УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Київ

19.02.2019Справа № 910/16423/18

Суддя Підченко Ю.О., розглянувши заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору та додані до неї документи Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон"

доНаціонального банку України
провизнання відсутнім права

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/16423/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" до Національного банку України про визнання недійсним Іпотечного договору № 45 від 30.07.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., зареєстрованого в реєстрі за № 3356.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладенні спірного Іпотечного договору сторонами не дотримано обов'язкових норм Закону, які є спеціальними у даних правовідносинах, тобто договір не містить одну з істотних умов, що визначені ст. 18 Закону України "Про іпотеку", договір укладений з порушенням ч. 2 ст. 7 цього ж Закону, ст. 92 Цивільного кодексу України без надання згоди на укладення такого договору учасниками/засновниками товариства, у зв'язку з чим, спірний Іпотечний договір підлягає визнанню недійсним в порядку ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 12.12.2018 відкрито провадження в справі № 910/16423/18, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

13.02.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" надійшла заява третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору до Національного банку України про визнання відсутнім права вимагати повернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" усієї суми заборгованості за Кредитним договором № 19 від 03.03.2009, укладеним між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк".

В обґрунтування своїх позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Тайлон" вказує, що із фінансової звітності Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" вбачається, що останній має необхідні кошти для погашення своїх зобов'язань перед Національним банком України за Кредитним договором №19 від 03.03.2009, а Національний банк України має правові підстави для списання з рахунків Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" необхідних для такого погашення коштів, у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис", як іпотекодавця, всієї суми заборгованості Кредитним договором №19 від 03.03.2009.

Також, за доводами третьої особи із самостійними вимогами, поданий нею позов та первісний позов виникають з одних і тих самих правовідносин, що підтверджується змістом первісного позову, зокрема, підставами обох позовів є правовідносини, які виникли із Кредитного договору № 19 від 03.03.2009 р., укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та Національним банком України, та спірного іпотечного договору, укладеного між ТОВ "Приватофис" та Національним банком України в межах забезпечення основного зобов'язання ПАТ КБ "Приватбанк" за Кредитним договором № 19 від 03.03.2009. Заявник вважає, що права ТОВ "Тайлон" порушені у зв'язку з тим, що останній ТОВ "Тайлон" є одним з учасників товариства, які володіють часткою в статутному капіталі позивача ТОВ "Приватофис".

Дослідивши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що вказаний позов третьої особи з самостійними вимогами підлягає поверненню з наступних підстав.

Положеннями ч. 1. ст. 49 ГПК України встановлено, що треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Отже, з метою захисту свого права, третя особа, яка вважає, що саме їй належить право на предмет спору може звернутися до господарського суду, який розглядає справу, з заявою про вступ у справу як третя особа з самостійною вимогою на предмет спору.

До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу (ч. 5 ст. 49 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

У п. 1.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що третя особа із самостійними вимогами повинна звертатись з позовом до суду з вимогами, які є тотожними вимогам за первісним позовом. Якщо ж така третя особа звертається з позовом, вимоги за яким не є тотожними вимогам за первісним позовом, позов третьої особи може бути повернуто на підставі пункту 5 частини першої статті 63 ГПК, оскільки третя особа може бути допущена до участі у справі лише тоді, коли її самостійна вимога стосується предмета спору між позивачем і відповідачем у справі.

Разом з тим, суд звертає увагу, що на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємно пов'язаний з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини 1 статті 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору за первісним позовом. При цьому, під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об'єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Відтак, вимога третьої особи, спрямована на будь-що поза предметом спору між позивачем та відповідачем, не може бути визнана вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постановах від 11.10.2018 у справі № 916/454/18 та від 16.10.2018 у справі № 916/361/18.

З позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" вбачається, що вказана юридична особа не протиставляє свої вимоги вимогам позивача у справі № 910/16423/18 про визнання недійсним іпотечного договору № 45 від 30.07.2014 та не заперечує вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис", не переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь. По суті Товариством з обмеженою відповідальністю "Тайлон" заявлені вимоги поза предметом спору у справі № 910/16423/18, які виникли з інших правовідносин.

Згідно з ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлена Товариством з обмеженою відповідальністю "Тайлон" позовна заява не пов'язана з первісним позовом та не є позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в розумінні частини 1 статті 49 ГПК України, у зв'язку з чим суд у відповідно до ст. 180 ГПК України повертає позовну заяву заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 180, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору та додані до неї документи повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Тайлон".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Суддя Ю.О. Підченко