ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 916/1687/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 (у складі колегії суддів: Мишкіна М.А. (головуючий), Поліщук Л.В., Таран С.В.)

у справі № 916/1687/18

за позовом Міністерства оборони України

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року Міністерство оборони України звернулося до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні торговельним місцем шляхом звільнення торговельного місця № 4981 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу) по вул. Рожевій на території Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок" за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Авангард, вул. Базова, 20.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.08.2018 позовну заяву Міністерства оборони України залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) для усунення недоліків позовної заяви щодо надання доказів сплати судового збору у розмірі 1 762,00 грн та зазначення адреси власної електронної пошти. Зазначені недоліки позивачем усунуто.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.09.2018 відкрито провадження у справі № 916/1687/18; прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 03.10.2018; запропоновано: позивачу надати обґрунтування залучення до участі у справі як третю особу - Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс", відповідачу - надати відзив на позов; у підготовче засідання викликано Міністерство оборони України та ФОП ОСОБА_4

02.10.2018 до суду від ФОП ОСОБА_4 надійшло клопотання, відповідно до якого відповідач просить суд залишити позовну заяву Міністерства оборони України у справі № 916/1687/18 без розгляду з підстав підписання позову особою, що не мала на те відповідних законних повноважень.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.10.2018 позовну заяву Міністерства оборони України залишено без розгляду. Повернуто з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України на користь Міністерства оборони України судовий збір у сумі 1 762,00 грн.

Ухвалу суду з посиланням на положення статей 60, 162, 164, 185, 226 ГПК мотивовано тим, що в порушення статті 164 ГПК до позовної заяви не додано документа, який підтверджує повноваження директора Юридичного департаменту Міністерства оборони України полковника юстиції Коваля В.П. на підписання довіреності від 26.04.2018 № 220/337/д на ім'я ОСОБА_8, яку згідно з цією довіреністю уповноважено представляти інтереси Міністерства оборони України, а відповідно до довіреності від 23.03.2018 № 220/254/д, яку підписано Міністром оборони України генералом армії України ОСОБА_9, ОСОБА_8 уповноважено на вчинення юридичних дій від імені міністерства, передбачених договором доручення від 14.06.2016 № 1, укладеним з Концерном "Військторгсервіс", однак ця довіреність не надає права представляти інтереси міністерства в судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов'язаних з виконанням цього договору.

Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.10.2018 скасовано, справу № 916/1687/18 направлено до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.

Апеляційний господарський суд дійшов висновку про порушення судом першої інстанції положень пункту 2 частини 1 статті 226, частини 11 статті 176 ГПК при постановленні ухвали від 03.10.2018, оскільки підстав для беззаперечного висновку про відсутність у ОСОБА_8 повноважень на підписання від імені Міністерства оборони України позовної заяви встановлено не було.

Не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції, у грудні 2018 року ФОП ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 27.11.2018, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.10.2018 залишити в силі.

Касаційну скаргу ФОП ОСОБА_4 обґрунтовує, зокрема, тим, що судом апеляційної інстанції не враховано, що у пунктах 1, 2 частини 1 статті 226 ГПК передбачено самостійні випадки залишення позову без розгляду, які не ставляться в залежність від вчинення процесуальної дії щодо надання строку на усунення відповідних недоліків позову і не усуненням цих недоліків позивачем у встановлений строк; відсутність документа, що підтверджує повноваження представника, є достатньою підставою для висновку про відсутність таких повноважень, поки інше не буде доведено належними доказами відповідно до положень частин 3, 4 статті 13 ГПК, отже, апеляційний суд помилково направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду за відсутності у матеріалах справи належного підтвердження повноважень підписанта позовної заяви; апеляційний суд, прийнявши нові докази на підтвердження повноважень представника позивача за відсутності доказів неможливості подання таких документів до суду першої інстанції, допустив порушення частини 3 статті 269 ГПК.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 162 ГПК позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (частина 5 статті 164 ГПК).

За змістом статті 60 ГПК повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Згідно з частинами 1-4 статті 174 ГПК суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.08.2018 позовну заяву Міністерства оборони України залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 ГПК та надано строк для усунення недоліків позовної заяви щодо подання доказів сплати судового збору у розмірі 1 762,00 грн та зазначення адреси власної електронної пошти.

З огляду на те, що у строк, встановлений судом, зазначені недоліки позивачем усунуто, ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.09.2018 відкрито провадження у справі № 916/1687/18; прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.10.2018.

Отже, відкривши провадження у справі після усунення позивачем недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі від 14.08.2018 про залишення позову без руху, місцевий господарський суд підтвердив, що позовна заява відповідає вимогам статей 162, 164, 172 ГПК. Проте, в подальшому за результатами підготовчого засідання місцевий господарський суд ухвалою від 03.10.2018 повернув позов без розгляду з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 226 ГПК.

Апеляційний господарський суд за наслідками перегляду зазначеної ухвали суду першої інстанції встановив, що згідно з витягом з наказу Міністерства оборони України від 30.12.2016 № 744 директору Юридичного департаменту Міністерства оборони України (особі, на яку згідно з письмовим наказом покладено тимчасове виконання обов'язків директора) в порядку, визначеному Інструкцією "Про організацію претензійної та позовної роботи, представництва інтересів у судах і виконання рішень судів у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України", затвердженою наказом Міністерства оборони України від 30.12.2016 № 744, надано повноваження підписувати довіреності на представництво інтересів Міністерства оборони України в судах та інших юрисдикційних органах, скасовувати їх, а також визначати повноваження та обсяг процесуальних прав уповноважених представників.

Зазначений витяг з наказу Міністерства оборони України від 30.12.2016 № 744 та витяг з Інструкції "Про організацію претензійної та позовної роботи, представництва інтересів у судах і виконання рішень судів у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України", затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.12.2016 № 744, залучено до матеріалів справи в засіданні апеляційного господарського суду за обґрунтованим клопотанням представника Міністерства оборони України.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що довіреність від 26.04.2018 № 220/337/д, яка була долучена до позовної заяви і якою ОСОБА_8 уповноважено представляти інтереси Міністерства оборони України в судових установах та інших юрисдикційних органах з питань, пов'язаних з виконанням договору доручення від 14.06.2016 № 1, з усіма правами, які надані законом позивачу, підписана директором Юридичного департаменту Міністерства оборони України полковником юстиції ОСОБА_7 на підставі наказу Міністерства оборони України від 30.12.2016 № 744, є належним доказом підтвердження повноважень на подання та підписання від імені Міністерства оборони України позовної заяви.

Натомість судом першої інстанції при постановленні ухвали про повернення позову без розгляду було допущено порушення норм процесуального права, а саме, положень пункту 2 частини 1 статті 226, частини 11 статті 176 ГПК, оскільки підстави для беззаперечного висновку про відсутність у ОСОБА_8 повноважень на підписання від імені Міністерства оборони України позовної заяви цим судом встановлено не було. При цьому, помилково вказавши про наявність процесуальних підстав для повернення позовної заяви, суд першої інстанції фактично обмежив позивача у здійсненні прав, передбачених статтею 55 Конституції України.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції правомірно скасовано ухвалу місцевого господарського суду про повернення позовної заяви та передано справу на розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд вважає, що оскаржене рішення суду апеляційної інстанції прийнято з дотриманням вимог процесуального права.

Доводи скаржника про те, що судом апеляційної інстанції в порушення частини 3 статті 269 ГПК прийнято нові докази за відсутності обґрунтування позивачем неможливості їх подання у суді першої інстанції, судом касаційної інстанції відхиляються, оскільки за встановлених судом обставин представником позивача до позовної заяви було надано довіреність на підтвердження відповідних повноважень, при цьому судом першої інстанції на час відкриття провадження у справі такі повноваження представника позивача під сумнів не ставилися, подання будь-яких додаткових доказів на підтвердження відповідних повноважень представника судом першої інстанції від позивача при залишенні позову без руху з наданням строку на усунення інших недоліків, судом першої інстанції не вимагалося, а подання додаткових документів до суду апеляційної інстанції було зумовлено необхідністю підтвердження доводів апеляційної скарги.

Наведені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування постанови суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, установлені судом апеляційної інстанції, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК, колегія суддів зазначає, що оскаржене судове рішення постановлено із додержанням норм процесуального права, тому правових підстав для його скасування не вбачається.

Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку статті 129 ГПК покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 у справі № 916/1687/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді: І.С. Міщенко

В.Г. Суховий