ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2019м. ДніпроСправа № 904/203/19

за позовом Фізичної особи-підприємця Овчаренко Ганни Олександрівни, м. Кам'янське

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мгруптехнологія", м. Кривий Ріг

про стягнення 93 833,39 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Овчаренко Ганна Олександрівна звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мгруптехнологія" про стягнення 93 833,39 грн., з яких 32 468,30 грн. - основний борг та 61 365,09 грн. - пеня.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки зварювального обладнання № 0305-18 від 03.05.2018 зі сплати грошових коштів за поставлений товар.

Ухвалою суду від 21.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

На виконання вимог ухвали суду від 21.01.2019, позивачем долучено до матеріалів справи витяг про включення позивача до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; витяг про включення відповідача до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; оригінали доданих до позовної заяви документів.

Розгорнутого розрахунку пені (із зазначенням дат, періодів нарахування та формули розрахунку) позивачем здійснено не було.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. - 43-44), представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Мгруптехнологія" 14.02.2019 ознайомився з матеріалами справи, однак, вимог ухвали суду не виконав, витребувані документи не надав.

Згідно зі ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Фізичною особою-підприємцем Овчаренко Ганною Олександрівною (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мгруптехнологія" (покупець) було укладено договір поставки з відстроченням платежу № 0305-18 від 03.05.2018 (договір).

Відповідно до п. 4.1. договору, цей договір укладений шляхом обміну документами, що мітять справжні підписи та печатки сторін, та діє по 31.12.2018. Закінчення терміну дії договору не має наслідком припинення зобов'язань сторін, що виникли із специфікацій, укладених сторонами на протязі терміну дії договору.

Відповідно до п. 1.1-1.3 договору, постачальник зобов'язується в порядку, передбаченому договором, передати у власність покупця зварювальне обладнання (товар), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах цього Договору.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням положень п. 2.3 договору, строк виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором зі сплати грошових коштів за поставлений товар є таким, що настав.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Згідно п. 1.2 договору, найменування, кількість, асортимент, комплектність та ціна за одиницю товару визначаються специфікаціями, які є невід'ємною частиною договору з моменту їх підписання сторонами.

Специфікацією № б/н від б/д до договору сторони узгодили найменування, кількість, асортимент, комплектність та ціну за одиницю товару. Позивач виставив відповідачу рахунок № 070518/2 від 07.05.2018 на загальну суму 60 669 грн.

Позивач виконав умови договору і поставив відповідачу товар на загальну суму 60669,00 грн. Факт приймання товару підтверджується видатковою накладною № 11-05 від 11.05.2018.

Відповідно до п. 2.3 договору, покупець зобов'язався оплатити товар у такому порядку: здійснити передоплату постачальнику грошових коштів у розмірі 30% від вартості товару, що складає 18 200,70 грн., з дня передання товару відповідно до п.п. 3.3, 3.6 договору. Наступні оплати здійснити рівними частками помісячно:

- перший платіж до 10.06.2018 у розмірі 8493,66 грн.;

- другий платіж до 10.07.2018 у розмірі 8493,66 грн.;

- третій платіж до 10.08.2018 у розмірі 8493,66 грн.;

- четвертий платіж до 10.09.2018 у розмірі 8493,66 грн.;

- п'ятий платіж до 10.10.2018 у розмірі 8493,66 грн.

Однак, Відповідач порушив свої зобов'язання за Договором і не оплатив товар у повному обсязі та належні строки. Так, відповідач 10.05.2018 здійснив передоплату у розмірі 30% від вартості товару, що складає 18 200,70 грн.; а 20.08.2018 здійснив оплату у розмірі 10 000грн. Решту суми вартості товару, станом на день розгляду справи, не оплатив.

Внаслідок цього у Товариства з обмеженою відповідальністю "Мгруптехнологія" утворилась заборгованість перед Фізичною особою-підприємцем Овчаренко Ганною Олександрівною у розмірі 32 468,30 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем 29.12.2018 було направлено на адресу відповідача претензію № 1 від 12.12.2018. Відповідач відповіді на претензію не надав заборгованість не оплатив.

За таких обставин, вимогу позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 32 468,30 грн. слід задовольнити у повному обсязі.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що у випадку прострочення виконання покупцем обов'язку з оплати поставленого товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 3% від суми заборгованості за кожен календарний день прострочення, якщо відповідне прострочення не викликане обставинами непереборної сили.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі пункту 5.1 договору, позивач нарахував відповідачу пеню за загальний період з 11.10.2018 по 12.12.2018 (63 дні) у розмірі 61 365,09грн.

Перевіривши розрахунок, доданий до позову, суд встановив, що позивачем при здійсненні нарахування пені не було враховано положення статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 № 543/96. Відповідно вимог вказаної статті, розмір пені за порушення грошового зобов'язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З урахуванням наведеного, належний розмір пені, що підлягає до стягнення з відповідача, за за явлений період ( з 11.10.2018 по 12.12.2018 (63 дні) складає 2017,48 грн. А отже, вимогу позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 61 365,09грн. слід задовольнити частково на суму 2017,48 грн.

У задоволенні вимоги про стягнення пені у розмірі 59 347,61 грн. слід відмовити.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 191, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мгруптехнологія" (місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-миколаївська, 31; ) на користь Фізичної особи-підприємця Овчаренко Ганни Олександрівни (місце проживання: АДРЕСА_1; ІПН: НОМЕР_1) суму основного боргу у розмірі 32 468,30 грн., пеню у розмірі 2017,48 грн. та витрати з оплати судового збору у розмірі 706,01 грн.

Відмовити у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 59347,61 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.02.2019.

Суддя Ніколенко М.О.