ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2019 року м.Дніпро Справа № 908/913/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А.( доповідача),

суддів: Чередка А.Є., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання Мудрак О.М.

від позивача: Мітасов М.І. , ордер №101288 від 04.02.2019 р., адвокат;

від відповідача: Веремєєнко Л.М., довіреність №01/03-20/00108 від 11.01.2019 р., представник;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯПАЗ" на рішення господарського суду Запорізької області від 26.06.2018 року (повний текст складено 09.07.2018 року) у справі №908/913/18 (суддя Федорова О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯПАЗ", м.Запоріжжя

до Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

про визнання договору оренди землі поновленим,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 26.06.2018 року у справі №908/913/18 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ЯПАЗ" в задоволені позову до Запорізької міської ради про визнання договору оренди землі поновленим.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позову.

Суд зазначив, що:

- договір оренди землі сторони уклали на строк до 25.01.2015 року;

- позивач втратив переважне право на укладення договору на новий строк відповідно до ч. ч.1-5 ст.33 Закону України "Про оренду землі", оскільки не звертався до орендодавця з повідомленням/пропозицією про наявність наміру продовжити дію договору;

-підставою позову позивач зазначив положення ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі", однак реалізація позивачем його переважного права на поновлення договору оренди на тих же умовах і на той же строк можлива лише за наявності чотирьох юридичних фактів:

-орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою;

-орендар належно виконує свої обов’язки за договором;

-відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди;

-сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

-наявність сукупності таких фактів позивачем не доведена, натомість підтверджено, що позивач, побудувавши на орендованій земельній ділянці об’єкт           -кафе, ввівши його в експлуатацію, продовжує сплачувати орендну плату у меншому розмірі, ніж передбачено в договорі оренди:

- відповідно до листа Олександрійського управління у м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області від 23.03.2018 року №/9/08-01-49-01 орендна плата за землю за 2015, 2016 та 2017 роки сплачена 05.10.2017 року.

Суд в оскаржуваному рішенні дійшов висновку про неналежне виконання орендарем умов договору та зазначив, що фактичне продовження користування майном після закінчення строку дії даного договору оренди землі не є підставою для поновлення договору.

Не погодившись з рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неналежну оцінку доказів.

Зазначає, що:

- суд фактично об’єднав два випадки пролонгації договору оренди землі – передбачені ч.ч.1-5 та ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі";

- висновок суду про те, що об’єкт на орендованій земельній ділянці позивачем не побудований, суперечить доказам щодо державної реєстрації новоствореного позивачем об’єкту – кафе;

- суд неправомірно зазначив на те, що позивач запропонував відповідачу поновити договір на 20 років, що спростовується копією додаткової угоди на адресу відповідача.

Скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач спростовує її доводи.                                         Посилається на те, що:

- позивач звернувся до відповідача з проханням продовжити термін дії договору через півтора року після закінчення строку дії договору – 22.10.2016 року;

- проекту додаткової угоди до вказаного листа позивачем не було надано;

- листом від 10.01.2018 року позивач звернувся до Запорізької міської ради з листом про поновлення договору оренди землі на той же самий строк, надав проект додаткової угоди, в якому зазначив у п.8 строк дії договору – двадцять років, щодо розміру орендної плати відомостей не зазначив взагалі.

Також відповідач посилається на п.34 договору оренди, згідно якого продовження користування майном після закінчення строку дії договору оренди землі не є підставою для поновлення договору.

Просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до змісту позовної заяви, ТОВ "ЯПАЗ" звернулося з позовом до відповідача – Запорізької міської ради про визнання договору оренди землі поновленим на підставі ст. 152 Земельного кодексу України, ч. ч. 6, 11 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (а.с.3-6).

Підстави і порядок поновлення договору оренди землі врегульовані нормою ст. 33 Закону України "Про оренду землі", який набрав чинності з 12.03.2011 року.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк і процедура реалізації цього права.

Відповідно до ч.6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди землі, а саме: у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється, зокрема, із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

У даній справі таким уповноваженим органом є відповідач – Запорізька міська рада.

За приписами частин 8, 9 статті 33 зазначеного Закону додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Для поновлення договору оренди з підстав ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.07.2004 року №293/122 "Про передачу в оренду ТОВ "ЯПАЗ" земельної ділянки по вул. Жуковського, 55-59 для розташування кафе", позивачу передано в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 0,0505га по вул. Жуковського, 55-59 для розташування кафе (а.с.42).

Вказане рішення виконкому міської ради затверджено рішенням Запорізької міської ради від 15.09.2004 року №43 "Про затвердження рішень виконавчого комітету Запорізької міської ради з питань земельних відносин та надання земельних ділянок" (а.с.43).

На підставі вказаних рішень між Запорізькою міською радою та ТОВ "ЯПАЗ" укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0505га строком на 10 років (а.с.10-13).

Відповідно до п.9 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 965,11 грн. на протязі строку будівництва об’єкта та у розмірі 4 825,48 грн. з дня введення об’єкту до експлуатації за календарний рік в цінах 2004 року.

Договір зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.01.2005 року за №23.

Таким чином, відповідно до п.39 договору, строк дії договору - до 25.01.2015 року.

Апелянт стверджував про належне виконання ним умов договору оренди та дотримання вимог ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі".

Однак, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ "ЯПАЗ лише 22.09.2016 року вперше звернулось до Запорізької міської ради з проханням розглянути можливість продовжити термін дії договору від 25.01.2005 року (а.с.51). Додатки до листа не зазначені.

У відповіді від 06.10.2016 року №2360/02-03 Запорізька міська рада зазначила про неможливість продовження терміну дії договору у зв'язку з прийняттям Запорізькою міською радою рішення від 05.10.2011 року №111, яким договір оренди з позивачем був розірваний (а.с.52).

Також у відповіді було зазначено, що земельна ділянка досить тривалий час знаходиться в занедбаному стані. Для розгляду питання оформлення земельної ділянки по вул. Жуковського, 55-59 для розташування кафе необхідно привести цю земельну ділянку в належний стан, придатний для подальшого використання, та надати документи, які підтверджують право власності на майно, яке розташовано на земельній ділянці. Після подання документів та отримання позитивного листа департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради, дане питання буде розглянуто в установленому законом порядку.

З цього приводу слід зазначити, що відповідно до ст.291 Господарського кодексу одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Сторонами не було дотримано передбаченого ст.188 Господарського кодексу України порядку розірвання договору. Тому слід дійти висновку про те, що договір оренди земельної ділянки припинив дію з 25.01.2015 року.

З матеріалів справи також вбачається, що 10.01.2018 року ТОВ "ЯПАЗ" повторно звернулось до Запорізької міської ради з листом №01 про поновлення договору оренди землі на той самий строк, який був передбачений при укладенні договору. До листа позивачем надано проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

В листі позивач просив поновити договір оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Проте просив пункт 8 договору оренди землі викласти у такій редакції: "8. Договір укладено на двадцять років" (а.с.18-19).

Отже, є обґрунтованими доводи суду та відповідача про те, що цей проект не можна вважати проектом додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, оскільки він містить інший, ніж зазначено в договорі оренди строк дії договору та не містить даних щодо розміру орендної плати.

При розгляді справи судом першої інстанції надана оцінка п. 9 договору, яким сторонами узгоджено розмір і порядок внесення орендної плати, про що зазначено вище.

З листа Олександрійського управління у м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області від 23.03.2018 року №/9/08-01-49-01 вбачається, що нарахування та сплата орендної плати за землю здійснювалась позивачем з урахуванням використання земельної ділянки під поточне будівництво та з урахуванням індексації землі. Податкова звітність з орендної плати за землю за 2015-2017 роки ТОВ "ЯПАЗ" надана несвоєчасно. Орендна плата за землю за 2015, 2016 та 2017 роки сплачена 05.10.2017 року (а.с.48).

Апелянт вказані обставини не спростував.

Колегія суддів вважає, що невиконання позивачем однієї з необхідних умов для поновлення договору оренди – сплати орендних платежів у передбачені договором строки та у визначеному розмірі, унеможливлює застосування до правовідносин сторін положень ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі".

Крім того, судом встановлені обставини щодо невідповідності змісту направленого відповідачу проекту додаткової угоди умовам договору оренди від 25.01.2005 року.

За встановлених обставин висновок оскаржуваного рішення про недоведеність позову та відмову в його задоволенні є правомірним.

Щодо посилання апелянта на обставини, які свідчать про введення позивачем побудованого об’єкту в експлуатацію, щодо об’єднання судом двох підстав для пролонгації договору, які визначені ч.ч.1-5 та ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі", то вони не спростовують правомірність висновків суду.

Так, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.03.2017 року за ТОВ "ЯПАЗ" зареєстровано право власності на будівлю кафе літ.А-1 загальною площею 473,4кв.,м. у м. Запоріжжі по вул. Жуковського, 55-59.

Підставою виникнення права власності є декларація про готовність об'єкта до експлуатації, серія та номер: ЗП 99 від 31.01.2017 року, видавник: Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції у Запорізькій області; технічний паспорт від 04.11.2016 року, видавник: ФОП Боклаг В.В.

Однак, позивач, побудувавши та ввівши в експлуатацію об’єкт, продовжував сплачувати орендну плату у меншому розмірі, ніж передбачено договором, не як за введений в експлуатацію об’єкт, а з урахуванням використання земельної ділянки під поточне будівництво.

Вказані обставини також свідчать про неналежне виконання орендарем умов договору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність апеляційної скарги та законність оскаржуваного позивачем рішення.

В задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, судові витрати за її розгляд слід покласти на апелянта згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 26.06.2018 року у справі №908/913/18 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ЯПАЗ" .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: А.Є. Чередко

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Повний текст складено 19.02.2019 року.