РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.02.2019Справа № 910/10833/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал і Ко»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕФ. КепіталПартнерс Україна»

про стягнення 493 281,17 грн

Суддя: Шкурдова Л.М.

секретар с/з Масна А.А.

Представники сторін:

від позивача - Савицька С.В. (керівник)

від відповідача - Куликов О.А., за дог. про над. прав. доп.

вільний слухач - ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_1)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал і Ко» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕФ. КепіталПартнерс Україна» (далі - відповідач) про стягнення 493 281,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані вимогою позивача, як поручителя, до відповідача, як боржника,відшкодувати вартість погашеної поручителем перед кредитором заборгованості за договором постачання електричної енергії № 10633 від 09.11.2007.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

У судовому засіданні 02.10.2018 суд ухвалив здійснювати розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження, зі стадії відкриття провадження у справі, призначено підготовче засідання.

04.12.2018 від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовної заяви, просить поновити процесуальний строк на подачу відзиву, в задоволенні позовної заяви відмовити.

Розглянувши клопотання відповідача про поновлення процесуального строку для подачі відзиву, суд вважає за необхідне його задовольнити, оскільки в ЄДРПОУ зазначена адреса для листування:04070, Київ-70, а/с 165, за якою відповідач не отримував ухвалу, якою встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні 22.01.2019 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 12.02.2019.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 12.02.2019 судом було заслухано вступне слово позивача та відповідача, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримавв повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідачане визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

У судовому засіданні 12.02.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.03.2017 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Метал і Ко» (поручитель) було укладено договір поруки (далі - договір поруки), відповідно до п. 1.1 якого поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань з оплати спожитої електричної енергії Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕФ. КепіталПартнерс Україна» (боржник), які виникли за договором постачання електричної енергії від 09.11.2007 за №10633 (далі - основний договір) укладений між кредитором та боржником.

Згідно п. 3.1 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов'язання щодо спожитої електричної енергії, а також за відшкодування кредитору збитків та сплату неустойки, відповідно до умов основного договору.

В судовому засіданні 02.10.2018 від позивача витребуваний детальний розрахунок суми позову, зокрема, основного боргу, тобто виконаного позивачем за відповідача зобов'язання з оплати вартості спожитої ним електроенергії ПАТ «Київенерго».

Розрахунку позивачем суду не надано, долучено акт звіряння розрахунків з ПАТ «Київенерго» на підтвердження проведення оплат на виконання договору поруки, акти енергопостачальної організації на підтвердження кількості спожитої електроенергії з жовтня 2016 року по серпень 2017 року.

Разом з тим, в позовній заяві позивач стверджує, що здійснив за зобов'язаннями відповідача наступні оплати, а саме:

- борг за активну електроенергію в сумі 211 841,72 грн (платіжне доручення № 78 від 13.03.2017);

- борг за реактивну електроенергію в сумі 4 362,58 грн (платіжне доручення № 81 від 13.03.2017);

- борг по пені в сумі 7 007,11грн (платіжне доручення № 80 від 13.03.2017);

- попередню оплату за активну електроенергію в сумі 40 474,98 грн (платіжне доручення № 79 від 13.03.2017). Вимога направлена 15.03.2017.

21.04.2017 позивач повторно направив відповідачу вимогу №19 з проханням сплатити суму грошових зобов'язань, що виконані поручителем перед кредитором за основним зобов'язанням, яка становить 263 686,39 грн.

У зв'язку з тим, що вищезазначені вимоги залишилися без відповіді 23.05.2017 позивач направив відповідачу вимогу№22 щодо сплати суми грошових зобов'язань, що виконані поручителем перед кредитором за основним договором, які становлять 263 686,39 грн, та одночасно повідомив про виконання грошових зобов'язань за договором на постачання електричної енергії №10633 від 03.11.2007, у наступному розмірі :

- борг за активну електроенергію за квітень в сумі 65 097,78 грн (платіжне доручення № 64 від 18.05.2017);

- борг за реактивну електроенергію за березень 2017 року в сумі 1 066,96 грн (платіжне доручення № 70 від 19.05.2017);

- борг по пені за березень 2017 року в сумі 3 044,71 грн (платіжне доручення № 69 від 19.05.2017);

- попередню оплату за активну електроенергію за травень в сумі 72 000,00 грн (платіжне доручення № 67 від 19.05.2017);

- борг по пені за квітень 2017 в сумі 10,35 грн (платіжне доручення № 65 від 18.05.2017);

- борг за реактивну електроенергію за квітень 2017 в сумі 1 234,13 грн(платіжне доручення № 66 від 18.05.2017).

За твердженням позивача, загальна сума грошових зобов'язань, що виконані поручителем перед кредиторомстановить: 263 686,39 грн (оплата в березні 2017 року), та 142 453,93 грн(оплата в травні 2017 року). Всього 406 140,32 грн.

У зв'язку з відсутністю відповіді на вищезазначені вимоги, 03.07.2017 позивач повторно направив відповідачу вимогу № 27 про сплату грошового зобов'язання сплаченого в березні 2017 рокув сумі 263 686,39 грн; в травні 2017 року - 142 453,93 грн, та одночасно повідомив, що в червні 2017 року ним сплачено :

- борг за активну електроенергію за червень 2017 року в сумі 13 914,37 грн (платіжне доручення № 91 від 16.06.2017);

- борг за реактивну електроенергію за травень 2017 року в сумі 1 178,33 грн(платіжне доручення № 93 від 16.06.2017);

- борг за реактивну електроенергію за червень 2017 року в сумі 774,64 грн (платіжне доручення №92 від 16.06.2017);

- борг по пені за травень в сумі 400,80 грн (платіжне доручення № 94 від 16.06.2017). Загальна сума грошових зобов'язань, що виконані поручителем у червні 2017 року становить 16 268,14 грн.

Позивач стверджує, що станом на 01.07.2017 загальна сума грошових зобов'язань, що виконані ним як поручителем перед кредитором за основним договором, становить 422 408,46 грн. Вимога відповідачем не отримана, відповіді не надано.

З аналогічними вимогами про сплату грошових зобов'язань, що виконані поручителем на суму 422 408,46 грн, позивач звертався до відповідача з вимогами від 30.08.2017 № 29, від 06.08.2018 №24.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідач зазначені вище вимоги не виконав, заборгованість перед позивачем за договором поруки не погасив, у зв'язку з чим за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 422 408,46 грнсуми основного боргу, а також 54 523,71 грн інфляційних втрат та 16 349,00 грн 3% річних, нарахованих на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що не був власником нерухомого майна та не користувався електричною енергією в межах заявленого позивачем періоду, а отже відсутні підстави для стягнення з відповідача вартості електричної енергії за спірний період.

З матеріалів справи вбачається, що між Акціонерною енергетичною компанією «Київенерго» та ТОВ «Ройланс-Україна», правонаступником якого є ТОВ «Ю.ЕФ. КепіталПартнерс Україна», 09.11.2007 укладено договір про постачання електричної енергії №10633 (в редакції додаткової угоди від 07.04.2010).

Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наданого відповідачем до матеріалів справи, 08.06.2016 право власності на нежилий будинок (літ. А) за адресою: м.Київ. вул. Воздвиженська, будинок 56, куди постачалася електрична енергія згідно договору №10633 від 09.11.2007, зареєстровано за ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини першої статті 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з п. 1.2. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики від 31.07.1996 №28 (далі - ПКЕЕ), чинних на момент виникнення спірних правовідносин, споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.

Постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом (п. 1.3. ПКЕЕ).

Електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами обліку електричної енергії для розрахунків за спожиту електричну енергію, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, а також (за бажанням споживача) засобами вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії (п. 3.1. ПКЕЕ).

Відповідно до п. 6.1. ПКЕЕ розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору.Обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії за винятком випадків, передбачених цими Правилами.

За змістом пункту 10.2. ПКЕЕ споживач електричної енергії зобов'язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів), оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

У своїх поясненнях позивач посилається на те, що є користувачем нежитлового приміщення по вул. Воздвиженській, буд. 56, що в м.Києві, відповідно до договору оренди від 23.01.2017, укладеного з ОСОБА_5 Водночас, доказів, що підтверджують укладення такого договору матеріали справи не містять.

З матеріалів справи вбачається, що з 08.06.2016 право власності на вказане нежитлове приміщення зареєстровано за ОСОБА_5 На підтвердження обсягу спожитої електричної енергії позивачем надано акти нарахування за відвантажену електричну енергію, акти надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії за період жовтень 2016 по серпень 2017 без відображення в них відомостей про зняття показників з лічильників електричної енергії, які містять не скріплений печаткою підпис представника ПАТ «Київенерго» та акт звірення взаєморозрахунків між ПАТ «Київенерго» та ТОВ «Ю.ЕФ. КепіталПартнерс Україна» підписаний лише представником енергопостачальної організації.

Водночас, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що споживачем електричної енергії за заявлений в справі період стягнення вартості електричної енергії був саме відповідач.

З наведених вище норм законодавства вбачається, що саме на власника або користувача майна, якщо це передбачено умовами договору, покладено обов'язок з оплати фактично спожитого обсягу електроенергії. Водночас, наявність договору про постачання електричної енергії з попереднім власником, який не є фактичним споживачем такої електричної енергії, не свідчить про обов'язок останнього сплачувати вартість спожитої новим власником електроенергії.

Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частиною другою статті 554 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання (ч.2 ст. 556 ЦК України).

Договір поруки між ПАТ «Київенерго» та ТОВ «Метал і Ко» укладено 10.03.2017, тобто в період, коли право власності на нежитлові будівлі за адресою: м.Київ, вул. Воздвиженська, будинок 56 було зареєстровано за ОСОБА_5.

Звертаючись з позовом, позивач просить стягнути з відповідача вартість спожитої електричної енергії за період з березня 2017 року по червень 2017 року, на підставі договору поруки, водночас, доказів на підтвердження того, що відповідач був фактичним споживачем електричної енергії за вказаний період, позивачем суду не надано, як і не надано детального розрахунку суми заявлених вимог з відображенням періоду виникнення заборгованості, за які він здійснював оплати, фактичної кількості спожитої електричної енергії з відображенням показників лічильників.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що у відповідача виник обов'язок з оплати вартості спожитої електричної енергії за період з березня 2017 року по червень 2017 року, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.129, 236 - 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складення повного судового рішення: 21.02.2019р.