ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2019 р. Справа№ 910/11947/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

ОСОБА_1

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 ( довіреність №13/18 від 22.12.2018);

від відповідача: ОСОБА_3 ( довіреність №2-463 від 28.12.2018); ОСОБА_4 (довіреність №2-486 від 28.12.2018);

від третьої особи 1: не зявився;

від третьої особи 2: не зявився;

розглянувши апеляційні скарги Акціонерного товариства Укргазвидобування та Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест-Шіппінг

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2018

у справі № 910/11947/18 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест-Шіппінг Донецької області

до Акціонерного товариства Укргазвидобування

треті особи:1.Приватне акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь.

2.Товарна біржа Українська енергетична біржа

про відшкодування збитків,стягнення боргу. Неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобовязання, ціна позову 5035109,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 у справі №910/11947/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест-Шіппінг Донецької області задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства Укргазвидобування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест-Шіппінг 72732,29 грн. збитків, 2708533,72 грн. штрафу, 41718,99 грн. витрат по оплаті судового збору, 8433,50 грн. витрат по оплаті послуг адвоката. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Судовий збір у розмірі 1574,43 грн., сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю Метінвест-Шіппінг на підставі платіжного доручення № 9701 від 30 серпня 2018 р., оригінал якого знаходиться у матеріалах справи, повернуто платнику.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- за відсутності факту істотного порушення відповідачем вимог щодо якості товару позивач не набув права на відмову від договору, тому така не потягла наслідків розірвання договору купівлі-продажу між сторонами; враховуючи що договір №БТД14/6620/пд.-17 купівлі-продажу нафтопродуктів на довгостроковій основі від 19 вересня 2017 між сторонами не розірваний, то підстави для повернення гарантійного забезпечення до 31 грудня 2018 (часу закінчення строку дії договору) відсутні;

- доказів прострочення повернення суми попередньої оплати не надано, поясненнями сторін підтверджується факт повернення відповідачем позивачу попередньої оплати за непоставлений у березні 2018 товар, вимоги позивача в частині стягнення трьох процентів річних з простроченої суми, суперечать встановленим обставинам;

- у звязку з поставкою неякісного товару, необхідністю повідомлення відповідача про ці обставини, явки його представника для вирішення питань якості та період очікування його розпорядження на повернення цього товару позивачем допущене понаднормативне використання вагонів та понесені витрати по оплаті за таке користування у розмірі 177694,45 грн. Враховуючи, що указані витрати позивача зумовлені порушенням відповідачем умов договору купівлі-продажу, з того на користь позивача відповідно до вимог ст. 623 ЦК України, ст. 224 ГК України підлягає стягненню 72732,29 грн. збитків;

- враховуючи встановлений факт поставки відповідачем позивачу 511,349 т палива неналежної якості, з урахуванням узгодженої сторонами ціни цього товару 26530,22 грн./т та 26459,52 грн./т, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 231, 269 ГК України підлягає стягненню штраф 2708533,72 грн. штрафу.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові ТОВ Метінвест-Шіппінг відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- оскільки АТ «Укргазвидобування» не відноситься до субєктів державного сектору економіки на відповідача не розповсюджується дія ч.2 ст. 231 Господарського кодексу України, а отже вимога щодо сплати штрафу у сумі 2 708 533,72 грн. не підлягають задоволенню;

- відсутні всі елементи для настання цивільно - правової відповідальності в силу норм ст.1166 ЦК України: не зазначено, які саме неправомірні дії відповідача спричинили простій цистерн; не зазначено, яку саме шкоду завдано відповідачем (на зазначено яке майно втрачено або пошкоджене); не зазначено, який зв'язок між протиправною поведінкою відповідача (та в чому вона полягала) та шкодою; не вказано, яка конкретно вина відповідача, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача збитків;

- витрати на оплату послуг адвоката, на які посилається позивач та просить відшкодувати, є необґрунтованими, а матеріали справи не містять доказів понесення цих витрат у заявленому розмірі.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 в частині відмови у стягненні з відповідача 2 103 055,08 грн. суми гарантійного забезпечення та 150 788,40грн. 3% річних а також відмови у стягненні з відповідача 33 807,65грн. судового збору та прийняти у цій часині нове рішення про задоволення позовних вимог повністю.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що:

- АТ «Укргазвидобування» не має можливості усунути недоліки поставленого дизельного палива у встановлений чинним законодавством України семиденний строк. Вказане свідчить про непропорційність затрат часу на виправлення недоліків поставленого з боку АТ «Укргазвидобування» палива, тому позивач набув право на односторонню відмову від договору та має право на повернення належної його суми гарантійного забезпечення після отримання АТ «Укргазвидобування» письмової відмови від договору;

- позивач листом від 27.03.2018 просив АТ «Укргазвидобування» повернути суму гарантійного забезпечення та суму попередньої оплати, лист відповідачем отримано 30 березня 2018. Керуючись нормою ст. 530 ЦК України відповідач зобовязаний був повернути позивачу суму попередньої оплати включно до 06.04.2018. Відповідач перерахував суму попередньої оплати 17 травня 2018, отже відповідач прострочив виконання зобовязання з повернення суми попередньої оплати.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Укргазвидобування», розгляд апеляційної скарги призначено на 21.02.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Метінвест-Шіппінг», розгляд апеляційної скарги призначено на 21.02.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 обєднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги Акціонерного товариства Укргазвидобування та Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест-Шіппінг на рішення господарського суду міста Києва від 11.12.2018 у справі № 910/11947/18.

В судове засідання апеляційного господарського суду 21.02.2019 не зявились треті особи.

Судовою колегією, при вирішення питання щодо можливості розгляду справи у відсутності третіх осіб встановлено, що:

- третя особа 1 про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 про призначення до розгляду апеляційної скарги на 21.02.2019);

- третя особа 2 про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що вбачається з відомостей на офіційному сайті Укрпошти та отриманої інформації за штрихкодовим ідентифікатором поштового відправлення, здійсненого судом на адресу третьої особи 2 процесуальних документів (зокрема, ухвали Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 ), відправлення за номером 461 (Товарна біржа Українська енергетична біржа) 04.02.2019 відправлення вручене за довіреністю.

Враховуючи те, що треті особи про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, явка учасників судового процесу не визнана обовязковою, про причини неявки суд не був повідомлений, судова колегія ухвалила розгляд апеляційних скарг у відсутності третіх осіб.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення позивача та відповідача судова колегія встановила.

19 вересня 2017р. між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як продавцем, Товарною біржою Українська енергетична біржа укладено договір № БТД14/6620/пд-17 купівлі-продажу нафтопродуктів на довгостроковій основі. Відповідно до п.п.1.1, 2.1, 3.1.1 предметом цього договору є купівля-продаж дизельного палива (ДП-Л-Євро5-В0/ДП-3-Євро5-В0) власного виробництва відповідача в кількості 21840 т (+/-10% в опціоні продавця).

Вид, кількість, ціна, строк відвантаження та умови передачі нафтопродуктів визначаються у відповідних угодах до цього договору. Якість нафтопродуктів повинна відповідати вимогам ТУ та Державного стандарту, встановлених для даного виду нафтопродуктів. Нафтопродукти поставляються частинами згідно з угодами до даного договору протягом строку дії договору.

Строк дії договору відповідно до умов п. 11.1 договору встановлений з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018 р., але в будь-якому випадку до повного завершення виконання зобовязань, що були розпочаті до вказаної дати на підставі укладених угод до даного договору.

У якості забезпечення виконання покупцем зобовязань за вищевказаним договором між тими ж сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 23 листопада 2017 р., за умовами якої позивач зобовязався сплатити відповідачу гарантійне забезпечення виконання зобовязань по вищевказаному договору у розмірі 5 % від загальної вартості нафтопродуктів, що становить 2103055,08 грн.

Згідно п.п. 3, 5 цієї угоди гарантійне забезпечення виконання зобовязань по договору залишається на рахунку продавця до моменту повного виконання умов договору. У разі, якщо у покупця існує заборгованість по договору, продавець має право погасити борг покупця за рахунок коштів гарантійного забезпечення виконання зобовязань по договору.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників сторін, наявними у матеріалах справи копіями зазначеного договору, додаткової угоди до нього.

На виконання умов договору сторони уклали угоду № БТД14/8386/03/пд-18 від 22 лютого 2018 р., за умовами якої погодили поставку у березні 2018 році 1680 т дизельного палива, у т.ч. 840 т протягом 1-15 березня 2018р., інші 840 т протягом 16-31 березня 2018р.

Згідно умов п.п.4, 6 угоди попередня загальна вартість нафтопродуктів становить 44451993,60 грн. з урахуванням ОСОБА_5 нафтопродуктів здійснюється залізницею та/або автотранспортом на умовах EXW франко-завод Шебелинського відділення з переробки газового конденсату та нафти філії Управління з переробки газу та газового конденсату ПАТ Укргазвидобування.

Приймання, транспортування нафтопродуктів здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуск нафти і нафтопродуктів чи Інструкції з контролю якості нафти і нафтопродуктів (п. 3.10 договору № БТД14/6620/пд-17 від 19 вересня 2017 р.)

Відповідно до п.п.6.1.4 Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України № 271/121 від 4 червня 2007 р., зареєстрованої Міністерством Юстиції України 4 липня 2007 р. за № 762/14092 перед прийманням нафти та/або нафтопродукту необхідно: відібрати точкові проби з транспортного засобу і скласти сукупну пробу і відповідності до вимог ДСТУ 4488 та розділу 4.2. цієї інструкції для проведення приймально-здавальних і контрольних випробувань; перевірити у пробах нафтопродуктів (візуально) наявність води і механічних домішок; зареєструвати відібрану сукупну пробу нафти та/або нафтопродукту в журналі реєстрації проб за формою № 3-НК і провести приймально-здавальні випробування; порівняти дані приймально-здавальних випробувань з даними паспорта якості вантажовідправника і, у разі відсутності розбіжностей, надати дозвіл на зливання нафти та/або нафтопродукту.

За умовами укладеного між позивачем та третьою особою 1 договору №1102/17 від 20 листопада 2017 р., поставку нафтопродуктів передбачено здійснювати третій особі 1.

Згідно з платіжними дорученнями №№ 000008708 від 15 вересня 2017 р., 000012062 від 1 грудня 2017 р. підтверджується факт здійснення позивачем на рахунок відповідача попередньої оплати у розмірі 38136077,08 грн., а також гарантійного внеску у розмірі 2103055,08 грн.

На виконання умов згаданого договору та угоди відповідач у березні 2018 року відвантажив позивачу на станцію Сартана Донецької залізниці 1711,841т дизельного палива, що визнається сторонами.

З указаного обсягу 511,349 т дизельного палива, що надійшли у залізничних цистернах №№ 74951500, 74749805, 74734070, 74128075, 74132689, 74229006, 72303803, 73747875, 72768906 за накладними №№ 44065340, 44140101, 44132561, виявилися неналежної якості, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами відбору проб №№ 1 від 5 березня, 2 від 16 березня 2018 р., паспортами якості №№ 367/18КР, 368/18КР, 369/18КР від 9 березня 2018 р., 429/18КР, 432/18КР, 434/18КР від 19 березня 2018 р. та не заперечується відповідачем.

Листом № 03-18-01 від 27 березня 2018 р. позивач повідомив відповідача про відмову від договору у звязку з істотним порушенням умов договору щодо якості поставленого товару, просив останнього повернути йому суму гарантійного забезпечення та попередньої оплати за непоставлений товар.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає про те, що АТ «Укргазвидобування» не має можливості усунути недоліки поставленого дизельного палива у встановлений чинним законодавством України семиденний строк, вказане свідчить про непропорційність затрат часу на виправлення недоліків поставленого з боку АТ «Укргазвидобування» палива, тому позивач набув право на односторонню відмову від договору та має право на повернення належної його суми гарантійного забезпечення після отримання АТ «Укргазвидобування» письмової відмови від договору.

Такі доводи апеляційної скарги, в частині незгоди з рішенням щодо гарантійного внеску, не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на наступне.

Так, заявлені вимоги про повернення гарантійного внеску та сум за прострочення повернення попередньої оплати обґрунтовані застосуванням правових наслідків порушення відповідачем зобовязання передати товар належної якості у вигляді розірвання договору купівлі-продажу нафтопродуктів на довгостроковій основі № БТД14/6620/пд-17 від 19 вересня 2017 р.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (зокрема, виявлення недоліків, які виявилися неодноразово чи зявилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Відповідно до вимог ч.3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

При цьому, згідно абз.2 ч. 2 указаної статті істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала.

Господарським судом міста Києва встановлено, що порушення відповідачем умов договору щодо якості товару стосувалося 511 т ( із загальної кількості закупівлі 21840 т (+/-10%) палива), що становить менше 2,5 % загального обсягу поставки, вказане порушення не було повторним або таким, що виявилося знову після його усунення.

З наявних у матеріалах справи листів №№ 31.1-808 від 23 березня 2018 р., 34.1-833 від 30 березня 2018 р. слідує, що після виявлення недоліків відповідач запропонував їх усунути шляхом заміни палива на якісне.

Таким чином, за відсутності факту істотного порушення відповідачем вимог щодо якості товару позивач не набув права на відмову від договору, яка не потягла наслідків розірвання договору купівлі-продажу між сторонами; враховуючи що договір №БТД14/6620/пд.-17 купівлі-продажу нафтопродуктів на довгостроковій основі від 19 вересня 2017 між сторонами не розірваний, то підстави для повернення гарантійного забезпечення до 31 грудня 2018 (часу закінчення строку дії договору) відсутні, про що обґрунтовано зазначено місцевим господарським судом.

В апеляційній скарзі позивач, в частині незадоволення судом позовних вимог в частині нарахування 3% річних, зазначає про те, що:

- позивач листом від 27.03.2018 просив АТ «Укргазвидобування» повернути суму гарантійного забезпечення та суму попередньої оплати, лист відповідачем отримано 30 березня 2018. Керуючись нормою ст. 530 ЦК України відповідач зобовязаний був повернути позивачу суму попередньої оплати включно до 06.04.2018. Відповідач перерахував суму попередньої оплати 17 травня 2018, отже відповідач прострочив виконання зобовязання з повернення суми попередньої оплати.

Звертаючись з позовом, зокрема з вимогою про стягнення з відповідача 3% річних, позивач посилається на те, що гарантійний платіж йому не повернутий, а попередня оплата повернута з простроченням, тому просив стягнути на свою користь 150788,40грн. за несвоєчасне повернення суми попередньої оплати.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що оскільки доказів прострочення відповідачем повернення попередньої оплати позивачем не надано, строки повернення попередньої оплати умовами договору не встановлені, вимоги позивача про стягнення 3% річних у розмірі 150788,40 грн. не підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем при зверненні з позовом заявлено до стягнення з відповідача 177694,45 грн. збитків.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, місцевий господарський суд зазначає про те, що у звязку з поставкою неякісного товару, необхідністю повідомлення відповідача про ці обставини, явки його представника для вирішення питань якості та період очікування його розпорядження на повернення цього товару позивачем допущене понаднормативне використання вагонів та понесені витрати по оплаті за таке користування у розмірі 177694,45 грн. Враховуючи, що указані витрати позивача зумовлені порушенням відповідачем умов договору купівлі-продажу, з його на користь позивача відповідно до вимог ст. 623 ЦК України, ст. 224 ГК України підлягає стягненню 72732,29 грн. збитків.

Судова колегія не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 та 2 ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст.225 ГК України).

У відповідності до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) шкоди;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;

4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Як вказує позивач, поставка відповідачем неякісного товару зумовила понаднормове використання залізничних вагонів за цим товаром, за час вирішення питань щодо якості та очікування розпорядження відповідача на повернення цього товару ним понесені додаткові витрати у розмірі 177694,45 грн. Посилаючись на те, що указані витрати є збитками, зумовленими неправомірною поведінкою відповідача, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь на підставі ст. 629 ЦК України 177694,45 грн. збитків.

Судова колегія зазначає про те, що місцевим господарським судом не зазначено, які саме неправомірні дії відповідача спричинили простій цистерн, не зазначено, яку саме шкоду завдано відповідачем, а також про те, який зв'язок між протиправною поведінкою відповідача( в чому вона полягала) та шкодою, отже підстави для стягнення з відповідача на користь позивача збитків відсутні.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 269 ГК України у разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому ст. 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 2 ст. 231 ГК за порушення умов зобовязання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі 20% вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг).

Враховуючи встановлений факт поставки відповідачем позивачу 511,349т палива неналежної якості, з урахуванням узгодженої сторонами ціни цього товару 26530,22 грн./т та 26459,52 грн./т, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 231, 269 ГК України підлягає стягненню штрафу 2708533,72 грн. штрафу (178,448 т х 26530,22 грн. х 20%)+(332,901 т х 26459,52 грн. х 20%).

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що оскільки АТ «Укргазвидобування» не відноситься до субєктів державного сектору економіки та на відповідача не розповсюджується дія ч.2 ст. 231 Господарського кодексу України, а тому вимога щодо сплати штрафу у сумі 2 708 533,72 грн. не підлягають задоволенню, до уваги судовою колегією не приймаються, оскільки стаття 269 ГК України регламентує умови, за наявності яких (у разі поставки товарів неналежної якості) покупець має право стягнути з постачальника штраф, а частиною другою статті 231 ГК України встановлено розмір штрафу за порушення умов зобовязання щодо якості (комплектності) товарів.

Не можуть бути покладені в основу рішення, доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що витрати на оплату послуг адвоката на які посилається позивач та просить відшкодувати є необґрунтованими, а матеріали справи не містять доказів понесення цих витрат у заявленому розмірі, оскільки витрати на оплату послуг адвоката здійснені на підставі платіжного доручення № md00013325 від 27 листопада 2018 р. є доведеними, а тому підлягають відшкодуванню у розмірі 8433,50 грн.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест-Шіппінг задоволенню не підлягає, апеляційна скарга Акціонерного товариства Укргазвидобування задовольняється частково, рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест-Шіппінг залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укргазвидобування задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 у справі № 910/11947/18 скасувати частково, резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест-Шіппінг Донецької області задовольнити частково. Стягнути з Акціонерного товариства Укргазвидобування (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, код 30019775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест-Шіппінг (87510, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Ширшова, 6-А, код 31158,72 грн. штрафу, 40628,05 грн. витрат по оплаті судового збору, 8433,50 грн. витрат по оплаті послуг адвоката. У задоволенні позову в іншій частині- відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест-Шіппінг (87510, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Ширшова, 6-А, код 31158623) на користь Акціонерного товариства Укргазвидобування (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, код 30019775) 1636,47 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи №910/11947/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 27.02.2019

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

ОСОБА_1