ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

"25" лютого 2019 р.м. ХарківСправа № 922/489/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

розглянув матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "ТКС", 61017, м. Харків, вул. Велика Панасівська, 56, кв. 8, код 41217716, засоби зв"язку - , телефон +29
до HUZHOU UNIFULL INDUISTRIAL FIBRE CO., LTD. (Хучжоу Юніфулл Індастріал Фібре Ко., Лтд) 313021, Китай, Чжецзян, місто Хучжоу, район Вухін, місто Донглін, промислова зона
про стягнення 21 000 долларів США та 36 766,43 грн.

20.02.2019 до господарського суду Харківської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "ТКС" про стягнення з HUZHOU UNIFULL INDUISTRIAL FIBRE CO., LTD. (Хучжоу Юніфулл Індастріал Фібре Ко., Лтд) 21 000 дол. США та 36 766,43 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог ТОВ "Науково виробнича фірма "ТКС" вказує на наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "ТКС" (ТОВ "НВФ "ТКС"), Україна (далі - Покупець) в особі директора ОСОБА_2, діючого на підставі Статуту та Хучжоу Юніфулл Індастріал Фібре Ко., Лтд (HUZHOU UNIFULL INDUSTRIAL FIBRE CO.,LTD., CHINA) (далі - Постачальник) в особі директора пана Lifei, діючого на підставі Статуту, укладено Договір № 5 від 21 серпня 2018 року.

Згідно умов вищевказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "ТКС" (надалі - Позивач) сплатило HUZHOU UNIFULL INDUSTRIAL FIBRE CO.,LTD., CHINA (надалі - Відповідач) грошові кошти за товар у сумі 21 000 доларів США, а Відповідач поставку товару не здійснив.

Такі обставини стали підставою для звернення Позивача з позовом до суду про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 21 000 дол. США, нарахованих згідно ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних в розмірі 7 168,87 грн. та інфляційних втрат в розмірі 29 597,56 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2019, для розгляду справи було визначено суддю Прохорова С.А.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно ч. 1 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.

Частиною третьої названої статті встановлено, що будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до ст. 2, ст. 3 та 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлено, що цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом:

1) визначення застосовуваного права;

2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб;

3) підсудність судам України справ з іноземним елементом;

4) виконання судових доручень;

5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

Якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору (ст. 3).

Право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України (ст. 4).

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

У розділі VI Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено "Колізійні норми щодо договірних зобов'язань", а саме, в ст. 43 Закону передбачено вибір права за згодою сторін договору, а саме: сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Згідно з п. 11.2 Договору сторонами було встановлено, що у разі, коли суперечки за Договором не можуть бути вирішені шляхом переговорів, вони повинні бути передані на розгляд Господарському Суду Харківської області. При вирішенні спорів за цим Договором сторони застосовують матеріальне і процесуальне право України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

З огляду на викладені умови Контракту, а також на вимоги Закону України "Про міжнародне приватне право" даний спір підлягає розгляду в господарському суді Харківської області у відповідності з матеріальним та процесуальним правом України.

Дослідивши позовну заяву, суд встановив, що позовна заява відповідає вимогам, встановленим ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, підстави для залишення її без руху, повернення або відмови у відкритті провадження у справі, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, відсутні.

Відповідно до частини першої статті 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно частини другої статті 176 ГПК України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, суд прийшов до висновку, що справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження.

При цьому, як вбачається з позовної заяви, місцезнаходженням відповідача, HUZHOU UNIFULL INDUISTRIAL FIBRE CO., LTD. (Хучжоу Юніфулл Індастріал Фібре Ко., Лтд, 313021, Китай, Чжецзян, місто Хучжоу, район Вухін, місто Донглін, промислова зона) є Китайська Народна Республіка, тобто, відповідач є іноземним суб'єктом господарювання.

Достовірна інформація щодо наявності на території України офіційно зареєстрованого представництва відповідача на момент розгляду справи у суду відсутня.

Відповідно до статті 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов'язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з статтею 367 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Так, Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965р. та договором між Україною і Китайською Народною Республікою про правову допомогу у цивільних та кримінальних справах (підписаний у Пекіні 31 жовтня 1992 року; ратифіковано Постановою ВР №2996-XII (2999-12) від 05.02.1993р.; набрав чинності 19.01.1994р.), учасниками якої є Україна та Китайська Народна Республіка, передбачено певний порядок вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах через визначені Державою Учасницею відповідні Центральні Органи з метою доведення до відома їх одержувачів у належний строк.

Відповідно до ст. 1 Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Ст.11 даної Конвенції встановлено, що Конвенція не забороняє двом чи більше Договірним державам домовлятися про встановлення з метою вручення судових документів інших шляхів передачі ніж ті, які передбачені в попередніх статтях і зокрема безпосередніх зносин їх відповідними органами.

Відповідно до ч. 2 п. b) ст. 15 Конвенції кожна договірна держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови, зокрема, з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців.

Особливий порядок надання правової допомоги встановлено договором між Україною і Китайською Народною Республікою про правову допомогу у цивільних та кримінальних справах (підписаний у Пекіні 31 жовтня 1992 року; ратифіковано Постановою ВР №2996-XII (2999-12) від 05.02.1993р.; набрав чинності 19.01.1994р.), учасниками якої є Україна та Китайська Народна Республіка (далі по тексту договір), за умовами якого Договірні Сторони, з метою здійснення співробітництва в галузі правових відносин на основі поваги суверенітету і взаємності, вирішили надавати одна одній правову допомогу у цивільних та кримінальних справах.

Відповідно до статті 14 вказаного договору Договірні Сторони будуть на взаємній основі вручати на прохання судові та позасудові документи, допитувати учасників справи, свідків та експертів, проводити експертизу та огляд на місці, а також виконувати інші процесуальні дії по збиранню доказів.

Відповідно до ч. 1 статті 3 вказаного договору Договірні Сторони передбачили обсяг правової допомоги, зокрема виконання доручень про вручення документів і проведення інших процесуальних дій з цивільних та кримінальних справ, передбачених цим договором.

Відповідно до статті 7 вказаного договору Договірні Сторони передбачили, що при наданні правової допомоги кожна з Договірних Сторін користується державною мовою своєї країни з доданням завіреного перекладу всіх документів на державну мову іншої сторони або на англійську мову.

Особливості виконання доручень з надання правової допомоги визначені Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 N 1092/5/54 (далі - Інструкція).

Як передбачено ст. 2 договору між Україною і Китайською Народною Республікою, при зверненні з проханнями про надання правової допомоги з цивільних і кримінальних справ суди та інші компетентні установи договірних сторін зносяться між собою через свої центральні установи, якщо цим договором не встановлено інше.

До центральних установ, згаданих в пункті 1 цієї статті, відносяться: з боку України - Міністерство юстиції України, Верховний Суд України і Генеральна прокуратура України; з боку Китайської Народної Республіки - Міністерство юстиції КНР, Верховний Суд КНР і Верховна Народна прокуратура КНР.

Відповідно до статті 3 Договору, встановлено обсяг правової допомоги:

1. Виконання доручень про вручення документів і проведення інших процесуальних дій з цивільних та кримінальних справ, передбачених цим Договором.

2. Визнання й виконання рішень судів та арбітражних органів.

3. Інша допомога, що визначається даним Договором.

Відповідно до ст. 4 Договору, в дорученні про надання правової допомоги має бути вказано:

1) найменування запитуючої установи;

2) найменування запитуваної установи;

3) найменування справи, з якої запитується правова допомога;

4) імена та прізвища сторін, обвинувачених, підсудних чи засуджених, потерпілих, їх громадянство, заняття і постійне місце проживання чи місцеперебування, для юридичних осіб - їх найменування та місцезнаходження;

5) прізвища та адреса їх уповноважених;

6) зміст доручення, а з кримінальних справ також опис фактичних обставин скоєного злочину та його юридична кваліфікація.

Доручення та інші документи повинні бути підписані запитуючою установою Договірної Сторони і засвідчені його печаткою.

Згідно ст. 7 договору між Україною і Китайською Народною Республікою передбачено, що при наданні правової допомоги кожна з договірних сторін користується державною мовою своєї країни з доданням завіреного перекладу всіх документів на державну мову іншої сторони або на англійську мову.

Відповідно до абзаців 3, 4 пункту 2.3 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації від 27.06.2008 № 1092/5/54 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 25.03.2010 N 604/5/47), документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції переклад здійснюється фахівцем, запрошеним до відповідного суду України, або засвідчується уповноваженим перекладачем, або нотаріально.

З огляду на вимоги вказані у договорі між Україною і Китайською Народною Республікою та Інструкції щодо форми і мови судових доручень, суд вважає за необхідне зобов'язати позивача надати до суду нотаріально засвідчений переклад позовної заяви разом із долученими до неї документами, ухвали про відкриття провадження у даній справі від 20.02.2019, судового доручення та виклику суду на китайську мову.

Відповідно до п. 1.6., 1.7. Інструкції Реалізація міжнародних договорів України з питань міжнародної правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень здійснюється у межах компетенції Міністерством юстиції України безпосередньо та через головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне територіальне управління юстиції), місцевими судами України (далі - суди України), а у відповідних випадках - іншими органами державної влади.

Суди України з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах взаємодіють з іноземними компетентними органами через головні територіальні управління юстиції та Міністерство юстиції України.

Також, суд вважає за необхідне визначити достатній термін розгляду справи у відповідності з Конвенцією Про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах від 15.11.1965 р., а саме встановити достатній строк розгляду справи, що становить шість місяців з дати направлення цієї ухвали на адресу відповідача у встановленому порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

За таких обставин для належного повідомлення Відповідача - про розгляд справи № 922/489/19, суд вважає за необхідне звернутися до компетентного органу Китаю із судовим дорученням про вручення зазначеній особі процесуальних та судових документів, у зв'язку з чим, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 228 ГПК України, суд вважає за необхідне провадження у справі зупинити.

Керуючись статтями 2, 3, 4, 43, 44, п. 2 ч. 1 ст. 76, ст. 77 Закону України "Про міжнародне приватне право", Договором між Україною і Китайською Народною Республікою про правову допомогу у цивільних та кримінальних справах, Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, Гаага, 1965, Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації від 27.06.2008 № 1092/5/54, ч. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 12, п. 1 ч. 1 ст. 20, ч. 1 ст. 22, ч. 2 ст. 120, ст. 176, п. 4 ч. 1 ст. 228, п. 2 ч. 5 ст. 247, ст. 232, ст. 233, ст. 234, ст. 367 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №922/489/19.

2. Справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

3. Почати у справі підготовче провадження і призначити підготовче засідання "10" червня 2019 р. о 12:30.

У разі, якщо документи не буде вручено своєчасно, суд врахує це та розгляне справу в день наступного судового засідання, що відбудеться 31 липня 2019 р. о 14:30 год.

4. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, майдан Свободи 5, 8-й під'їзд, 3-й поверх, зал № 331.

5. Встановити відповідачу в п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяв. У зазначений строк відповідач має надіслати суду відзив, який повинен відповідати вимогам статті 165 та 251 Господарського процесуального кодексу України, і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Копію відзиву та доданих до нього документів відповідач має надіслати (надати) іншим учасникам справи одночасно із надсиланням (наданням) відзиву до суду та докази надіслання надати суду разом із відзивом на позов.

Роз'яснити, що відповідно до вимог ст. 165 ГПК України: у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову; відзив підписується відповідачем або його представником; відзив повинен містити, зокрема: у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем; обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання; заперечення (за наявності) щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи; копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду; до відзиву додаються: 1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи; до відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача; у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

6. Встановити позивачу строк на подання до суду відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 251 Господарського процесуального кодексу України у 5 днів з дня його отримання. В разі подання відповіді, надати суду докази її направлення відповідачу.

7. З метою направлення Прохання про надання правової допомоги щодо вручення документів відповідачу, згідно Договору між Україною і Китайською Народною Республікою про правову допомогу у цивільних та кримінальних справах, Доручити ПОЗИВАЧУ зробити та надати до суду в 7 денний строк з дня отримання даної ухвали переклад позовної заяви, цієї ухвали господарського суду Харківської області про відкриття провадження у справі № 922/489/19, прохання про вручення документів та судового виклику на китайську мову у трьох примірниках.

8. Після надання позивачем перекладів направити до Головного територіального управління юстиції у Харківській області судовим дорученням про вручення документів відповідачу для подальшої передачі дипломатичними каналами до Центрального органу запитуваної Держави - Китайської Народної Республіки.

9. Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі з сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

10. Провадження у справі 922/489/19 зупинити до надходження відповіді від компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду та інших документів виконання судового доручення про вручення судових документів відповідачу.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена у строки та порядку, встановлені ст. ст. 256, 257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 розділу XI Перехідні положення ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана 25.02.2019

Суддя С.А. Прохоров

Примітка: У зв'язку з початком тестової експлуатації підсистеми «Електронний суд» з 01.01.2019, відповідно до Розділу XI «Положення про автоматизовану систему документообігу суду» приймання та реєстрація надісланих учасниками судових процесів електронних процесуальних документів повинна здійснюватися з Електронних кабінетів, які вони мають створити в «Електронному суді» за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua. Після запровадження з 01.03.2019 роботи Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи приймання через офіційну поштову скриньку суду процесуальних документів та документів, що стосуються розгляду справ здійснюватися не буде.