ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.02.2019 р. Справа № 914/2249/18

м.Львів

за позовною заявою: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м.Львів

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Іваницької Марії Петрівни, м.Львів

про стягнення неустойки у розмірі 145075,40 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

Секретар судового засідання: Зарицька О.Р.

Представники сторін:

від позивача: Яворська О.І. - представник

від відповідача: Кремінець М.М. - адвокат

Суть спору: на розгляді Господарського суду Львівської області знаходиться справа за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м.Львів до Фізичної особи - підприємця Іваницької Марії Петрівни, м.Львів про стягнення неустойки у розмірі 145075,40грн.

Ухвалою суду від 10.12.2018р. позов залишено без руху та надано позивачу строк у 10 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків. 21.12.2018р. позивачем подано заяву про усунення недоліків, відтак, ухвалою суду від 26.12.2018р. відкрито провадження у справі №914/2249/18 за даним позовом, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання у справі призначено на 24.01.2019р. Вимоги до учасників процесу по підготовці справи до розгляду висвітлені в ухвалі. Ухвалою суду від 24.01.2019р. підготовче засідання відкладено на 21.02.2019р. з підстав викладених в ній.

Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Представники позивача та відповідача в підготовче засідання 21.02.2019р. з'явилися.

Представник відповідача просить задоволити подані ним клопотання (вх.№180/19 від 24.01.2019 та вх.№181/19 від 24.01.2019) про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/1158/18.

У підготовчому засіданні представник відповідача підтримав подані ним клопотання про зупинення провадження у справі, надав усні пояснення по суті клопотань. Зокрема, зазначив, що у провадженні Господарського суду Львівської області (суддя Стороженко О.Ф.) знаходилась справа за позовом Фізичної особи-підприємця Іваницької Марії Петрівни до Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання недійсним Договору оренди №С-9762-15 20.08.2015р.

06.12.2018р. рішенням Господарського суду Львівської області позов задоволено повністю: визнано недійсним Договір №С-9762-15 від 20.08.2015, укладений Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (на даний час - Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради) та Фізичною особою-підприємцем Іваницькою Марією Петрівною щодо оренди об'єкту нерухомості: приміщення площею 5,5м2 (індекс VI), що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 Проте, в подальшому позивачем було подано апеляційну скаргу, яка на даний час розглядається Західним апеляційним господарським судом.

Предметом спору у справі №914/2249/18 є стягнення неустойки у вигляді подвійної плати за час користування приміщенням на підставі Договору оренди №С-9762-15 від 20.08.2015р., який за твердженням позивача, припинився 20.11.2015р., чого відповідач не визнає та проти чого заперечує. Водночас, предметом спору у справі №914/1158/18 є визнання недійсним Договору оренди №С-9762-15 від 20.08.2015р., зокрема з тих підстав, що на момент його укладення Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради не було його власником, а відтак не могло розпоряджатися майном, що передано в оренду та укладати спірний Договір.

На думку відповідача, визнання Договору оренди №С-9762-15 від 20.08.2015р. недійсним виключить правові підстави для стягнення з відповідача коштів за позовом у справі №914/2249/18, а тому розгляд справи про стягнення з відповідача неустойки є неможливим до моменту розгляду спору про визнання Договору оренди №С-9762-15 від 20.08.2015р. недійсним, як правової підстави стягнення такої неустойки. Відповідач просив суд зупинити провадження у справі №914/2249/18 до набрання законної сили рішенням у справі №914/1158/18.

Представник позивача заперечив проти клопотання відповідача щодо зупинення провадження у справі.

Заслухавши доводи та заперечення представників позивача та відповідача щодо клопотань про зупинення провадження у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача (вх.№180/19 від 24.01.2019р. та вх.№181/19 від 24.01.2019р.) підлягають задоволенню, провадження у справі №914/2249/18 - зупиненню, оскільки існує об'єктивна неможливість розгляду справи №914/2249/18 до набрання законної сили рішенням у пов'язаній справі №914/1158/18, що розглядаються Західним апеляційним судом, з огляду на таке.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.227 ГПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з»ясовувати: як пов»язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов»язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

В обгрунтування позову у справі №914/2249/18 позивач посилається, зокрема, на положення ч.3 ст.18, ч.1 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна, згідно яких: орендар зобов»язаний вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі; орендар за користування об»єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Предметом позову є вимога Управління комунальної власності про стягнення з ФОП Іваницької Марії Петрівни 145 075,40 грн. неустойки, нарахованої у відповідності до положень ч.2 ст.785 ЦК України, яка, як стверджує позивач у позовній заяві є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

За змістом частин 1, 5, 6 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Частиною 2 статті 759 цього Кодексу визначено, що законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно зі статтями 1 та 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.Орендна плата з урахуванням її індексації є однією з істотних умов договору оренди (частина 1 статті 10 цього Закону).

Статтею 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною 2 зазначеної норми, на підставі якої заявлено позовні вимоги про стягнення неустойки, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Для застосування наслідків, передбачених частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, необхідною є наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов'язання, відповідно до вимог статті 614 зазначеного Кодексу.

Частиною 2 статті 614 Цивільного кодексу України передбачено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 цього Кодексу передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі визнання недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно зі статтею 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України).

Із правової природи такого зобов'язання вбачається, що фактичне користування майном на підставі договору оренди в разі визнання його недійсним унеможливлює застосування наслідків недійсності правочину відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.12.2018 у справі №914/1158/18 визнано недійсним Договір №С-9762-15 від 20.08.2015, укладений Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (на даний час - Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради) та Фізичною особою-підприємцем Іваницькою Марією Петрівною щодо оренди об'єкту нерухомості: приміщення площею 5,5м2 (індекс VI), що знаходиться у будинку АДРЕСА_1

Рішенням у справі №914/1158/18 встановлено, зокрема наступні обставини.

На час укладення Договору (20.08.2015), у територіальної громади міста Львова та, відповідно, - в Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (Орендодавець), відсутнім було право комунальної власності на об'єкт оренди, що підтверджують дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, Відповідачем здійснено розпорядження нерухомим майном, при відсутності права комунальної власності.

Відповідачем, при відсутності у нього (чи територіальної громади міста Львова) права комунальної власності на спірний об'єкт нерухомості, усупереч зазначеним нормам законодавства України, здійснено розпорядження вказаним майном: передано його у строкове платне користування Позивачу. Тобто, у Відповідача, на час укладення Договору оренди від 20.08.2015, був відсутнім належний обсяг цивільної дієздатності, який, згідно з вимогами законодавства, є необхідним для вчинення дій з розпорядження майном.

Факт вчинення Відповідачем правочину при відсутності належного обсягу цивільної дієздатності, згідно з нормами статей 203 (ч.2). 215 (ч.1) ЦК України, зумовлює наявність достатніх правових підстав для визнання Договору оренди недійсним.

Відповідач, у Відзиві, стверджує, що спірне приміщення перебувало у комунальній власності. Проте, при цьому, не надав жодних доказів на підтвердження зазначеної обставини. Тобто, Відповідачем, усупереч вимогам статей 13 (ч.3), 74 (ч.1), 76-80, 91 ГПК України, не виконано наявного у нього процесуального обов'язку щодо доведення (належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами) обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень стосовно позовної вимоги.

При розгляді справи № 914/1158/18 суд також зробив висновок (що вказано в рішенні від 06.12.є2018), що відсутність факту перебування спірного об'єкту, на час укладення Договору оренди, у комунальній власності, зумовлює відсутність правових підстав для застосування, до спірних правовідносин, норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Враховуючи факт відсутності у Відповідача, на час укладення спірного правочину, необхідного обсягу цивільної дієздатності, наявні безумовні правові підстави (передбачені нормами статей 203 (ч.2), 215 (ч.1) ЦК України) для визнання Договору №С-9762-15 від 20.08.2015 недійсним.

Однак, станом на даний час обгрунтованість рішення Господарського суду Львівської області у справі №914/1158/18 вирішується апеляційною інстанцією.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи №914/2249/18 полягає утому, що обставини, які розглядались Господарським судом Львівської області у справі №914/1158/18 не можуть самостійно встановлюватись господарським судом при розгляді справи №914/2249/18 внаслідок обмеженості предметом позову та певної черговості розгляду вимог.

Пов»язаність справ полягає у тому, що станом на даний час у справі №914/1158/18 встановлюються обставини, що впливатимуть на оцінку доказів у даній справ №914/2249/18 (факти, що мають преюдиціальне значення), адже щодо правомірності висновків суду першої інстанції у справі №914/1158/18 (у т.ч. і про відсутність факту перебування спірного об'єкту, на час укладення Договору оренди, у комунальній власності, що зумовлює відсутність правових підстав для застосування, до спірних правовідносин, норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна») висновки суду апеляційної інстанції матимуть важливе значення для даної справи.

Крім того, у випадку залишення рішення Господарського суду Львівської області від 06.12.2018 у справі №914/1158/16 без змін, Договір №С-9762-15 від 20.08.2015, укладений Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (на даний час - Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради) та Фізичною особою-підприємцем Іваницькою Марією Петрівною щодо оренди об'єкту нерухомості: приміщення площею 5,5м2 (індекс VI), що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 вважатиметься недійсним з моменту його укладення, що матиме суттєве значення для вирішення спору у справі № 914/2249/18.

Зважаючи на вищевикладене, оскільки розгляд позовних вимог щодо визнання недійсним Договору оренди об'єкта нерухомості №С-9762-15 від 20.08.2015р. у справі №9141158/18 має істотне значення для вирішення спору у даній справі, справа №914/1158/18 є пов'язаною із даною справою, існує об'єктивна неможливість розгляду справи №914/2249/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №914/1158/18, то відповідно, провадження у справі слід зупинити до набрання законної сили рішенням Господарського суду Львівської області у справах №914/1158/18.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в сукупності, заслухавши думку представників сторін, суд дійшов висновків про те, що клопотання відповідача про зупинення провадження у справі слід задоволити, зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/1158/18.

Керуючись ст.ст.227, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/1158/18 - задоволити.

2. Провадження у справі №914/2249/18 за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м.Львів до Фізичної особи - підприємця Іваницької Марії Петрівни, м.Львів про стягнення неустойки у розмірі 145075,40грн., зупинити до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/1158/18.

3. Сторонам після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, письмово повідомити про це господарський суд, додавши відповідні докази на підтвердження.

4. Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачений ст. ст. 254 - 258 цього ж кодексу.

5. Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повний текст ухвали складено 25.02.2019р.

Суддя Кітаєва С.Б.