ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2019 р. м. Київ Справа№ 925/788/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Чорногуза М.Г.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Подоляк Р.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Разек Черкаси" на рішення Господарського суду Черкаської області від 19.09.2018 (повний текст складено 25.09.2018)

у справі №925/788/18 (суддя Грачов В.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Рогульського Вадима Юрійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Разек Черкаси"

про стягнення 150992,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 Фізична особа-підприємець Рогульський Вадим Юрійович звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Разек Черкаси" про стягнення 150 992,90 грн. з яких 141 869,92 грн. заборгованість та 9 122,98 грн. пеня.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання №2/07 від 20.07.2015 щодо повної та своєчасної оплати за надані позивачем послуги.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.09.2018 у справі №925/788/18 позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Разек Черкаси" на користь Фізичної особи-підприємця Рогульського Вадима Юрійовича 141869,92 грн. основного боргу, 9122,98 грн. пені, 2264,88 грн. судових витрат.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог відповідно до умов договору, обставин справи та вимог законодавства, оскільки відповідач не виконав договірні зобов'язання щодо порядку розрахунків за поставлений товар, прострочив їх оплату, з останнього підлягає стягненню на користь позивача 141869,92 грн. боргу та 9122,98 грн. пені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, відповідач 10.10.2018 звернувся до місцевого господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в позові, змінити розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що позивачем не надано жодної заяви відповідача на поставку товару, накладної на оприбуткування постаченого товару та документації на товар, а надана позивачем копія акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2018 по 04.06.2018 підписана лише ним особисто та не погоджена з відповідачем, в порушення вимог ст.ст. 76-79 ГПК України невірно прийнята судом, як належний доказ у справі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2018 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2018 у справі №925/788/18 відкрито апеляційне провадження, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.01.2019, у зв'язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.01.2019 у справі №925/788/18 відкрито апеляційне провадження, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

24.01.2019 від представника відповідача надійшла заява про внесення виправлень в ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 03.01.2019.

Відповідно до ст. 243 ГПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Колегія суддів не вбачає підстав для виправлення описки у резолютивній частині ухвали Північного апеляційного господарського суду від 03.01.2019 у запропонованій відповідачем редакції, оскільки резолютивна частина ухвали Північного апеляційного господарського суду від 03.01.2019 у даній справі жодних описок не містить.

15.02.2019 від представника відповідача надійшла заява про роз'яснення ухвали Північного апеляційного господарського суду від 03.01.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у справі №925/788/18 відмовлено ТОВ "Разек Черкаси" у задоволенні клопотання про роз'яснення ухвали Північного апеляційного господарського суду від 03.01.2019 з підстав його необґрунтованості.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

20.07.2015 між позивачем - Фізичною особою - підприємецем Рогульським Вадимом Юрійовичем, як постачальником, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Разек Черкаси" укладено договір поставки № 2/07 (далі - Договір, а. с. 12), за умовами пункту 1 якого постачальник зобов'язувався постачати товар, а покупець приймати товар і проводити своєчасно його оплату.

Сторони погодили усі істотні умови договору, і зокрема, домовилися про таке:

п.п. 2.1.1. п. 2.1. - постачальник зобов'язується постачати покупцю товар згідно заявок покупця, зроблених як у письмовій, так і в усній формі;

п.п. 2.2.1. п. 2.2. - покупець зобов'язується прийняти і сплатити за товар суму по цінам, згідно з підписаними накладними на оприбуткування поставленого товару;

п.п. 3.1.-3.4 - ціни на товар зумовлюється сторонами на момент відпуску товару і вказуються в накладній, а також в рахунку постачальника; розрахунки за продукцію здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника; строк сплати - 30 календарних днів; за несвоєчасну оплату за поставлений товар покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент виникнення боргу, від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення;

п. 4.3. - право власності на товар переходить до покупця в момент передачі товару по супроводжувальним документам;

п. 5.1. - у випадку невиконання або неналежного виконання домовленостей, винна сторона повинна відшкодувати протилежній стороні причинені збитки і витрати в повному обсязі, згідно діючого законодавства України.

Договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015, при умові повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань (п. 7.3 Договору).

Договір підписаний представниками обох сторін.

Судом першої інстанції встановлено, що з видаткових накладних: №ВЮ-0000022 від 22.01.2018 на суму 22824,00 грн.; № ВЮ-0000027 від 24.01.2018 на суму 19296,00 грн.; № ВЮ-0000031 від 31.01.2018 на суму 16530,00 грн.; №ВЮ-0000056 від 22.02.2018 на суму 18390,00 грн.; №ВЮ-0000057 від 23.02.2018 на суму 17670,00 грн.; № ВЮ-0000059 від 26.02.2018 на суму 11160,00 грн.; №ВЮ-0000079 від 23.03.2018 на суму 14400,00 грн.; № ВЮ-0000081 від 27.03.2018 на суму 21600,00 грн. вбачається, що за період з 22 січня по 27 березня 2018 позивач поставив відповідачеві товар на загальну суму 141870,00 грн., а відповідач такий товар прийняв в повному обсязі без зауважень, що підтверджується відповідними підписами уповноваженого представника і печатками юридичної особи (а.с. 15- 69).

Місцевим господарським судом зазначено, що 05.06.2018 сторони склали та підписали акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.18 по 04.06.18, згідно з яким у відповідача станом на 05.06.2018 існувала визнана сторонами заборгованість перед позивачем на суму 141869,92 грн. (а.с. 17).

11.04., 27.04., 04.07. 2018 року, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по оплаті поставленого йому товару, позивач направив йому претензії з вимогою про сплату заборгованості, які залишені без відповіді та виконання, що й стало підставою для звернення із даним позовом до суду.

Вимога позивача до відповідача про стягнення 141869,92 грн. основного боргу, 9122,98 грн. пені є предметом спору у справі, що розглядається.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні правовідносини сторін виникли із договору постачання №2/07 від 20.07.2015, вимоги позивача витікають із суті прав та обов'язків сторін за цим договором.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції також дійшов висновку, що договір поставки укладений сторонами з дотриманням норм законодавства, що регулює спірні правовідносини, наявність і розмір спірної заборгованості у сумі 141869,92 грн. позивачем доведено належними і допустимими доказами, відповідачем не спростовані, вимога позивача про стягнення 9122,98 грн. пені за прострочення оплати поставленого товару, нарахована за відповідний період на фактичну суму заборгованості, відповідає умовам п. 3.4. Договору, нормам ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ст.ст. 231 ч. 6 ГК України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За змістом ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у вказаній справі становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням обставин вказаної господарської справи, а також з огляду на відсутність клопотань учасників справи про розгляд справи з викликом осіб, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов'язань поставки, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов'язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов'язання, відповідальність за порушення зобов'язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Абзац 2 частини першої статті 530 ЦК України зазначає, що зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ч. 1, ст. 611, ст. 612 ч. 1 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору постачання №2/07 товар є не визначеним, позивачем не надано заявок відповідача на постачання товару та специфікацій до договору, а тому не можна дійти висновку, що товар на загальну суму 141870,00 грн. по наданим відповідачем видатковим накладним №ВЮ-0000022 від 22.01.2018 на суму 22824,00 грн.; №ВЮ-0000027 від 24.01.2018 на суму 19296,00 грн.; № ВЮ-0000031 від 31.01.2018 на суму 16530,00 грн.; №ВЮ-0000056 від 22.02.2018 на суму 18390,00 грн.; №ВЮ-0000057 від 23.02.2018 на суму 17670,00 грн.; №ВЮ-0000059 від 26.02.2018 на суму 11160,00 грн.; №ВЮ-0000079 від 23.03.2018 на суму 14400,00 грн.; № ВЮ-0000081 від 27.03.2018 на суму 21600,00 грн. було поставлено в рамках спірного договору.

В акті звірки взаєморозрахунків з ТОВ "Разек Черкаси" за період з 01.01.2018 по 04.06.2018 (а.с. 17) не міститься даних щодо представника ТОВ "Разек Черкаси" в особі головного бухгалтера, а тому неможливо ідентифікувати особу, яка підписала цей акт з боку відповідача, як це зазначає позивач.

Крім того, з акту вбачається, що сплачена сума в розмірі 158 328,92 грн. це погашення заборгованості, яка виникла станом на 01.01.2018.

Позивачем не надано доказів часткової оплати товару відповідачем, згідно наданих видаткових накладних, що додатково підтверджується наданим актом звірки взаєморозрахунків.

Надані позивачем листи від 11.04.2018, 27.04.2018 та претензія від 04.07.2018 (а.с. 18-20) не містять доказів їх направлення відповідачу у справі.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач, як на підставу позову посилається на невиконання відповідачем умов саме договору постачання №/07 від 20.07.2015, строк дії якого, відповідно до п.7.3 закінчився 31.12.2015.

Відтак, позивачем не доведено поставку відповідачу товару на підставі договору постачання №/07 від 20.07.2015, оскільки видаткові накладні оформлені з січня по березень 2018 включно, після закінчення терміну дії договору №/07 від 20.07.2015. Доказів пролонгації терміну дії договору матеріали справи не містять. Видаткові накладні не містять посилань на спірний догорів, а видані на підставі рахунків - фактур.

Враховуючи викладене, висновок суду, що договір поставки укладений між сторонами з дотриманням норм законодавства, наявність і розмір спірної заборгованості у сумі 141869,92 грн. за спірним договором позивачем доведено належними і допустимими доказами є помилковим та не підтверджується матеріалами справи.

Оскільки позивачем не підтверджена поставка товару згідно видаткових накладних №ВЮ-0000022 від 22.01.2018 на суму 22824,00 грн.; №ВЮ-0000027 від 24.01.2018 на суму 19296,00 грн.; № ВЮ-0000031 від 31.01.2018 на суму 16530,00 грн.; №ВЮ-0000056 від 22.02.2018 на суму 18390,00 грн.; №ВЮ-0000057 від 23.02.2018 на суму 17670,00 грн.; №ВЮ-0000059 від 26.02.2018 на суму 11160,00 грн.; №ВЮ-0000079 від 23.03.2018 на суму 14400,00 грн.; № ВЮ-0000081 від 27.03.2018 на суму 21600,00 грн. в рамках спірного договору постачання №/07 від 20.07.2015, відсутні підстави для нарахування та стягнення пені в розмірі 9 122,98 грн., нарахованої згідно з п. 3.4 договору, який закінчив свою дію у грудні 2015.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 150 992,90 грн. з яких 141 869,92 грн. заборгованості та 9 122,98 грн. пені за договором постачання №2/07 від 20.07.2015 не підлягають задоволенню з огляду на їх недоведеність та необґрунтованість.

Місцевий господарський суд не звернув уваги на вказані обставини справи, усунувся від дослідження наявних у справі доказів, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що позивачем зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача з підстав, викладених в ній підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Черкаської області від 19.09.2018 у справі №925/788/18 підлягає скасуванню з підстав, викладених вище, з прийняттям нового рішення про відмову в позові.

Відмова в позові з викладених вище підстав не позбавляє позивача на звернення з позовом до суду щодо стягнення заборгованості з відповідача за фактично поставлений в 2018 році товар.

У відповідності до ст. 129 ГПК України у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати за подання позовної заяви покладаються на позивача, а у зв'язку із задоволенням апеляційної скарги відповідача, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання останнім апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Разек Черкаси" на рішення Господарського суду Черкаської області від 19.09.2018 у справі №925/788/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 19.09.2018 у справі №925/788/18 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Рогульського Вадима Юрійовича (АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Разек Черкаси" (18018, м. Черкаси, проспект. Хіміків, буд. 74, ) 3397,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду Черкаської області видати наказ.

6. Матеріали справи №925/788/18 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 25.02.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді М.Г. Чорногуз

Ю.Б.Михальська