ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2019 р. Справа№ 910/2568/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги б/н від 05.05.2018 (вх. 09.01-04.1/357/18 від 23.11.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю «Сієста-Шоп» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2018

у справі №910/2568/18 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сієста-Шоп»

до 1. Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Старма»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 -

1. Національний банк України

2. Міністерство фінансів України

про визнання права вимоги та визнання відсутнім права вимоги

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача - Невкритий В.Ю. довіреність № б/н від 03.10.17

від відповідача-1 - Герасименеко М.В. довіреність № 3 від 03.01.19

від відповідача-2 - не з'явились

від третьої особи-1 - не з'явились

від третьої особи-2 - не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сієста-Шоп» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Старма» про визнання права ТОВ «Сієста-Шоп» вимагати від ТОВ «Старма» сплати суми боргу за кредитним договором № 4С14045И від 04.02.2014 на загальну суму 118 161 653,45 грн, які були сплачені ПАТ КБ «Приватбанк» поручителем за боржника; визнання відсутності у ПАТ КБ «Приватбанк» права вимагати від ТОВ «Старма» сплати суми боргу в розмірі 118 161 653,45 грн. за кредитним договором № 4С14045И від 04.02.2014, який був сплачений ПАТ КБ «Приватбанк» поручителем за боржника.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 у справі №910/2568/18 в позові відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сієста-Шоп» 05.05.2018 звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 у справі №910/2568/18 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з грубим порушенням норм як процесуального, так і матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що ним було повністю доведено обставини на які він посилається, а висновок суду першої інстанції про перехід права вимоги позивача (поручителя) до відповідача-2 (боржника) в силу прямої вказівки закону та, як наслідок, відсутність порушеного права позивача, не ґрунтується на матеріалах справи та нормах закону.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 зупинено апеляційне провадження у справі у справі №910/2568/18 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду питання щодо перегляду рішень у подібних правовідносинах, а саме справи №910/14144/17.

24.09.2018 до Київського апеляційного господарського суду від відповідача-1 надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу №910/2568/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сієста-Шоп» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Іоннікової І.А., суддів Суліма В.В., Скрипки І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сієста-Шоп» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 у справі №910/2568/18 до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Суліма В.В., Скрипки І.М.; поновлено провадження у справі №910/2568/18; розгляд апеляційної скарги призначено на 12.12.2018.

З 27.11.2018 по 22.12.2018 головуючий суддя Іоннікова І.А. перебувала на лікарняному та приступила до виконання своїх обов'язків з 26.12.2018.

26.12.2018 суддя Іоннікова І.А. заявила самовідвід від розгляду справи №910/2568/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 заяву судді Іоннікової І.А. про самовідвід від розгляду справи №910/2568/18 задоволено. Матеріали справи №910/2568/18 передано на повторний автоматизований розподіл відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно Витягу з повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.012019 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сієста-Шоп» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 у справі №910/2568/18 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я. та призначено до розгляду на 22.02.2019.

Представник відповідача-2 в судове засідання 22.02.2019 не з'явився. Згідно виписки з пошукової системи відстеження поштових відправлень ПАТ «Укрпошта» рекомендоване відправлення за № 157 з 21.01.2019 перебуває в точці видачі/доставки.

Відповідно до ч. 3, ч. 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 було оприлюднене у Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua), а тому відповідач-2 мав змогу ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Крім того, колегія суддів зауважує, що згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Представники третіх осіб в судове засідання 22.02.2019 не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень. Клопотань та заяв до початку судового розгляду справи від даних учасників справи не надходило, про поважність причин неприбуття в судове засідання не повідомлено.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Частиною 12 статті 270 ГПК України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, унормованих ст. 273 ГПК України, а також з врахуванням того, що явка представників учасників справи судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідача-2 та третіх осіб, повідомлених належним чином про здійснення перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представник позивача в судовому засіданні 22.02.2019 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 22.02.2019 заперечив проти доводів апелянта та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників позивача та відповідача-1, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

04.11.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сієста-Шоп» (поручитель) та Публічним акціонерним товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (кредитор) укладено договір поруки № 4С13497Д/П (надалі - Договір поруки).

Відповідно до п. 1 Договору поруки його предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Старма» (боржник) своїх зобов'язань за:

- кредитним договором від 16.08.2013 № 4С13497Д (далі - кредитний договір 1), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору-1;

- кредитним договором від 19.08.2013 № 4С13499Д (далі - кредитний договір 2), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору-2.

- кредитним договором від 19.08.2013 № 4С13512Д (далі - кредитний договір 3), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору-3.

- кредитним договором від 19.08.2013 № 4С13517И (далі - кредитний договір 4), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору-4.

- кредитним договором від 19.08.2013 № 4С14045И (далі - кредитний договір 5), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору-5.

Позивач посилається на те, що він, як поручитель, виконав обов'язок боржника за кредитним договором-5, а саме погасив борг в загальному розмірі 118 161 653,45 грн., тому у відповідності до ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України став новим кредитором за кредитним договором-5, проте відповідачі не визнають факт погашення заборгованості та факт переходу прав кредитора.

Згідно з пунктами 4, 5 та 6 Договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору; у випадку невиконання боржником п. 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання. Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмові вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору.

У випадку порушення поручителем зобов'язання, передбаченого п. 6 цього договору, кредитор та поручитель прийшли до згоди, що кредитор має право в рахунок погашення боргу за кредитним договором здійснювати договірне списання грошових коштів, що належать поручителю і знаходяться на його рахунку у ПАТ КБ «ПриватБанк». Договірне списання грошових коштів згідно з умовами цього пункту оформлюється меморіальним ордером, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначається інформація про платіж, номер, дату цього договору (п. 7 Договору поруки).

Відповідно до п. 8 Договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять всі права кредитора за кредитним договором і договором застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Згідно з п. 10 Договору поруки кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Пунктом 11 Договору поруки встановлено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до повного виконання зобов'язань за цим договором.

Цей договір укладено/підписано із використанням електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого центру сертифікації ключів ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку, передбаченому Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Законом України «Про електронний цифровий підпис», а також на підставі угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 28.12.2015, укладеної сторонами (п. 17 Договору поруки).

Згідно копії банківської виписки від 07.11.2016 позивачем перераховано відповідачу-1 кошти в розмірі 118 161 653,45 грн. В рядку «призначення платежу» зазначено: виконання зобов'язань по кредитному договору № 4С14045И від 04.02.2014 згідно договору поруки № 4С13497Д/П від 04.11.2016.

Відповідачем-1 не заперечується факт отримання коштів від позивача в сумі 118 161 653,45 грн. та не подано доказів повернення цих коштів як помилково перерахованих, у зв'язку з відсутністю укладеного з ним договору поруки № 4С13497Д/П від 04.11.2016.

Колегія суддів вважає, що заявлені позивачем вимоги про визнання за ним права вимагати від відповідача-2 сплати суми в розмірі 118 161 653,45 грн., сплаченої відповідачеві-1 за відповідача-2 в рахунок повернення кредиту за кредитним договором від 04.02.2014 та визнання відсутнім права за відповідачем-1вимагати від відповідача-2 сплати вказаної суми боргу, не можуть бути самостійним предметом спору.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В силу положень ст. 2 Закону України «Про судоустрій України» завданням суду при здійсненні правосуддя є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України визначено, що одним зі способів захисту цивільного права є визнання наявності чи відсутності прав, якими можуть бути, зокрема визнання права власності чи інших речових прав на певне майно, визнання права авторства на твір науки, літератури, мистецтва чи таке інше, тобто ухваленням рішення про визнання чи відсутність права повинен вирішуватися спір по суті.

Відповідно до положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 553 Цивільного кодексу України порука - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання, в силу якого поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Положеннями статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 2 ст. 556 Цивільного кодексу України передбачено, що до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Як вже було зазначено вище, відповідно до п. 8 Договору поруки до поручителя, який виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору (договорам) застави (іпотеки), укладеним з метою забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором, у частині виконаного зобов'язання.

Оскільки за приписами ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України порука є договірним зобов'язанням, стосовно якого передбачено обов'язкове дотримання письмової форми, моментом укладення такого договору є досягнення згоди з усіх істотних умов, внаслідок якого у сторін виникають взаємні права та обов'язки.

Отже, з урахуванням викладеного вище, колегія суддів зазначає, що заявлені позивачем вимоги є вимогами про встановлення юридичних фактів, які можуть розглядатися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право. Тобто, такі вимоги не можуть бути самостійним предметом розгляду в господарському суді.

Крім того, зазначені вимоги не призводять до поновлення порушених прав, не можуть самостійно розглядатися в окремій справі, а відповідні доводи підлягають розгляду лише під час вирішення спору про стягнення грошових коштів за такими договорами.

Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Тобто, провадження у справі підлягає закриттю, якщо при її розгляді буде встановлена непідвідомчість господарському суду.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Враховуючи викладене, зважаючи на характер спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, розглянувши даний спір по суті, допустив порушення норм процесуального права, оскільки провадження у даній справі підлягає закриттю. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2018 у справі № 910/14144/17.

Відповідно до п. 4 ч 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 ст. 278 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

При цьому, згідно з частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга б/н від 05.05.2018 (вх. 09.01-04.1/357/18 від 23.11.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю «Сієста-Шоп» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 у справі №910/2568/18 підлягає частковому задоволенню. Суд апеляційної інстанції скасовує рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 у справі №910/2568/18 та ухвалює рішення про закриття провадження у справі з підстав зазначених в мотивувальній частині рішення.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на позивача (Товариство з обмеженою відповідальністю «Сієста-Шоп»).

Керуючись ст. ст. 129, 231, 253-254, 269, п. 4 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сієста-Шоп» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 у справі № 910/2568/18 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 у справі №910/2568/18 скасувати.

3. Провадження у справі № 910/2568/18 закрити.

4. Справу № 910/2568/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову до Верховного Суду в порядку, визначеному ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська

Повний текст постанови складено 25.02.2019