ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" лютого 2019 р. Справа № 916/3870/15

Господарський суд Одеської області, м.Одеса у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання: Матвієнко А.С.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності № 23-9/5 від 14.01.2019р.

відповідача: ОСОБА_2, згідно ордеру серії ОД № 346566 від 06.02.19 р.

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3, згідно довіреності № 309/вих-мр від 28.12.2018р.

розглянувши заяву ТОВ „Євро Сервіс від 19.12.18 р. за вх.№ 2-6443/18 про перегляд рішення господарського суду Одеської області від 07.11.17 р. за нововиявленими обставинами у справі №916/3870/15

за позовом Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт(65026, м.Одеса, Митна площа, 1, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Євро Сервіс (65026, АДРЕСА_1, )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Одеської міської ради (65004, м. Одеса, Думська площа, 1, )

про стягнення з ТОВ „Євро Сервіс на користь ДП „ОМТП 1 170 274,19 грн. збитків (матеріальної шкоди)

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції заявника та заперечень позивача, третьої особи, вирішені судом заяви, клопотання сторін, вчинені судом процесуальні дії в процесі розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

ТОВ „Євро Сервіс, заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення ГСОО від 07.11.17 р. у справі № 916/3870/15 за вх.№ 2-6443/18 від 19.12.18 р. підтримує, в обгрунтування підстав звернення до суду з даною заявою посилається на існування нововиявлених обставин що містяться у висновках ВС, викладених у поставні від 20.11.18 р. у справі № 916/647/18 за позовом ТОВ „Євро Сервіс до ДП „ОМТП, ОМР про визнання права користування земельною ділянкою, шляхом поділу земельної ділянки між власниками нежитлових будівель з підстав набуття права користування земельною ділянкою та зобовязання виконати певні дії, в якій ВС при дослідженні факту виникнення права користування земельною ділянкою розміром 0,3777 га, розташованої у м.Одесі, вул. Дача Ковалевського, 16, доходить висновків що: відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України суди підставно врахували встановлені у справі № 916/3870/15 судами обставини, що ОМР не приймалось жодних рішень ні щодо надання ПНВК „Хабад (попередній власник нерухомого майна) або позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність/користування земельної ділянки, розташованої під відчуженими раніше нежитловими приміщеннями, ні щодо затвердження такої документації та відведення земельної ділянки у власність/користування. На підтвердження наведеного ВС відхиляє як необґрунтовані доводи скаржника (п.13) з посиланням на висновки ВС у зазначеній справі про те, що у позивача з часу придбання майна виникло право користування земельною ділянкою, на якій воно розміщене. Звідси заявник робить висновок, що господарськими судами у справі № 916/647/18 було встановлено, що у НВК „Хабад взагалі і не могло виникнути право користування земельною ділянкою.

Отже посилання у рішенні від 07.11.17 р. щодо виникнення права користування у ТОВ „Євро Сервіс земельною ділянкою розміром 0,3777 га, є недоречним, оскільки таке право у товариства може виникнути за умови наявності права у попереднього відчужувача ОП НВК „Хабад. Наразі, як було встановлено господарськими судами у справі №916/647/18 у ОП НВК „Хабад не виникло право користування спірною земельною діяльною, тому і у ТОВ „Євро Сервіс таке право не могло виникнути. Дані обставини і є новоявленими, вони існували на момент прийняття рішення від 07.11.17 р. та не були відомими ні суду ні ТОВ „Євро Сервіс, однак впливають на правильне вирішення господарської справи №916/3870/15.

Проаналізувавши положення ч.1 ст. 79, ст.ст. 116, 141, 125 ЗК України заявник відзначає, що з виникненням права власності на обєкт нерухомості передбачається перехід права користування земельною ділянкою за умови: визначення земельної ділянки, тобто сформованою, із визначенням її площі; наявності рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в межах їх повноважень щодо набуття права користування земельною ділянкою; одержанням власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування, укладення договору оренди та їх державної реєстрації. Відповідно до наведених вимог законодавства у ОП НВК „Хабад не виникло право користування земельною ділянкою, а тому воно і не могло виникнути у ТОВ „Євро Сервіс, що і встановлено господарськими судами у справі № 916/647/15 та є нововиявленою обставиною.

Також, на думку заявника неможливо визначити суму збитків так як у рішенні від 07.11.17 р. у справі № 916/3870/15 було встановлено, що розмір земельної ділянки якою користується ТОВ „Євро Сервіс складає 0,3777 га, проте, як встановлено у судових рішеннях у справі № 916/647/18 у ТОВ „Євро Сервіс не виникло право користування відповідною земельною ділянкою а тому і розмір земельної ділянки який був включений у формулу вирахування збитків є невірним. Звідси, на думку заявника, сума яка була нарахована товариству до стягнення за користування земельною ділянкою була стягнута необгрунтовано та незаконно.

Разом з цим, заявник вважає, що договір № КД-145 від 23.12.99 р. не припинився автоматично в силу положень ст.141 ЗК України, а тому й чинний на даний час, та відповідно платити за користування земельною ділянкою зобовязане ДП „ОМТП.

ТОВ „Євро Сервіс стало відомо про нововиявлені обставини 11.12.18 р. в момент отримання повного тексу постанови ВС від 20.11.18 р.у справі № 916/647/18. У разі задоволення даної заяви ТОВ „Євро Сервіс просить суд здійснити поворот виконання рішення ГСОО від 07.11.17 р. у справі № 916/3870/15.

Позивач, ДП „ОМТП, заявлену відповідачем заяву не визнає, подав до суду заперечення на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами від 06.02.19 р. за вх.№ 2423/19 в яких вказує про безпідставність даної заяви, відсутність підстав для її задоволення, так як ТОВ „Євро Сервіс не наведено істотних для справи №916/3870/15 обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 07.11.17 р. у справі № 916/3870/15 на час її розгляду ГСОО. При цьому, ТОВ ОСОБА_4 намагається спровокувати господарський суд вийти за межі тих вимог, які були предметом судового розгляду при ухвалені судового рішення у справі № 916/3870/15, що є недопустимим згідно до ч. 5 ст.320 ГПК України та може бути визнано господарським судом як зловживання товариством процесуальними правами.

Так, в судовому рішенні від 07.11.17 р. судом було встановлено фактичне користування товариством з 2012 р. земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, що доводить бездіяльність товариства щодо вчинення передбачених законодавством заходів по своєчасному оформленню права користування земельною ділянкою на якій розташовані нежитлові будівлі та споруди ТОВ „Євро Сервіс, оскільки дії останнього за висновками судів усіх інстанцій не є належними заходами, спрямованими на своєчасне оформлення правовстановлюючих документів. Аргументи товариства про те, що у нього не виникло право користування земельною ділянкою відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України, оскільки ТОВ „Євро Сервіс не набуло прав користувача земельною ділянкою, яка перебуває у користуванні ДП „ОМТП на підставі договору на право тимчасового користування землею від 23.12.99 р. № КД-145, який не припинено, судами усіх інстанцій правомірно було спростовано тим, що товариство у період з 2012-2017 р.р. не здійснювало заходів, спрямованих на своєчасне оформлення права на нерухоме майно. Судами у межах справи № 916/3870/15 було встановлено фактичне користування земельною ділянкою 0.3777га ТОВ „Євро Сервіс, оскільки про користування з 2012-2017 р.р. частиною земельної ділянки, за яку порт сплачує плату, свідчить розміщення на ній нежитлових будівель і споруд, які належать товариству на праві власності.

Позивач акцентує увагу суду на те, що жодні висновки господарських судів у справі № 916/647/18, на які товариство у заяві в порядку ст.320 ГПК України посилається як на підставу перегляду за нововиявленими обставинами рішення від 07.11.17 р. у справі №916/3870/15, не спростовують висновків судів у межах справи № 916/3870/15 про фактичне користування товариством земельною ділянкою 0.3777 га, на якій знаходяться нежитлові будівлі, що належать ТОВ „Євро Сервіс на праві приватної власності. Разом з цим, позивач зауважує на тому, що висновки судів у межах справи № 916/647/18т ґрунтуються, зокрема на висновках судів, зроблених у межах справи № 916/3870/15 та є ще одним підтвердженням та обґрунтуванням правомірності позовних вимог ДП „ОМТП до товариства, що є предметом судового розгляду у справі № 916/3870/15.

Третя особа, як не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Одеська міська рада, подала до суду заперечення на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами від 07.02.19 р. за вх.№ 2563/19, де зазначає про те, що рішенням ГСОО від 07.11.17 р., залишеним без змін постановою ОАГС від 01.02.18 р. та постановою ВГСУ від 22.05.18 р. позов задоволено повністю. Даними судовими актами було встановлено, що ТОВ „Євро Сервіс є власником нежитлових будівель за № 16 по вул. Дача Ковалевського в м. Одесі, загальною площею 198,8 кв.м., при цьому товариство було обізнано, що власником земельної ділянки є ОМР та згідно п.34 ст.26 ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні до виключеної компетенції сільської, селищної, міської ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради сесії. Між тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази про звернення відповідача до суду з відповідним позовом до ОМР про зобовязання укласти договір оренди земельної ділянки, як того передбачає чинне законодавство.

Рішенням від 07.11.17 р. встановлено, що ОМР не приймалось жодних рішень ані щодо надання ПНВК „Хабад або ТОВ „Євро Сервіс дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність/користування земельної ділянки, розташованої під відчуженими раніше нежитловими приміщеннями, ані щодо затвердження такої документації та відведення земельної ділянки у власність/користування. Отже, ТОВ „Євро Сервіс починаючи з 2012 р. користується земельною ділянкою площею 0,3777 га без правовстановлюючих документів.

Подаючи заяву про перегляд рішення ГСОО від 07.11.17 р. за нововиявленими обставинами ТОВ „Євро Сервіс вказує на існування таких обставин, що не були відомі ані ТОВ „Євро Сервіс, ані суду на момент прийняття судового рішення, зокрема посилається на рішення ГСОО у справі № 916/647/18 за позовом ТОВ „Євро Сервіс до ДП „ОМТРП та Одеської міської ради про визнання права користування земельною ділянкою шляхом поділу в натурі земельної ділянки площею 1,4572га за адресою м.Одеса, вул. Дача Ковалевського, 16, між ТОВ „Євро Сервіс та ДП „ОМТП, виділивши позивачу земельну ділянку розміром 0,3777 га; зобовязання ДП „ОМТП узгодити межі земельної ділянки, розміром 0,3777 га, розташованої в м. Одесі, вул. Дача Ковалевського, 16 та підписати акт погодження меж земельної ділянки від 20.03.18 р. Вимоги ТОВ „Євро Сервіс базувались на тому, що на спірній земельній ділянці розташоване нерухоме майно, яке належить на праві власності ТОВ „Євро Сервіс та ДП „ОМТП. З моменту реєстрації права власності на нерухоме майно ТОВ „Євро Сервіс намагалося встановити порядок користування земельною ділянкою, враховуючи вимоги встановленні чинним законодавством, зокрема 29.03.18 р. товариством було направлено лист разом з актом погодження меж земельної ділянки в одному екземплярі, з пропозицією підписання цього акта погодження меж земельної ділянки від 20.03.18 р. для уникнення суперечок між суміжними землекористувачами в майбутньому. Однак, ДП „ОМТП як землекористувач всієї земельної ділянки, зокрема і тієї, на якій розміщено нерухоме майно, що належить ТОВ „Євро Сервіс, не погоджує ці межі земельної ділянки розміром 0,3777 га, право користування щодо якої виникло у позивача.

Так за результатом розгляду справи № 916/647/18 судами були прийняті рішення щодо відмови у задоволенні позову позивача повністю, які вмотивовані тим, що ПНВК „Хабад права користування спірною земельною ділянкою на час державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення не набуло, а тому ТОВ „Євро Сервіс з моменту набуття права приватної власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресою м. Одеса, вул.Дача Ковалевського, 16, не набув речових прав на спірну ділянку під ними. Спірна земельна ділянка знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Одеси в особі ОМР, а набуття ТОВ „Євро Сервіс права користування частиною земельної ділянки, що перебуває у користуванні ДП „ОМТП можливе лише в порядку відведення на підставі ст.123 ЗК України. Позиція ВС, викладена у постанові від 20.11.18 р. в даній справі полягає у тому, що юридичній особі надано право на одержання земельної ділянки у користування, однак розглянути це питання та прийняти рішення в строки, встановлені законом, зобовязаний відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. Також ВС зазначено, що посилання ТОВ „Євро Сервіс на те, що невиконання ДП „ОМТП за ТОВ „Євро Сервіс права користування земельною ділянкою можна вважати таким, що свідчить про втручання у право реалізувати свої „законні сподівання не підставні, оскільки, вбачається, що з часу придбання майна до звернення з цим позовом, ТОВ „Євро Сервіс вчиняв дії, передбачені чинним законодавством, спрямовані на своєчасне оформлення права на нерухоме майно.

Звідси, на думку ОМР, посилання ТОВ „Євро Сервіс у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, що на час вирішення справи № 916/3870/15 та прийняття рішення від 07.11.17 р., у ТОВ „Євро Сервіс не виникло право користування земельною ділянкою, не відповідають дійсності, оскільки в основу рішення від 07.11.17 р. покладені обставини фактичного користування ТОВ „Євро Сервіс земельною ділянкою, а не наявність права користування вказаною земельною ділянкою. Таким чином, висновки господарських судів у справі № 916/647/18, на які посилається ТОВ „ОСОБА_4 сервіс у своїй заяві від 18.12.19 р. в порядку ст. 320 ГПК України, як на підставу перегляду судового рішення від 07.11.17 р. за новоявленими обставинами не спростовують висновків судів усіх інстанцій у межах справи № 916/3870/15 про фактичне користування товариством земельною ділянкою 0,3777кв.м. на якій розташоване нерухоме майно ТОВ „Євро Сервіс.

Окремо, ОМР звернула увагу суду на необхідність дотримання практики Європейського Суду з прав людини, яким неодноразово вказувалось, що відповідно до ст.6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, а також практики Європейського Суду з прав людини (справа Совтрансавто-Холдінг проти України від 25.07.02 р. та справа Брумареску проти Румунії від 28.10.99р.) основним елементом верховенства права є принцип правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.12.2018р. залишено без руху заяву ТОВ «Євро Сервіс» від 18.12.2018р. за вх. 2-6443/18 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 07.11.2017р., встановлено ТОВ «Євро Сервіс» строк до 18.01.2019р. включно для подання до суду заяви про усунення недоліків заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду.

Ухвалою від 22.01.2019р. Господарським судом Одеської області було відкрито спрощене позовне провадження за нововиявленими обставинами по заяві від 18.12.2018р. за вх. 2-6443/18 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 07.11.2017р., призначено заяву до розгляду у судовому засіданні на 06.02.2019р. о 11год.00хв. із викликом сторін.

Протокольною ухвалою від 06.02.19 р. судом було оголошено перерву в судовому засіданні до 11.02.19 р. о 10 год 00 хв.

11.02.2019р. у судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про перерву до 20.02.2019р. до 12год.00хв., з викликом Одеської міської ради у судове засідання.

У засіданні 20.02.19 р. суд оголосив протокольну ухвалу про перерву до 21.02.2019р. о 12год.30хв.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини перегляду судового рішення за новоявленими обставинами:

Рішенням ГСОО від 07.11.17 р., залишеним в силі постановою ОАГС від 01.02.18 р. та постановою ВС від 22.05.18 р. позов ДП „Одеський морський торговельний порт задоволено повністю, стягнуто з ТОВ „Євро Сервіс на користь ДП „ОМТП 1 170 274,19грн. збитків (матеріальної шкоди), 17 554,11 грн. судового збору.

Так, в процесі розгляду справи судовими інстанціями, зокрема судом першої інстанції в рішенні було встановлено та відзначено, що: „Неправомірна поведінка відповідача щодо тривалого зволікання із оформленням прав на нежитлові будівлі та оформленням права користування земельною ділянкою 0,3777 га, спричинило оплату позивачем на протязі 2012-2017 р.р. плати за вказану земельну ділянку, яка фактично перебувала у користуванні відповідача, внаслідок чого позивач поніс надмірні витрати. З огляду на викладене, позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача 1 170 274,19 грн. збитків (матеріальної шкоди) у вигляді суми фактично сплаченої плати за землю, обрахованої відповідно до Податкового кодексу України, з врахуванням її площі 0,3777 га, із застосуванням даних витягу з технічної документації, коефіцієнтів індексації та ставок податку. Слід зауважити, що саме за таким розрахунком, який наведено у позовній заяві, позивач обраховував та сплачував до бюджету плату за земельну ділянку в цілому та такий розрахунок було прийнято податковим органом як вірний, що вбачається із листа Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС від 06.11.17 р. № 56872/10/28-10-49-07.

Разом з цим, в абз.2 стор.7 рішення ГСОО від 07.11.17 р. судом було відзначено, що „Рішенням Господарського суду Одеської області від 25.07.16 р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.09.16 р. по справі №916/4024/15, відмовлено у задоволені позову ТОВ „Євро Сервіс до ДП „ОМТП, ОМР про усунення перешкод у користуванні майном та розірвання договору оренди. Підставою для відмови у задоволенні позову судом по справі № 916/4024/15 визначено встановлення судом, що ні у попереднього власника нежитлових будівель номер 16 по вулиці Дача Ковалевського в м. Одесі, загальною площею 198,8 кв.м., ні у ТОВ „Євро Сервіс ніколи не виникало права користування земельною ділянкою, площею 0,3777 га, кадастровий номер :41:019:0015, розташованою за адресою: м.Одеса, вул. дача Ковалевського, 16..

У постанові ВС від 22.05.18 р. у справі № 916/3870/15, а саме в абз. 4, 5 стор.8 даного судового акту ВС зазначено, що „Аргументи скаржника про те, що у товариства не виникло право користування земельною ділянкою відповідно до ч.2 ст.120 ЗК, оскільки ТОВ „Євро Сервіс не набуло прав користування земельною ділянкою, яка перебуває у користуванні позивача, відповідно до договору на право тимчасового користування землею від 23.12.99 р. № КД-145, який не припинено, судами попередніх інстанцій також правомірно було спростовано тим, що відповідач у період 2012-2017 років не вчинив дій, спрямованих на своєчасне оформлення права на нерухоме майно. Водночас колегія суддів не вбачає порушення судами попередніх інстанцій ч.1 ст.74 ГПК України, ч.1, 2 ст.76, ст.77 ГПК України щодо встановлення фактичного користування земельною ділянкою ТОВ „Євро Сервіс, оскільки про користування починаючи із 2012 року частиною земельної ділянки, за яку порт сплачує плату, свідчить розміщення на ній нежитлових будівель і споруд, що належать ТОВ „Євро Сервіс на праві приватної власності..

Наразі, у рішенні ГСОО від 27.06.18 р. у справі № 916/647/18 за позовом ТОВ „Євро Сервіс до ДП „ОМТП, ОМР про визнання права користування земельною ділянкою, шляхом поділу в натурі земельної ділянки площею 1,4572 га, за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 16 між ТОВ „Євро Сервіс та ДП „ОМТП, виділивши для користування ТОВ Євро Сервіс земельну ділянку розміром 0,3777 га; про зобовязання ДП „ОМТП узгодити межі земельної ділянки розміром 0,3777 га, що розташована за адресою: м.Одеса, вул. Дача Ковалевського, 16, та підписати Акт погодження меж земельної ділянки від 20.03.18 р., яким було відмовлено у задоволені позову позивачу, залишеним в силі постановою ОАГС від 19.09.18 р. та постановою ВС від 20.11.18 р., було викладено, що „зважаючи на знаходження спірної земельної ділянки у комунальній власності територіальної громади м.Одеси в особі Одеської міської ради, набуття позивачем права користування частиною земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ДП „ОМТП за договором від 23.12.99 р., можливе лише у порядку відведення на підставі ст.123 ЗК України, а не в судовому порядку.

У постанові ОАГС від 19.09.18 р. у справі №916/647/18 апеляційний суд відзначив, що „приймаючи до уваги викладене та те, що ПНВК „Хабад права користування спірною земельною ділянкою у момент державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення не набуло, у звязку з відсутністю права користування земельною ділянкою у їх відчужувача, а тому і позивач у момент набуття права приватної власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 16 не набув речових прав на спірну земельну ділянку під ними, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову та з таким висновком господарського суду погоджується колегія, оскільки правом на звернення до суду за захистом порушеного права мають власник або землекористувач земельної ділянки, якщо порушено їх існуюче право власності або право користування цією земельною ділянкою, проте, у позивача не існує, належним чином оформленого права користування земельною ділянкою площею 1,4572 га, за адресою м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 16 у нього відсутні підстави для звернення до суду з позовом про захист такого неіснуючого права. Приймаючи до уваги викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Товариства в частині зобовязання порт узгодити межі земельної ділянки розміром 0,3777 га, що розташована за адресою м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 16, та підписати Акт погодження меж земельної ділянки від 20.03.18 р. не підлягають задоволенню, зважаючи на знаходження спірної земельної ділянки у комунальній власності територіальної громади м.Одеси в особі Одеської міської ради, набуття позивачем права користування частиною земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ДП „ОМТП за договором від 23.12.99 р., можливе лише у порядку відведення на підставі ст.12 ЗК України, а не в судовому порядку.

Переглядаючи судові рішення у справі № 916/647/18 в касаційному порядку ВС в п.30 постанови від 20.11.18 р. відмітив, що „ Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України суди підставно врахували встановлені у справі № 916/3870/15 судами обставини, що Відповідачем-2 не приймалось жодних рішень ні щодо надання ПНВК „Хабад (попередній власник нерухомого майна) або Позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність/користування земельної ділянки, розташованої під відчуженими раніше нежитловими приміщеннями, ні щодо затвердження такої документації та відведення земельної ділянки у власність/користування. На підставі наведеного Суд відхиляє як необґрунтовані доводи скаржника (п.13) з посиланням на висновки Верховного Суду у зазначеній справі про те, що у позивача з часу придбання майна виникло право користування земельною ділянкою, на якій воно розміщене. При цьому посилання скаржника (п.13) на припинення договору про право тимчасового користування, укладеного відповідачем, з посиланням на п.е) ч. 1 ст.141 ЗК України, не є свідченням автоматичного набуття права користування земельною ділянкою позивачем..

Посилаючись на положення п.1) ч.2 ст.320 ГПК України, встановлення судовими рішеннями у справі № 916/647/18 не виникнення у ОП НВК „Хабад та, відповідно, і у подальшого власника не житловими будівлями по вул. Дача Ковалевського, 16 у м. Одесі, ТОВ „Євро Сервіс, права користування земельною ділянкою розміром 0,3777 га, заявник вбачає в цьому істотні обставини для справи, що не були відомі судам і сторонам в процесі розгляду справи № 916/3870/15, та стали відомими з прийняттям остаточного судового рішення у справі № 916/647/18. Звідси, за позицією заявника, не можливо визначити суму збитків, оскільки так як встановлено судовими рішеннями у справі № 916/647/18 у ТОВ „Євро Сервіс не виникло право користування земельною ділянкою, відповідно дану земельну ділянку згідно ч.1 ст.79 ЗК України не сформовано, а тому і розмір земельної ділянки який був включений у формулу вирахування збитків є невірним, у звязку з чим сума нарахована товариству за користування земельною ділянкою була стягнута незаконно та необгрунтовано. За таких умов, та з огляду на те, що судами встановлено чинність договору № КД-145 від 23.12.99 р., оскільки він не припинився автоматично в силу положень ст.141 ЗК України, як вважає заявник, оплату за користування спірною земельною ділянкою має здійснювати ДП „ОМТП.

Розглянувши матеріали заяви про перегляд рішення за новоявленими обставинами, оцінивши пояснення представників сторін, їх мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у заяві суд дійшов наступних висновків.

Рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розглядати справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають скарженню у випадках, передбачених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи (ч.1, п.1) ч.2, п.1) ч.4 ст.320 ГПК України).

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII ГПК.

Заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: з підстави, визначеної п.1 ч.2 ст.320 цього кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. З урахуванням приписів ч.1 цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами або виключними обставинами може бути подана: з підстави, визначеної п.1 ч.2 ст.320 цього кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених ч.2, п.1, 3 ч. 3 ст.320 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення (п.1) ч.1, п.1) ч.2, ч.4 ст.321 ГПК України).

Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовної провадження з повідомленням учасників справи. За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу... (ч.ч.1, 2, п.1) ч.3, ч.4 ст.325 ГПК України).

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.75 ГПК України).

Так, в обґрунтування заяви про перегляд рішення від 07.11.17 р. за нововиявленими обставинами ТОВ „Євро Сервіс покладено висновки судів, зроблені в судових рішеннях у справі № 916/647/18, щодо відсутності у нього права користування земельною ділянкою, площею 0,3777 га, розташованою в м.Одесі, вул. Дача Ковалевського, 16, а відповідно безпідставність судом стягнення з ТОВ „Євро Сервіс у справі № 916/3870/15 збитків в розмірі 1 170 274,19 грн.

Наразі, як вбачається із змісту рішень всіх судових інстанцій у справі № 916/3870/15 та процитованих в даній ухвалі основних висновків із даних судових рішень, висновки щодо відсутності у ТОВ „Євро Сервіс права користування спірною земельною ділянкою були судами викладені у своїх процесуальних документах, однак, при цьому судами було встановлено фактичне використання ТОВ „Євро Сервіс земельною ділянкою відповідно без оформлених на то правовстановлюючих документів, і саме безпосередньо за такої обставини стягнуто з відповідача суму збитків, фактично понесених портом по оплаті орендної плати за спірну земельну ділянка. Разом з цим, як судом відмічалось вище, рішення суду від 07.11.17р., а саме його абз.2 стор.7 містить відзначення про встановлення відсутності у ТОВ „Євро Сервіс права користування земельною ділянкою площею 0,3777 га ще рішенням ГСОО від 25.07.16 р., залишеним без змін постановою ОАГС від 28.09.16 р. по справі №916/4024/15 за позовом ТОВ „Євро Сервіс до ДП „ОМТП, ОМР про усунення перешкод у користуванні майном та розірвання договору оренди, в задоволенні якого судом відмовлено, де як підставою для відмови у задоволенні позову судом було встановлено, що ні у попереднього власника нежитлових будівель номер 16 по вулиці Дача Ковалевського в м.Одесі, загальною площею 198,8 кв.м., ні у ТОВ „Євро Сервіс ніколи не виникало права користування земельною ділянкою, площею 0,3777 га, кадастровий номер :41:019:0015, розташованою за адресою: м.Одеса, вул. Дача Ковалевського, 16.

Отже, як судовими рішеннями, зокрема і рішенням ГСОО від 07.11.17 р., у справі №916/3870/15, так і попередньо до нього прийнятих судових рішень у справі № 916/4024/15 встановлювалось відсутність у ТОВ „Євро Сервіс права користування земельною ділянкою площею 0,3777 га в м.Одесі, по вул.Дача Ковалевського, 16, а отже відзначення в судових актах у справі №916/647/18 даної обставини не є нововиявленою та істотною.

За таких обставин, суд не вбачає наявними істотні для справи № 916/3870/15 обставини, які не були відомі суду та сторонам справи при розгляді даної справи, а тому відмовляє в задоволенні заяви ТОВ „Євро Сервіс та залишає рішення від 07.11.17 р. в силі. Фактично позиція заявника у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами зводиться до переоцінки судом встановлених фактів, доказів та позицій, висновків суду, викладених у рішенні від 07.11.17 р., що є недопустимим в розумінні практики ЄСПЛ, в рішеннях якого неодноразово вказувалось, що відповідно до ст.6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, а також практики ЄСПЛ (справа Совтрансавто-Холдінг проти України від 25.07.2002, Брумареску проти Румунії від 28.10.1999) основним елементом верховенства права є принцип правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Також, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, які в силу п. 4 ст. 11 ГПК України та ст.17 ЗУ „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню господарськими судами як джерело права, зазначає, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобовязаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення Суду у справі Олюджіч проти Хорватії, № 22330/05, від 05.02.2009). Принцип справедливості закріплений у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення Суду у справах Мала проти України, № 4436/07, від 03.07.2014, Богатова проти України, №5231/04, від 07.10.2010). Згідно з практикою Європейського суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обовязку щодо обґрунтування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (див. рішення Суду у справі Мала проти України, № 4436/07, від 03.07.2014). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення Суду у справі Гірвісаарі проти Фінляндії, №49684/99, від 27.09.2001).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд в повній мірі відмовляє заявнику у задоволенні заяви про перегляд рішення ГСОО від 07.11.17 р. за новоявленими обставинами, оскільки не вбачає такими обставини, наведені ТОВ „ОСОБА_4 сервіс у заяві від 19.12.18 р. за вх.№ 2-6443/18.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом відмовлено ТОВ „ОСОБА_4 сервіс у задоволені заяви про перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, то понесені останнім витрати на оплату судового збору в сумі 26331,17грн. відшкодуванню за рахунок позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 235, 320, 325 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Євро Сервіс» (65026, АДРЕСА_1, ) від 19.12.2018р. за вх.№2-6443/18 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2017р. у справі №916/3870/15.

2. Залишити в силі рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2017р. у справі №916/3870/15.

3. Понесені ТОВ «Євро Сервіс» (65026, АДРЕСА_2, ) витрати на сплату судового збору за розгляд заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення в сумі 26331,17грн. покладаються на платника.

4. У відповідності до ч.1 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 21.02.2019р. та підлягає оскарженню в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

5. Повну ухвалу складено 25 лютого 2019 р.

Суддя І.А. Малярчук