УХВАЛА

про залишення без розгляду заяви про забезпечення позову

26.02.2019Справа № 906/1084/18

Суддя господарського суду міста Києва Головіна К.І., розглянувши

заявуСпільного підприємства "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу"
прозабезпечення позову

у справі за позовною заявою Спільного підприємства "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" (м. Київ)

до Житомирської обласної державної адміністрації (м. Житомир)

про визнання частково недійсним розпорядження

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва із позовною заявою звернулось Спільне підприємство "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" (далі - СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу", позивач) до Житомирської обласної державної адміністрації (відповідач) про визнання недійсними п.п. 12, 14 розпорядження Житомирської обласної державної адміністрації № 423 від 31.10.2018 р. "Про розпорядження землями державної власності несільськогосподарського призначення", що стосуються розірвання договору оренди землі, укладеного із позивачем.

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що прийняте Житомирською обласною державною адміністрацією спірне розпорядження № 423 від 31.10.2018 р. в частині одностороннього розірвання договору земельної ділянки від 18.06.2004 р., укладеного позивачем із Коростенською районною державною адміністрацією Житомирської області, порушує право позивача на користування земельною ділянкою площею 44,2056 га, що знаходиться на території Білошицівської сільської ради Коростенського району. Так, позивач вказує, що його ж заява, на підставі якої відповідачем було прийняте спірне рішення, підписана директором СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" ОСОБА_1, який не мав повноважень на вчинення такого правочину, а сам позивач ніколи не виявляв наміру достроково припиняти дію договору оренди від 18.06.2004 р., укладеного на 25 років.

У позові СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" просить визнати недійсними п.п. 12, 14 розпорядження Житомирської обласної державної адміністрації № 423 від 31.10.2018 р. "Про розпорядження землями державної власності несільськогосподарського призначення".

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.01.2019 р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, сторонам надано можливість реалізувати свої процесуальні права та обов'язки.

Разом з позовом заявник подав заяву про забезпечення його позову, в якій він просив заборонити Коростенській районній державній адміністрації Житомирської області укладати із СП «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» додаткову угоду про розірвання договору оренди земельної ділянки від 18.06.2004 р., а також заборонити Житомирській обласній державній адміністрації та її структурним підрозділам вчиняти будь-які дії і приймати будь-які рішення щодо розпорядження земельною ділянкою загальною площею 44,2056 га, яка знаходиться на території Білошицівської сільської ради Коростенського району Житомирської області.

Указану заяву суд повернув СП «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» без розгляду, оскільки заявник не дотримав вимог, передбачених ст. 139 ГПК України.

25.01.2019 р. позивач подав ще одну заяву про забезпечення позову, у якій заявник (СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу") просив заборонити Житомирській обласній державній адміністрації та її структурним підрозділам вчиняти будь-які дії і приймати будь-які рішення щодо розпорядження земельною ділянкою загальною площею 44,2056 га, яка знаходиться на території Білошицівської сільської ради Коростенського району Житомирської області.

Вказана заява була обгрунтована прийняттям Житомирською обласною державною адміністрацією розпорядження № 455 від 19 "Про розпорядження землями державної власності несільськогосподарського призначення", за змістом пункту 1 якого вирішено надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 44,2056 га, яка знаходиться на території Білошицівської сільської ради Коростенського району, іншій особі - ТОВ "Щорсівській гранітний комбінат".

Розглянувши зазначену заяву про забезпечння позову від 25.01.2019 р., суд ухвалою від 28.01.2019 р. відмовив СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" у її задоволенні. Заявник не погодився з таким рішенням суду, тому ухвала господарського суду від 28.01.2019 р. на даний час знаходиться на перегляді у Північному апеляційному господарському суду за апеляційною скаргою СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу", рішення за якою не прийнято.

Разом з тим, у підготовчому засіданні, яке відбулось 21.02.2019 р., СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" подало ще одну заяву про забезпечення позову, в якій так само просить вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони Житомирській обласній державній адміністрації та її структурним підрозділам вчиняти будь-які дії і приймати будь-які рішення щодо розпорядження земельною ділянкою загальною площею 44,2056 га, яка знаходиться на території Білошицівської сільської ради Коростенського району Житомирської області.

Указана заява так само мотивована тим, що прийняття Житомирською обласною державною адміністрацією розпорядження № 455 від 19 "Про розпорядження землями державної власності несільськогосподарського призначення", яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення спірної земельної ділянки іншій особі, свідчить про вчинення відповідачем підготовчих дій до передачі земельної ділянки у користування третій особі - ТОВ "Щорсівській гранітний комбінат", а тому зробить утрудненим або неможливим у майбутньому виконання рішення суду. Тобто у обгрунтування даної заяви позивач зазначив ті ж самі підстави та обставини, що і в попередній заяві.

Отже, на даний час на розгляді двох судів (першої інстанції та апеляційної) знаходиться фактично одна і та сама заява про забезпечення позову, заявлена у одній і тій самій справі, з тих же підстав і між тими ж сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Статтею 140 ГПК України визначений порядок розгляду заяв про забезпечення позову. Разом з тим, положеннями вказаної статті не врегульовано питання щодо дій суду в разі звернення заявником із однією і тією ж заявою про забезпечення позову із тих самих підстав, що розглядається у провадженні цього чи іншого суду, тому суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 3 ст. 169 ГПК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Таким чином, на підставі ч. 3 ст. 169 ГПК України суд вважає за необхідне застосувати у даному випадку приписи пункту 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України, якими врегульовано порядок дій суду у разі перебування у провадженні цього чи іншого суду справи із того ж самого спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та залишити заяву про забезпечення позову без розгляду.

Окрім усього суд вважає, що подання позивачем одних і тих же заяв (клопотань) у даній справі, які розглядаються судами різних інстанцій, має на меті отримання вигідного для себе рішення, а тому є зловживанням стороною своїми процесуальними правами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники процесу (зокрема, позивач) повинні добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та обов'язками, зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 2 статті 43 ГПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, а саме: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (п. 1).

У контексті наведених норм суд вважає, що представник позивача, подаючи втретє заяву про забезпечення позову, зловживає своїми правами.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 ГПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Отже, оскільки суд дійшов висновку про зловживання СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу", як стороною спору, своїм процесуальним правом, то суд вважає за необхідне залишити заяву про забезпечення позову від 21.02.2019 р. без розгляду також на підставі ст. 43 ГПК України, яка є окремою правовою підставою для таких процесуальний дій суду.

Про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету (ч. 2 ст. 226 ГПК України).

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. За таких обставин, судовий збір у розмірі 960,50 грн., що був сплачений СП "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" за заяву про забезпечення позову від 21.02.2019 р. згідно з квитанцією № 25732043-1 від 21.02.2019 р., покладається на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 137, 140, 226, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Спільного підприємства "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" про забезпечення позову залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її підписання до суду апеляційної інстанції.

Суддя Головіна К.І.