ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2019 р.            Справа№ 920/753/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Руденко М.А.

суддів:           Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі:                     Ігнатюк Г.В.

представники сторін у судове засідання не з’явились

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства “Укртелеком”

на рішення господарського суду Сумської області від 01.11.2018 р.

у справі № 920/753/18 (суддя – Котельницька В.Л.)

за позовом          публічного акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Сумської філії публічного акціонерного товариства “Укртелеком”

до Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради.

Третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Охтирська міська рада

про стягнення 135 390,80 грн., -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року публічне акціонерне товариство “Укртелеком” в особі Сумської філії публічного акціонерного товариства “Укртелеком” звернулось до господарського суду Сумської області з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради про стягнення 135390,80 грн., з яких 134330,88 грн. основної заборгованості та 3% річних у розмірі 1059,92 грн.

Рішенням господарського суду Сумської області від 01.11.2018 р. позов задоволено частково: стягнуто відповідача на користь позивача заборгованість за телекомунікаційні послуги на пільгових умовах в сумі 134 330,88 грн. за липень-грудень 2017 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем має бути компенсована вартість телекомунікаційних послуг, наданих позивачем на пільгових умовах визначеній категорії населення. Однак, відповідач, станом на момент винесення рішення, витрати понесені позивачем внаслідок надання послуг на пільгових умовах визначеним категоріям громадян на загальну суму 134330,88 грн., не компенсував. Крім того, суд першої інстанції вказав, що Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради відповідає за своїми зобов’язаннями, що виникли безпосередньо із закону, і така відповідальність не може ставитись в залежність від наявності чи відсутності бюджетних асигнувань. В частині стягнення 3% річних суд першої інстанції відмовив, оскільки обов’язок відповідача відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних коштів понесених ним витрат виникає не на виконання взятих на себе грошових зобов’язань, а з інших підстав.

Не погодившись з вказаним рішенням, публічне акціонерне товариства “Укртелеком” звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 01.11.2018 р. у справі № 920/753/18 в частині відмови у стягненні 1059 грн. 92 коп – 3% річних Ухвалити нове рішення в частині стягнення 3% річних , а саме: стягнути з Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради на користь публічного акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Сумської філії публічного акціонерного товариства “Укртелеком” 3% річних в сумі 1059,92 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказав на те, рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи. Обґрунтовуючи вимогу апеляційної скарги, позивач вказав, що сума боргу, що підлягає стягненню є грошовим зобов’язанням відповідача, а отже нарахування 3% річних є правомірним.

21.01.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника.

29.01.2019 року представники сторін у судове засідання не з’явились про причини неявки представники відповідача та третьої особи не повідомили, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином. (а.с. 113-116).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи , належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, а також беручи до уваги клопотання позивача про розгляд справи у його відсутності, явка представників сторін в судове засідання обов’язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними у справі доказами.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як свідчать матеріали справи, публічне акціонерне товариство “Укртелеком” в особі Сумської філії публічного акціонерного товариства “Укртелеком” протягом липня-грудня 2017 року надавало телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам м. Охтирка Сумської області, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювалась дія пункту Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу”, Закону України “Про жертви нацистських переслідувань”, Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, Закону України “Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист”, Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, Закону України “Про охорону дитинства ”, Закону України “Про прокуратуру ” на загальну суму 134330,88 грн. (а.с.19 )

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону України “Про телекомунікаційні послуги” та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Статтею 87, пп.б п.4 ч.1 ст.89, ст.97 та ст.102 Бюджетного кодексу України визначено, що видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. Видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 (далі – Постанова №256), де встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Зокрема, п. 2 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п. 3 Постанови №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Отже, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг в м. Охтирка Сумської області є Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради, яке здійснює відшкодування витрат, понесених позивачем, внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян за рахунок державних субвенцій.

У даній справі між сторонами виникли правовідносини з надання послуг зв'язку окремим категоріям населення на пільговій основі, у яких відповідач як розпорядник відповідних коштів зобов'язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

Протягом липня-грудня 2017 року ПАТ “Укртелеком” в особі Сумської філії надало телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам м. Охтирка Сумської області, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги згідно чинного законодавства України на загальну суму 134330,88 грн.

Надання телекомунікаційних послуг підтверджується розрахунком видатків на відшкодування витрат, пов’язаних з наданням пільг у період з липня по грудень 2017 року (а.с.21-54).

На виконання п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 за №117, позивач щомісячно подавав на паперових та електронних носіях відповідачеві розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у попередньому місяці за формою “ 2-пільга” та звіти, щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги за період з липня по грудень 2017 року, докази чого наявні в матеріалах справи (а.с.55-57, 59-61).

21.05.2018 позивач звернувся до відповідача з претензією №59-000/12-44, в якій обґрунтував вимогу про сплату 134330,88 грн боргу (а.с.62). У відповідь Управління направило лист від 05.06.2018 №4960, де зазначило що в міському бюджеті м. Охтирка кошти на відшкодування витрат за надані населенню пільги зв’язку за 2017 рік не передбачені. Таким чином, у зв’язку з відсутністю у 2017 – 2018 році бюджетних призначень та кошторисів на зазначені цілі (погашення заборгованості минулих років), Управління не може визначатися головним розпорядником бюджетних коштів. (а.с.58).

Оскільки кошти за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян в сумі 134 330,88 грн. перераховані не були, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що оскільки відсутні підстави для звільнення відповідача від сплати за телекомунікаційні послуги, надані на пільгових умовах у період з липня по грудень 2017 року, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу в розмірі 134330,88 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відносно позовних вимог про стягнення 3% річних, суд першої інстанції відмовив, оскільки обов’язок відповідача відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних коштів понесених ним витрат виникає не на виконання взятих на себе грошових зобов’язань, а з інших підстав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

У статті 19 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” закріплено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Як вже зазначалось вище ПАТ «Укртелеком» надало телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам м. Охтирка Сумської області, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювалась дія пункту Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу”, Закону України “Про жертви нацистських переслідувань”, Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, Закону України “Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист”, Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, Закону України “Про охорону дитинства ”, Закону України “Про прокуратуру ” на загальну суму 134330,88 грн.

Відповідно до частини третьої статті 63 ЗУ «Про телекомунікації» та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ України № 295 від 11 квітня 2012 року (далі-Правила), споживачам, які мають установлені законодавством пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Законом України «Про телекомунікації» та вищевказаними Правилами не передбачено жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Вказані норми законодавства закріплюють реалізацію державних соціальних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов’язок оператора телекомунікаційних послуг надавати послуги зв’язку тим категоріям громадян, які мають установлені законодавством пільги їх оплати, кореспондує безумовний обов’язок держави в особі органів відшкодовувати вартість таких послуг суб’єкту господарювання, який їх надає.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За змістом підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 89 та статті 102 БК України до видатків місцевих бюджетів належать видатки на відшкодування вартості послуг зв'язку, які надані тим категоріям громадян, яким державою надані пільги з їх оплати, що здійснюється за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 102 БК України постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04 березня 2002 року затверджено Порядок та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги (пункт 2 Порядку).

Згідно з пунктом 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до пунктів 1.1, 3.1 Положення про управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області, затвердженого рішенням цієї міської ради від 26 лютого 2014 року 51-ої сесії VI скликання, управління є виконавчим органом Ніжинської міської ради Чернігівської області, основним завданням якого є забезпечення реалізації в місті державної соціальної політики у сфері соціального захисту населення, що включає виконання програм і здійснення заходів у цій сфері, призначення та виплату соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, установлених законодавством України.

Згідно з підпунктом 26 пункту 3.2 вказаного Положення управління відповідно до визначених повноважень виконує, зокрема, такі функції з питань реалізації заходів соціальної підтримки населення: організовує в межах своєї компетенції роботу щодо надання населенню пільг з оплати послуг зв'язку; проводить електронні звірки інформації від організацій - надавачів послуг щодо витрат, пов'язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, з відомостями, що містяться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги; здійснює розрахунки з організаціями -надавачами послуг за надані пільги окремим категоріям громадян; здійснює контроль відповідно до чинного законодавства за цільовим використанням коштів, спрямованих на надання державних соціальних допомог та інших видів соціальної підтримки, передбачених законодавством України.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що до компетенції відповідача належить забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення у м. Охтирка, і саме відповідач як головний розпорядник коштів на фінансування державних соціальних програм зобов’язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст..ст.525, 526 ЦК України).

З огляду на вказані норми законодавства у ПАТ «Укртелеком» виникло право на відшкодування фактичних витрат, що виникли у зв’язку з наданням послуг зв’язку особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а в Управління, як органу через який держава діє у цивільних відносинах,- обов’язок здійснювати з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги.

Отже, відповідач зобов’язаний здійснити розрахунки з позивачем на підставі поданих ним щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які згідно з законодавством мають право на соціальні пільги у період з липня по грудень 2017 року, а зазначені ним обставини щодо відсутності бюджетних асигнувань на відповідні видатки в 2017 році не є підставою для звільнення відповідача від виконання установленого чинним законодавством зобов’язання.

Право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих ним своїм абонентам – пільговим категоріям споживачів, підлягає захисту, хоч Законом України «Про державний бюджет на 2016 рік» видатків на ці потреби не було передбачено, оскільки фінансові зобов’язання виникли із законодавства, яким унормовано надання соціальних пільг визначених особам, а також із нормативно-правових актів, якими встановлено порядок здійснення розрахунків з постачальниками, зокрема, телекомунікаційних послуг таким категоріям споживачів.

Також колегія суддів зазначає, що частиною 1 ст. 96 ЦК України визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язання (ч.2 ст.218 ГК України та ст..617 ЦК України).

Законодавством не встановлено залежності відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів із виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій із державного бюджету.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі “Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України” та в рішенні від 30.11.2004 у справі “Бакалов проти України” зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Тому, доводи відповідача про неможливість сплатити за надані послуги через відсутність бюджетних асигнувань правомірно відхилено судом першої інстанції, оскільки фінансові зобов'язання держави виникли з законодавства, яким унормовано надання соціальних пільг визначеним законодавчо особам, а також з нормативно-правових актів, якими встановлено порядок здійснення розрахунків з постачальниками, зокрема, телекомунікаційних послуг, пільговим категоріям споживачів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки телекомунікаційні послуги на пільгових умовах ПАТ “Укртелеком” надано не з власної ініціативи, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього, тому право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг підлягає реалізації і захисту.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 923/1292/16 і від 20.03.2018 у справі № 921/7/17-г/17, від 12.04.2018 у справі №922/2872/17 та від 05.07.2018 у справі №904/7478/17.

Щодо позовних вимог про стягнення з Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради за період з 01.07.2017 по 31.12.2017, 3% річних у розмірі 1 059,92 грн. колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відмови в задоволені в цій частині зважаючи на наступне.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дана стаття визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов’язання.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов’язань» - грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Колегія суддів, приймаючи до уваги, що обов’язок відповідача відшкодовувати позивачу за рахунок бюджетних коштів понесені ним витрати виникає не з виконання взятих на себе грошових зобов’язань, а з інших підстав погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення трьох відсотків річних в розмірі 1059, 92 грн.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вимогами ст.ст. 76-77 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення господарського суду Сумської області від 01.11.2018 року у справі № 920/753/18.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у відповідності до вимог статті 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,–

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Сумської філії Публічного акціонерного товариства “Укртелеком” на рішення господарського суду Сумської області від 01.11.2018 у справі №920/753/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Сумської області від 01.11.2018 у справі №920/753/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №920/753/18 повернути до господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 19.02.2019.

Головуючий суддя                                                            М.А. Руденко

Судді                                                                                М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко