ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2019

Справа №910/17367/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Блажівської О.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи №910/17367/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс»

(03150, м.Київ, вул.Антоновича, буд.46-46 А, )

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

(03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, )

про стягнення 81 885,82 грн,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс», 6 грудня 2018 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Акціонерного товариства «Українська залізниця», про стягнення 81 885,82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Акціонерне товариство «Українська залізниця», на думку позивача, не забезпечило збереження цілісності майна (вагонів) під час перевезення залізницею, що завдало збитків Товариству з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» у розмірі 81 885,82 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2018 відкрито провадження у справі №910/17367/18 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, Ухвала Господарського суду міста Києва від 27.12.2018 у справі №910/17367/18 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03680, м.Київ, вул.Тверська, 5.

Відповідачем 03.01.2019 було отримано поштове відправлення з Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2018 у справі №910/17367/18, що підтверджується долученим до матеріалів справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення №129.

Враховуючи викладене, відповідач повідомлений належним чином про розгляд даної справи.

20.02.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» надійшли оригінали та/або нотаріально засвідчені копії, долучених до позовної заяви документів.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Станом на 25.02.2019 від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також не отримано від відповідача відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» було здійснено перевезення вантажних вагонів власності (оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС».

На станціях Волноваха (код станції 486202) та Попасна (код станції 496007) було виявлено пошкодження (розукомплектування) вагонів власності (оренди) Tовариства з обмеженою відповідальністю «JIEMTPAHC», а саме:          вагону №53525127, вагону №56177314, вагону №56151160, вагону №53454823, вагону №53485900, вагону №53171047, вагону №60631009, вагону №53413720, вагону №55332340.

Вагони власності (оренди) Tовариства з обмеженою відповідальністю «JIEMTPAHC» були направлені на технічне обслуговування внаслідок встановлення відсутності головної та магістральної частин повітророзподільника, на підставі чого були оформлені відповідні повідомлення форми ВУ-23М.

З метою складання відповідних актів, а саме комерційних актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М TOB «ЛEMTPAHC» письмово звернулось з заявою вих. №3423/ДВ від 11.07.2018 та заявою вих. №3676/ДВ від 30.07.2018 до Начальника структурного підрозділу «Волноваське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», а також заявою вих. №3422/ДВ від 11.07.2018 року та заявою вих. №3675/ДВ від 30.07.2018 до Начальника станції Волноваха регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

З метою складання відповідних актів, а саме комерційних актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М TOB «ЛEMTPAHC» письмово звернулось з заявою вих. №3337/ДВ від 06.07.2018 до Начальника станції Попасня регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

Структурним підрозділом «Попаснянське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» складено акт про пошкодження вагона (форма ВУ-25М), а саме:

1. Акт про пошкодження вагона №55332340, складений 04.07.2018 року.

Внаслідок розукомплектування вагонів Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» було змушене передати структурному підрозділу «Волноваське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» аналогічні деталі, які були відсутні на вагонах, для подальшого їх встановлення на вагони, оскільки вагони використовуються у господарській діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС».

Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» для комплектації розукомплектованих вагонів було придбано деталі, які були встановлені замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, а саме:

На підставі Договору поставки №710/16 від 01.11.2016 року, специфікації №17 від 02.10.2017 року, специфікації №20 від 02.01.2018 року у Товариства з додатковою відповідальністю «Попаснянський ВРЗ» було придбано:

- головна частина 270.023-1 у кількості 8 шт. на загальну суму 41 384,35 грн.

- магістральна частина 483.010-01 у кількості 1 шт. на загальну суму 5 629,04 грн.

Зазначена продукція була сплачена згідно платіжних доручень №131 від 10.01.2018 року та платіжного доручення №1140 від 19.02.2018 року.

На підставі договору поставки №410/11 від 17.06.2011 року, специфікації від 16.06.2017 року та специфікації від 08.11.2017 року у TOB «AB метал груп» було придбано:

- болт 12х50 ГОСТ 7798:2008 у кількості 2,1 кг на загальну суму 64,31 грн.

Кошти були сплачені згідно платіжного доручення №111393 від 04.12.2017 року на підставі виставленого рахунку №500102091 від 06.11.2017.

- гайка М12 ГОСТ 5915:2008 у кількості 0,320 кг на загальну суму 8,94 грн.

Кошти були сплачені згідно платіжного доручення №554 від 19.06.2017 року на підставі виставленого рахунку №500050181 від 16.06.2017.

За договором поставки №558/14 від 11.12.2014 року та специфікації від 27 грудня 2017 року у ТОВ «ФІРМА «ЛІК-РТІ» було придбано:

- прокладка 270.326 ТУУ 6 00152135.047-97 у кількості 1 шт. на загальну суму 14,94 грн.

Кошти були сплачені згідно платіжного доручення №778 від 05.02.2018 року на підставі виставленого рахунку №50 від 17.01.2018 року.

У листі АТ «Укрзалізниця» зазначено, що «починаючи з 01.04.2016 при виконанні КР, ДР та ТОВ-2 з несправності повітророзподільника обов'язково проводити модернізацію №2154 «Модернизация крепления магистральной части воздухораспределителя условный №483.000» за ТУ-31 Укрзалізпром 106-99 та відображати у формах ВУ-4М, ВУ-36М проведення модернізації магістральної частини повітророзподільника. При формуванні повідомлення 1354 забезпечити передачу коду модернації 2154. Заборонити випуск вагонів з планових ремонтів, без проведення модернізації магістральних частин».

Для виготовлення деталей модернізації ТОВ «ЛЕМТРАНС» на підставі договору поставки №22 від 08.06.2015 та специфікації від 24.01.2017 року у ТОВ «ТРУБОСТАЛЬ» було придбано:

- труба сталева безшовна 27х3, 2х6000 мм ст.10-20 ГОСТ 30.03.2017.

Кошти були сплачені згідно платіжного доручення №2657 від 30.03.2017.

На підставі Договору поставки №МКП-155696/14/15 від 01.04.2015 року та специфікації №20 від 14.12.2017 року у ТОВ «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» було придбано:

- гарячекатний лист 4х1250х6000 мм – сталь Ст3пс – 5 ГОСТ 1990374 ГОСТ 14637-89 ДСТУ 2651:2005/ГОСТ 380-2005.

Кошти були сплачені згідно платіжного доручення №111845 від 18.12.2017.

Таким чином, у зв'язку з вимогами АТ «Укрзалізниця» на вагони були встановлені шайбимодернізації у кількості 36 шт. загальною вартістю 23,32 грн та кольца модернізації у кількості 36 шт. загальною вартістю 49,68 грн.

Загальна вартість придбаних деталей становить: 41 384,35 грн + 5 629,04 грн + 64,31 грн + 8,94 грн + 14,94 грн +23,32 грн + 49,68 грн = 47 174,58 грн.

Відповідно до пункту 21 Правил користування вагонами і контейнерами, ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Між TOB «ЛEMTPAHC» і ПАТ «Укрзалізниця» (регіональна філія «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця») укладено договір на технічне обслуговування з відчепленням вантажних вагонів №ДОН/В-18041/НЮ від 10.01.2018 року. Відповідно до цього договору Підрядник зобов’язується виконувати технічне обслуговування з відчепленням Вагонів Замовника: ТОВ-1 (технічне обслуговування порожніх вагонів вантажних вагонів з відчепленням їх від поїздів) силами та на базі структурних підрорзділів Підрядника - вагонних депо (Структурний підрозділ «Волноваське вагонне депо» філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Структурний підрозділ «Покровське вагонне депо» філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Структурний підрозділ «Попаснянське вагонне депо» філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Структурний підрозділ «Слов'янське вагонне депо» філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Структурний підрозділ «Констянтинівське вагонне депо» філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Структурний підрозділ «Лиманське вагонне депо» філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Необхідні деталі, для встановлення їх замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, були передані Структурному підрозділу «Волноваське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та Структурному підрозділу «Попаснянське вагонне депо» філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та були встановлені на зазначені вище вагони відповідно до акту №313 від 31.07.2018.

У зв’язку з розукомплектуванням зазначених вагонів та на виконання вищезазначених правил структурними підрозділами Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» були виконані ремонтні роботи по встановленню деталей на розукомплектовані вагони, підтвердженням зазначеного є наступні документи: акт №7 від 31.07.2018, акт №16 від 31.07.2018.

Загальна вартість витрат по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) деталей на вагони становить 34 114,96 грн.

Також Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» було понесено витрати на транспортування пошкоджених вагонів в ремонт, так, загальна вартість витрат по транспортуванню розукомплектованих вагонів до структурних підрозділів АТ «Українська залізниця» для виконання робіт по встановленню деталей на розукомплектовані вагони становить 596,28 грн.

Таким чином, прямі збитки, які виникли у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» у зв’язку з розукомплектуванням вагонів становлять 47 174,58 грн (придбані деталі) + 34 114,96 грн (технічне обслуговування) + 596,28 грн (витрати на транспортування розукомплектованих вагонів до місця ремонту) = 81 885,82 грн.

Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно з ст.5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно з ст.8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п.3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п.4.1 вказаних Правил, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред'явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред'явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Як встановлено судом, на станції Волноваха, Попасна було виявлено пошкодження (розкомплектування) вагонів позивача.

Відповідно до п.6.2.7. Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затверджена наказом Укрзалізниці №264-Ц від 28.10.1997 (зі змінами та доповненнями згідно наказом №312-Ц від 07.06.2001) забороняється ставити в состав поїзда вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей:

несправні повітророзподільники, електроповітророзпо-дільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз'єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Згідно п.6.2.1. зазначеної інструкції при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

Таким чином, відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника є саме пошкодженням вагону, а їх несправність є забороною для поставки такого вагону в состав поїзду.

За фактом встановлення відсутності вищезазначених деталей, вагони власності (оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» були направлені на технічне обслуговування, про що свідчать оформлені відповідні повідомлення форми ВУ-23М.

Відповідно до п.4.6. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених, наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, обов'язок охорони вагонів і вантажів на під'їзній колії покладається на підприємство. Якщо під'їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під'їзної колії організовує залізниця.

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Внаслідок розукомплектування вагонів Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» було змушене передати структурним підрозділам Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» аналогічні деталі, які були відсутні на вагонах, для подальшого їх встановлення на вагони, оскільки вагони використовуються у господарській діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС».

Відповідно до п.22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113 сума збитків за пошкодження вагона складається з:

витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 N 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за N 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Судом встановлено, що для ремонту пошкоджених вагонів Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» було придбано та надано необхідні деталі на загальну суму 47 174,58 грн, а також здійснено оплату технічного обслуговування в сумі 34 114,96 грн та 596,28 грн на транспортування розукомплектованих вагонів до місця ремонту.

Отже, загальна сума витрат понесених позивачем на ремонт розукомплектованих вагонів склала 81 885,82 грн.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. ч.1,2 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.06.2010 № 6-469св10).

Як зазначено у п.11 Оглядового листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства» від 29.11.2007 № 01-8/91, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу», і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов'язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 23.03.2017 №904/4195/16, від 17.01.2017 №904/3013/16.

Відповідно до ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами п.110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було зниженого його вартість.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача, а також останнім не надано заперечень проти заявленої позивачем суми стягнення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповільністю «ЛЕМТРАНС» є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволеннню.

Частинами ч.ч.1,2,3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд звертає увагу на те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 21 січня 2018 року у справі №5-249кс15.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс».

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815, місцезнаходження: 03680, м.Київ, вул.Тверська, будинок 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» (ідентифікаційний код 30600592, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 46-46А) суму збитків у розмірі 81 885 (вісімдесят одна тисяча вісімсот вісімдесят пять) грн 82 коп.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМТРАНС» (ідентифікаційний код 30600592, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 46-46А) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд .

Суддя О.Є.Блажівська