РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.02.2019Справа № 910/7506/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислове

управління «Шебелинкагазвидобування»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ ЕЙР ГАЗ»

про стягнення 15.288,24 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

11.06.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислове управління «Шебелинкагазвидобування» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ ЕЙР ГАЗ» 15.288,24 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.04.2017 між сторонами укладено договір поставки № 73. Згідно специфікації № 1 від 07.04.2017, що є додатком № 1 до відповідного договору, сторони погодили поставку: 5000 балонів Кисня ДСТУ 5583-2009, 80 балонів Двоокису вуглецю ДСТУ 4817-2007, 20 балонів Аргону ГОСТ 10157-79, 20 балонів Азоту газоподібного ДСТУ 9293-2009, загальна вартість якої становить 219.000,00 грн. Умовами договору встановлені строки поставки товару, а саме на протязі 10-ти робочих днів з дати подачі рознарядки покупця. 07.04.2017 позивачем направлено на офіційну електронну адресу відповідача рознарядку № 1 від 07.04.2017. Відповідачем вимоги позивача не здійснено та товар не поставлено. 18.08.2017 позивачем направлено рознарядку № 2 від 18.08.2017, якою визначено строку поставки до 18.11.2017. У відповідь на вказану рознарядку відповідачем направлено лист, в якому останній інформує позивача про зміну ціни товару з 01.09.2017, проте товар за вказаною рознарядкою відповідач не поставив. Позивачем було направлено вимогу № 11-036-10858-3 від 02.11.2017 про виконання умов договору на яку відповідачем відповіді не надано. У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України та умов п.п. 11.3, 11.4 договору позивач направив на адресу відповідача лист № 11-03-13214-3 від 28.12.2017 про припинення дії договору № 73 від 07.04.2017. Враховуючи викладене, позивач звертається з вимогою про стягнення з відповідача 15.288,24 грн неустойки, з яких: 5.559,36 грн пені та 9.728,88 грн штрафу за несвоєчасне постачання товару згідно договору поставки № 73 від 07.04.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/7506/18 від 12.06.2018 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п'ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

26.06.2018 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 відкрито провадження у справі № 910/7506/18 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем 09.07.2018 до відділу діловодства суду подано клопотання про зупинення провадження у справі № 910/7506/18. Клопотання мотивоване тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІПІ ЕЙР ГАЗ» керуючись ст. 180 ГПК України подало зустрічний позов до Господарського суду міста Києва про визнання недійсним договору поставки № 73 від 07.04.2017, укладеного між ТОВ «ДІПІ ЕЙР ГАЗ» та ПАТ «Укргазвидобування». Так як ці позови взаємопов'язані, виникають з одних правовідносин, та задоволення зустрічного позову може виключити задоволення первісного позову, просить на підставі п. 5 ст. 227 ГПК України зупинити провадження по справі № 910/7506/18 до об'єктивного розгляду іншої справи - позовних вимог про визнання недійсним договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/7506/18 від 12.07.2018 в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ ЕЙР ГАЗ» про зупинення провадження у справі відмовлено.

Відповідачем 18.07.2018 до відділу діловодства суду подано клопотання про зупинення провадження у справі № 910/7506/18. Клопотання мотивоване тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІПІ ЕЙР ГАЗ» до Господарського суду міста Києва подано позов про визнання недійсним договору поставки № 73 від 07.04.2017, укладеного між ТОВ «ДІПІ ЕЙР ГАЗ» та ПАТ «Укргазвидобування». Відповідач просить на підставі п. 5 ст. 227 ГПК України зупинити провадження по справі № 910/7506/18 до об'єктивного розгляду іншої справи - про визнання недійсним договору. При цьому надано копію лише першої сторінки поданої до суду позовної заяви про визнання недійсним договору поставки № 73 від 07.04.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/7506/18 від 23.07.2018 в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ ЕЙР ГАЗ» про зупинення провадження у справі відмовлено.

Відповідачем 30.07.2018 до відділу діловодства суду подано клопотання про зупинення провадження у справі № 910/7506/18. Клопотання мотивоване тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІПІ ЕЙР ГАЗ» до Господарського суду міста Києва подано позов про визнання недійсним договору поставки № 73 від 07.04.2017, укладеного між ТОВ «ДІПІ ЕЙР ГАЗ» та ПАТ «Укргазвидобування». Відповідач просить на підставі п. 5 ст. 227 ГПК України зупинити провадження по справі № 910/7506/18 до об'єктивного розгляду іншої справи - про визнання недійсним договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2018 зупинено провадження у справі № 910/7506/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/8931/18

03.01.2019 до суду надійшло клопотання позивача про поновлення провадження у справі. Позивач посилається на те, що рішення у справі № 910/8931/18 не було оскаржено до апеляційної інстанції та набрало законної сили 26.11.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2019 поновлено провадження у справі № 910/7506/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 було зобов'язано відповідача протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 04.07.2018 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією № 076 з повідомленням про вручення за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 7-А, офіс 8-10, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 12.06.2018 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 04.07.2018, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 05.07.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 076, а отже відповідач мав подати письмовий відзив на позов у строк до 20.07.2018 включно.

15.11.2018 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позовних вимог заперечує повністю посилаючись на наступне. Договором № 73 від 07.04.2017 з додатком № 1 (специфікація) передбачено строк виконання зобов'язань постачальника до 01.08.2018 та не передбачено його зміни в односторонньому порядку шляхом направлення рознарядки. Відповідальність постачальника, передбачена п. 7.11 договору може бути застосована лише у випадку невиконання постачальником взятих на себе зобов'язань з поставки товару у строки, зазначені в специфікації/ях до даного договору. Строк зазначений у специфікації № 1 від 07.04.2017 до припинення дії договору не був порушений відповідачем. Зазначає, що зменшення обсягів поставки від замовлених у рознарядці № 1 від 07.04.2017 та № 2 від 18.08.2017 зумовлене істотною зміною обставин, якими сторони керувались під час укладення договору. Зокрема, після укладення договору значно зросла ціна на товар, що по ньому поставлявся. Відповідач листом № 17/22 від 19.08.2017 повідомив позивача про необхідність перегляду договірної ціни, направляв для розгляду та підписання відповідні додаткові угоди від 10.09.2017 та від 15.09.2017. Домовленості по перегляду ціни товар сторонами не досягнуто, більш того позивач тимчасово зупинив оплату за фактично поставлений товар, поставка згідно видаткової накладної № ХАЕГ0001473 від 13.09.2017 і досі не оплачена. У зв'язку з викладеним, просить в позові відмовити повністю.

15.11.2018 разом з відзивом подано заяву про поновлення строку подачі відзиву на позов.

Суд дійшов висновку про можливість у відповідності до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України поновити відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву.

16.11.2018 відповідачем до суду подано клопотання про поновлення провадження у справі № 910/7506/18.

Листом від 20.11.2018 Господарський суд міста Києва повідомив відповідача про відсутність підстав для поновлення провадження у справі № 910/7506/18, оскільки рішення у справі № 910/8931/18ще не набрало законної сили.

03.12.2018 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає наступне. Відповідач не здійснив поставку товару у обсязі передбаченому рознарядкою №1 як це визначено у п. 3 Специфікації № 1 на протязі 10-ти робочих днів з дати подачі рознарядки покупця. Надаючи рознарядку № 2, позивач лише на виконання п. 5.2 договору, надає можливість відповідачу здійснити поставку товару поза визначеними договором строками поставки (оскільки 10 робочих днів з дати подачі рознарядки № 1 вже давно минули). При цьому повідомляючи у рознарядці № 2 строки протягом яких позивач буде готовий прийняти недопоставлений товар: «до 1811.2017». Таким чином, позивачем жодним чином не порушено умов договору та не змінено строк виконання зобов'язань відповідачем встановлений у п. 3 Специфікації № 1 в односторонньому порядку. Слід зазначити, що у відзиві відповідач визнає факт припинення виконання договору в односторонньому порядку мотивуючи це зростанням ціни на товар.

10.12.2018 від позивача до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 25.241,46 грн, з яких: 15.641,38 грн пені та 9.600,08 грн штрафу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити розмір позовних вимог до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи те, що провадження у даній справі відкрито 04.07.2018 позивач вправі був подати заяву про збільшення розміру позовних вимог до 03.08.2018 включно.

Згідно зі ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на те, що позивач звернувся із заявою про збільшення розміру позовних вимог після закінчення встановленого законом строку, ця заява залишається судом без розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.04.2017 між Товариством з обмеженою відповідальність «ДІПІ ЕЙР ГАЗ» (постачальник, відповідач) та Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислове управління «Шебелинкагазвидобування» (покупець, позивач) було укладено договір поставки № 73 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов'язується поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації/-ях (далі - товар), що додається/-ються до договору і є його невід'ємною/-ими частиною/-ами, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором поставку товару не здійснив, в зв'язку з чим має сплатити пеню в розмірі 5.559,36 грн та штраф в розмірі 9.728,88 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 10.1. договору цей договір набирає чинності з дати його підсипання сторонами та скріплення його печатками сторін і діє до повного виконання сторонами зобов'язань.

Згідно п. 1.2 договору, найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість договору вказується у специфікації/-ях (далі - специфікація/-її).

Строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації/-ях до цього договору (п. 5.1 договору).

Так, згідно специфікації № 1 від 07.04.2017 (додаток № 1 до договору) сторони погодили поставку 4 позицій товару, а саме:

5000 балонів кисня ДСТУ 5583-2009,

80 балонів двоокису вуглецю ДСТУ 4817-2007,

20 балонів аргону ГОСТ 10157-79,

20 балонів азоту газоподібного ДСТУ 9293-2009.

Загальна вартість товару за договором згідно специфікації № 1 від 07.04.2017 становить 219.000,00 грн.

Пунктом 3 вказаної специфікації встановлено строк поставки товару: на протязі 10-ти робочих днів з дати подачі рознарядки покупця (до 01.08.2018).

Пунктом 5.2. договору сторони погодили, що обсяг поставки товару визначається в рознарядках покупця, узгодженої до поставки товару. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання постачальником рознарядки. Відвантаження товару без рознарядки забороняється. Рознарядка постачальнику може направлятися покупцем в електронному вигляді на електронну адресу постачальника, вказану в розділі XIV даного договору.

В розділі XIV договору зазначена електронна адреса постачальника: .

07.04.2017 на вказану електронну адресу відповідача позивач направив рознарядку № 1 від 07.04.2017 (на весь обсяг товару визначений у специфікації № 1 до договору вартістю 219.000,00 грн), в якій запропонував постачальнику здійснити поставку товару, визначеного у рознарядці з 10.04.2017 до 01.08.2018.

В порушення умов договору відповідач не здійснив поставку товару у визначених у рознарядці обсягах та строки. Про причини не здійснення поставки відповідач не повідомив позивача.

18.08.2017 на вказану вище електронну адресу відповідача позивач направив рознарядку № 2 від 18.08.2017 (на інший обсяг товару, а саме: 3000 балонів кисня ДСТУ 5583-2009, 80 балонів двоокису вуглецю ДСТУ 4817-2007, 20 балонів аргону ГОСТ 10157-79, 20 балонів азоту газоподібного ДСТУ 9293-2009 вартістю 138.984,00 грн), в якій запропонував постачальнику терміново здійснити поставку товару, визначеного у рознарядці до 18.11.2017.

Листом № 17/22 від 19.08.2017 відповідач повідомив позивача, що не має можливості поставляти товар по діючим цінам. З 01.09.2017 у зв'язку з подорожчанням сировини та енергоносіїв запропонував нові ціни.

Слід зазначити що умовами договору не передбачено такої умови, що у разі зміни цін на товар постачальник має право не поставляти товар.

Датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (п. 5.3 договору).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснив частково поставку товару на суму 1.840,00 грн. згідно наступних видаткових накладних:

№ ХАЕГ0001432 від 06.09.2017 на суму 560,00 грн,

№ ХАЕГ0001447 від 08.09.2017 на суму 640,00 грн,

№ ХАЕГ0001458 від 11.09.2017 на суму 320,00 грн,

№ ХАЕГ0001473 від 13.09.2017 на суму 320,00 грн,

Отже не поставленим залишився товар на суму 137.144,00 грн (138.984,00 грн - 1.840,00 грн).

03.11.2017 позивач направив відповідачу вимогу № 11-03-10858-3 від 02.11.2017 про виконання вимог договору, в якій просив поставити товар згідно рознарядки № 2 від 18.08.2017 за цінами визначеними у специфікації № 1 до договору. Повідомив, що у разі не поставки товару, покупцем буде розірвано договір в односторонньому порядку зі стягненням штрафних санкцій, передбачених договором.

Відповідач на дану вимогу відповіді не надав, причини не виконання умов договору щодо здійснення поставки товару не пояснив, поставку товару у визначені рознарядкою № 2 строки не здійснив.

Згідно зі ст. 665 Цивільного кодексу України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Відповідно до п. 11.3 договору покупець має право відмовитися від договору в односторонньому порядку у випадку якщо постачальник передав меншу кількість товару, ніж це встановлено даним договором (в тому числі покупець має право відмовитися від уже переданого товару).

Згідно з п. 11.4 договору у випадку прийняття покупцем рішення про відмову від договору, з підстав, вказаних у п. 11.3 даного договору, покупець має право письмово повідомити постачальника про відмову від договору в односторонньому порядку з зазначенням підстав прийняття такого рішення. В даному випадку договір припиняє дію з дати відправлення повідомлення про відмову від договору.

Позивач скористався правом, передбаченим п.п. 11.3, 11.4 договору та відмовився від договору шляхом направлення письмового повідомлення № 11-03-13214-3 від 28.12.2017 про припинення договору на адресу відповідача, яке отримано відповідачем 03.01.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за № 256 та інформацією з згідно інформації з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» в мережі Інтеренет.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 6.3.1 договору постачальник зобов'язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором та специфікацією/-ях.

Однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором товар позивачу поставив з порушенням встановлених строків поставки та не в повному обсязі.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов'язання щодо поставки товару не здійснив, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України всі правочини щодо забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.11 договору передбачено, що у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов'язань з поставки товару у строки, зазначені у специфікації/-ях до даного договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, пені та штрафу не суперечить статті 61 Конституції України.

Оскільки прострочення з постачання товару мало місце, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 5.485,76 грн пені та 9.600,08 грн штрафу (за розрахунками суду виходячи із вартості непоставленого товару - 137.144,00 грн за період з 18.11.2017 по 27.12.2017).

В іншій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки штрафні санкції нараховано з порушення норм чинного законодавства України без врахування часткової поставки товару.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Посилання відповідача на те, що договором та додатком № 1 (специфікація) передбачено строк виконання зобов'язань постачальника до 01.08.2018 та не передбачено його зміни в односторонньому порядку шляхом направлення рознарядки не заслуговують уваги, оскільки у зв'язку з невиконанням відповідачем поставки за рознарядкою № 1 у строк до 01.08.2018 позивач направив відповідачу іншу рознарядку № 2 та визначив строк поставки до 18.11.2017 і саме з цієї дати позивач здійснив нарахування штрафних санкцій за прострочення поставки товару.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислове управління «Шебелинкагазвидобування» підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ ЕЙР ГАЗ» (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 7-А, офіс № 8-10, ) на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислове управління «Шебелинкагазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ) 5.485 (п'ять тисяч чотириста вісімдесят п'ять) грн 76 коп. пені, 9.600 (дев'ять тисяч шістсот) грн 08 коп. штрафу, 1.738 (одна тисяча сімсот тридцять вісім) грн 67 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова