2018 р.

За приписами статей 13, 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, матеріали справи містять достатні докази виконання позивачем взятих на себе зобовязань за договором щодо поставки відповідачу товару та не містять доказів в підтвердження оплати заборгованості за поставлений товар, що є предметом позову, як і не містять обґрунтованих заперечень проти вимог позивача..

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач не надав суду належних доказів виконання домовленості або вмотивованих заперечень проти неї, а також враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, вимоги позивача в сумі основного боргу у розмірі 102481,96 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру позовних вимог. Зважаючи на те, що спір виник у звязку з невиконанням відповідачем у добровільному порядку своїх зобовязань, позивачем доведено наявність основного боргу, суд керуючись приписами ст. 129 ГПК України, вважає за необхідне судовий збір у розмірі 1762,00 грн., сплачений позивачем, покласти на відповідача у повному обсязі та стягнути з останнього на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 165, ч.1, 3 ст. 202, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" (62472, Харківська обл., м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, 223, к. 6-8; ідент. код 38397772) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." (03110, м. Київ, вул. М. Амосова, 10, п/р 1601 в АТ "Альфа-Банк", м. Київ, МФО 300346; ідент. код 21633086) 102481,96 грн. основного боргу, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 26.02.2019 р.

Суддя ОСОБА_1