ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2019 р. м. Київ

Справа № 911/2773/18

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом Комунального підприємства «Васильківтепломережа» до Виконавчого комітету Васильківської міської ради про відшкодування майнової шкоди на суму 125 960,16грн, без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Васильківтепломережа» (далі - КП «Васильківтепломережа») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Виконавчого комітету Васильківської міської ради про відшкодування майнової шкоди на суму 125 960,16грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що незаконними діями відповідача, а саме - прийняттям розпоряджень №231-к від 31.12.2014, № 232-к від 02.01.2015, 122-к від 09.06.2015, які у подальшому скасовані судом, позивач зазнав збитків на суму 125 960,16грн у вигляді оплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу поновленого на посаді працівника, оплаті виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій тощо (а.с.3-6).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.01.2019 відкрито провадження за даним позовом, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій (а.с.1-2).

Копія ухвали про відкриття провадження у даній справі отримана позивачем та відповідачем 15.01.2019, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №758 (а.с.81), №766 (а.с.82).

25.01.2019, з дотриманням строку, встановленого ч.1 ст.251 ГПК України, відповідачем подано відзив (а.с.83).

У відзиві на позов відповідач - Виконавчий комітет Васильківської міської ради позов не визнав та просив замінити відповідача на належного, а провадження у справі закрити.

Відхиляючи заявлені вимоги, відповідач вказує на те, що відповідати за заявленими вимогами має самостійно міський голова, який прийняв акти, що у подальшому скасовані судом, - Сабов Сергій Олександрович (далі - Сабов С.О.). Відповідач зазначає, що розпорядження не приймаються на засіданнях виконавчого комітету, а їх видає у межах свої повноважень міський голова (а.с.83).

Ухвалою суду від 29.01.2019 судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, оскільки таке клопотання подано відповідачем, а в силу ч.2 ст.48 ГПК України, суд замінює первісного відповідача належним виключно за клопотанням позивача (а.с.88-89).

У строк, встановлений ухвалою суду від 15.01.2019, від позивача надійшов відповідь на відзив (зданий для відправлення суду відділенню зв'язку №1 м. Васильків - 01.02.2019).

У відповіді на відзив позивач вказує, що звільнення ОСОБА_2 відбулось через розпорядження міського голови Сабова С.О., який діяв від імені органу місцевого самоврядування як міський голова. При цьому, позивач вказує, що в силу стст.1173,1174 ЦК України, відшкодування шкоди здійснюється незалежно від вини органу державної влади та його посадової або службової особи (а.с.90-91).

Заперечення від відповідача надійшли з пропущенням строку, встановленого судом відповідно до ухвали від 08.01.2019, а саме - 08.02.2019 (а.с.97).

Однак, відповідно до ч.2 ст.251 ГПК України, відповідач має право подати до суду заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку; заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як визначено ч.2 ст.119 ГПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Разом з тим, клопотань про продовження встановленого судом строку для подання заперечення до закінчення такого строку не надходило.

Однак, зважаючи на те, що поштове відправлення 986, у якому відповідачу направлено відповідь на відзив, вручено йому лише 05.02.2019 і у відповідача було лише 2 дні для подання заперечення, суд вважає за можливе з власної ініціативи продовжити відповідний строк та прийняти заперечення.

У поданому запереченні, відповідач просить у задоволенні позову відмовити, вказуючи на те, що відповідач - Виконавчий комітет Васильківської міської ради прав позивача не порушував, у зв'язку з чим позивач безпідставно звернувся з позовом до такої особи (а.с.97).

Дослідивши зібрані у справі документи і матеріали, суд встановив наступні обставини.

Розпорядженням Васильківського міського голови від 31.12.2014 №231-к «Про звільнення директора КП «Васильківтепломережа» ОСОБА_2» звільнено ОСОБА_2 (а.с.49).

Розпорядженням Васильківського міського голови від 31.12.2014 №232-к «Про призначення та укладання контракту з КП «Васильківтепломережа» ОСОБА_3 призначено ОСОБА_3 з 02.01.2015 на посаду директора КП «Васильківтепломережа» та ухвалено укласти з такою особою контракт з 02.01.2015 по 01.01.2016 (а.с.48).

Розпорядженням Васильківського міського голови від 09.06.2015 №122-к «Про призначення та укладання контракту з директором КП «Васильківтепломережа ОСОБА_4.» призначено з 09.06.2015 на посаду директора КП «Васильківтепломережа» за контрактом ОСОБА_4 та ухвалено укласти з такою особою контракт з 09.06.2015 по 08.06.2016 (а.с.47).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.08.2015, яке прийнято у справі №754/358/15-ц за позовом ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2) до Васильківського міського голови Сабова С.О., Виконавчого комітету Васильківсько міської ради Київської області, КП «Васильківтепломережа», третя особа - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування розпоряджень Васильківського міського голови, наказу КП «Васильківтепломережа», визнання строкового договору продовженим на невизначений строк, поновлення на роботі, стягнення заборгованості з заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, позов задоволено частково (а.с.9-11,50-52).

Відповідно до вказаного рішення суду:

- визнано строковий договір - контракт з директором КП «Васильківтепломережа» від 12.06.12, укладений між ОСОБА_2 та Васильківською міською радою в особі Васильківського міського голови, таким, що укладений на невизначений час;

- визнано незаконним розпорядження Васильківського міського голови Сабова С.О. №231-к від 31.12.14 про звільнення ОСОБА_2 з посади директора КП «Васильківтепломережа» 31.12.14;

- визнано незаконним розпорядження Васильківського міського голови Сабова С.О. №232-к від 31.12.14 про призначення з 02.01.15 ОСОБА_3 директором КП «Васильківтепломережа»;

- визнано незаконним розпорядження Васильківського міського голови Сабова С.О. №122-к від 09.06.15 про призначення та укладення контракту з директором КП «Васильківтепломережа» ОСОБА_4;

- визнано незаконним наказ КП «Васильківтепломережа» №25-к від 20.04.15, яким ОСОБА_3 приступив до виконання обов'язків директора КП «Васильківтепломережа»;

- поновлено ОСОБА_2 на посаді директора КП «Васильківтепломережа»;

- стягнуто з КП «Васильківтепломережа» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 84 148, 68 грн з відрахуванням обов'язкових платежів;

- стягнуто з Виконавчого комітету Васильківської міської ради на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.12.2015 прийнято відмову від апеляційних скарг на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14.08.2015, у зв'язку з чим апеляційне провадження закрито (а.с.13,54-55).

На виконання відповідного рішення суду видано виконавчий лист №2-1351, який пред'явлено до виконання 20.08.2015. Постановою ВДВС Васильківського МРУЮ від 21.08.2015 відкрито виконавче провадження №48515696 за заявою стягувача та відповідним виконавчим документом, який видано на виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 84 148,68грн з відрахуванням обов'язкових платежів (а.с.15,56).

08.02.2016 ВПР Департаменту ДВС МЮ України прийнято постанову про передачу виконавчого провадження (а.с.16,57).

Розпорядженням від 09.03.2016 органом ДВС здійснено розподіл коштів, що надійшли в межах зведеного виконавчого провадження (а.с.17,58), а постановою від 25.03.2016 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1351 від 18.08.2015 закінчено у зв'язку з фактичним виконанням (а.с.18,59).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18.04.2016, що прийнято у справі №754/210/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, КП «Васильківтепломережа» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, позов задоволено частково (а.с.12,53).

Відповідно до вказаного рішення суду стягнуто з КП «Васильківтепломережа» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у розмірі 33 331,62грн; в іншій частині позову відмовлено. Також, рішенням суду на КП «Васильківтепломережа» покладена сплата судового збору у розмірі 499,96грн.

Рішення суду у справі №754/210/16-ц набрало законної сили 29.04.2016.

Приймаючи рішення, суд виходив з того, що ОСОБА_2 поновлений на посаді рішенням суду від 14.08.2015, яке фактично виконано 12.11.2015.

19.05.2016 на підставі заяви стягувача та виконавчого листа №754/210/16, який видано на виконання рішення суду у відповідній справі, постановою ВДВС Васильківського МРУЮ відкрито виконавче провадження (а.с.60).

Постановою Васильківського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області від 22.06.2016 виконавче провадження, відкрите з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання відповідного рішення суду, закінчено у зв'язку з добровільним виконанням (а.с.20,60).

Позивач, звертаючись до суду з позовом просить стягнути з відповідача 125 960,16грн, які складаються з: 84148,68грн - середній заробіток за час вимушеного прогулу на підставі рішення суду у справі №754/358/15-ц); 8414,86грн (виконавчий збір) та 65грн (витрати виконавчого провадження) - витрати у зв'язку з примусовим виконанням рішення у справі №754/358/15-ц; 33 331,62грн - середній заробіток за час вимушеного прогулу на підставі рішення суду у справі №754/210/16-ц. Сплачені грошові кошти у розмірі 125 960,16грн позивач вважає витратами, які він поніс внаслідок прийняття розпоряджень, які визнані незаконними судом та скасовані.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов'язку відшкодування позивачу шкоди у вигляді витрат у розмірі 125960,16грн, які понесені ним внаслідок прийняття розпоряджень, які визнані судом незаконними.

Заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу ч.1 ст.174 ГК України, однією із підстав виникнення господарського зобов'язання є заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання.

Як визначено ч.1 ст.175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку; майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст.1166 ЦК України.

Поряд з цим, як встановлено ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже, відповідна норма регулює відносини із заподіяння шкоди, завданої рішенням, дією або бездіяльністю органів, визначених відповідною нормою.

При цьому, у разі заподіяння шкоди рішенням, дією або бездіяльністю посадової або службової особи таких органів шкода відшкодовується також незалежно від вини такої особи, що визначено ст.1174 ЦК України.

Так, в силу ст.1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Міський голова входить до системи місцевого самоврядування, що визначено ч.1 ст.5 Закону України «Про місцеве самоврядування» (далі - Закон).

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону, сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Таким чином, Васильківській міській голова є посадовою особою територіальної громади.

Як визначено ч.3 ст.12 Закону, сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

При цьому, органом місцевого самоврядування є міська рада, як вбачається з ч.1 ст.10 Закону, яка представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Виконавчий комітет, як випливає із положень ч.1 ст.11 Закону, є виконавчим органом міської ради.

Як визначено ч.2 ст.11 Закону, виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Згідно з ч.3 ст.10 Закону, представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Таким чином, із змісту положень відповідних норм вбачається, що міський голова не є посадовою особою міської ради або її виконавчого органу - виконавчого комітету міської ради, тобто органів місцевого самоврядування; він є посадовою особою місцевого самоврядування.

Як визначено п.10 ч.4 ст.42 Закону, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

Реалізуючи надані повноваження, як вбачається із положень п.20 ч.4 ст.42 Закону, міський голова видає розпорядження у межах свої повноважень та, відповідно до ч.5 цієї норми, несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Як визначено ст.77 Закону, шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Таким чином, зважаючи на те, що розпорядження, які у подальшому визнані незаконними судом, прийняті посадовою особою місцевого самоврядування (не органу місцевого самоврядування) - міським головою на виконання його власних повноважень, визначених п.10 ч.4 ст.42 Закону, особа, яка залучена до участі у справі в якості відповідача - Виконавчий орган Васильківської міської ради не є особою, яка має відповідати за заявленим позовом.

Зважаючи на те, що замінити відповідача суд може, враховуючи положення ч.2 ст.48 ГПК України, за клопотанням позивача, який з таким клопотанням не звертався та продовжував підтримувати вимоги до залученого відповідача, а залучена як відповідач особа не є відповідальною за шкоду, у задоволенні позову до такої особи суд відмовляє.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати на оплату позову судовим збором у розмірі 1889,40грн, підлягають покладенню на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Комунального підприємства «Васильківтепломережа» (ідентифікаційний код 31916457; 08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Декабристів, 60-А) до Виконавчого комітету Васильківської міської ради (ідентифікаційний код 04054857; 08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Соборна, 56) про стягнення 125960,16грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів у порядку, визначеному ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова