ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.02.2019

Справа № 910/17386/18

Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Управління поліції охорони в Київській області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Бері Комерц"

про стягнення 5 434,89 грн.

Представники сторін:

не викликались.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Управління поліції охорони в Київській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Бері Комерц" про стягнення 5 434,89 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору № 280/18 про спостереження сигналізації термінового виклику наряду поліції охорони від 10.01.2018 р. належним чином не виконав взяті на себе зобов’язання по сплаті наданих послуг (за вересень, жовтень та листопад 2018 року), у зв’язку з чим у останнього виникла заборгованість у заявленому розмірі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.12.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, встановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Дану ухвалу відповідач отримав 02.01.2019 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 016.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Зважаючи на вищезазначене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

10.01.2018 р. між Управлінням поліції охорони в Київській області та товариством з обмеженою відповідальністю "Бері Комерц" укладено договір № 280/18 про спостереження сигналізації термінового виклику наряду поліції охорони.

Згідно із п. 2.1. договору, за цим договором замовник доручає, а виконавець зобов’язується здійснювати спостереження та обслуговування сигналізації на об’єкті замовника, забезпечити негайне прибуття НПО на об’єкт у разі спрацювання сигналізації та здійснення НПО відповідних дій, спрямованих на встановлення причин спрацювання сигналізації, а в разі необхідності – припинення правопорушення або злочину на об’єкті.

За цим договором виконавець не приймає майно замовника на зберігання і не вступає у володіння ним.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що періодом спостереження сигналізації на об’єкті вважається час з моменту прийняття виконавцем сигналізації, встановленої на об’єкті, під спостереження до зняття її зі спостереження замовником.

Відповідно до п. 3.1. договору, розрахунок вартості послуг виконавця за цим договором здійснюється на підставі цін, визначених сторонами у протоколі погодження договірної ціни (додаток 3 до договору). Вартість послуг визначається у розрахунку (додаток 2 до договору).

Так, протоколом узгодження договірної ціни (підписаний двома сторонами) визначено, що ціна за здійснення заходів охорони по договору від 10.01.2018 р. № 280/18 становить:

2,10 грн, за одну годину спостереження та утримання групи затримання «об’єкта»;

450,00 грн., у т.ч. ПДВ -20% в рік за технічне обслуговування однієї умовної установки сигналізації «об’єкта»;

50,00 грн., у т.ч. ПДВ-20% за утримання GSM – каналу в місяць.

Цей протокол є невід’ємною частиною договору і є підставою для розрахунків замовника з виконавцем.

Із додатку до розрахунку договору видно, що вартість послух охорони становить: вересень 2018 – 1644,50 грн., жовтень 2018 – 1694,90 грн, листопад 2018 – 1644,50 грн.

Оплата за цим договором здійснюється замовником у порядку передоплати щомісячно до 5-го числа місяця, в якому надаються послуги, шляхом перерахування замовником грошових коштів у сумі місячної вартості послуг, визначеної в розрахунку, на рахунок виконавця (п. 3.2.).

Умовами пункту 3.3. договору передбачено, що датою оплати є дата зарахування грошей на рахунок виконавця.

Згідно з п. 3.4. договору, якщо на момент перерахування грошових коштів є прострочена заборгованість за раніш фактично одержані послуги по цьому договору, грошові кошти в першу чергу направляються на погашення такої заборгованості. Залишок вільних коштів після погашення вище вказаної заборгованості використовується згідно з призначення платежу, який вказаний в платіжному дорученні.

Відповідно до п. 3.5. договору, до закінчення поточного місяця виконавець надає замовнику два примірники акту приймання наданих послуг, який останній зобов’язаний протягом п’яти перших робочих днів наступного місяця підписати і один примірник підписаного акту повернути виконавцю. У випадку наявності у замовника заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, замовник зобов’язаний в той же строк у письмовій формі надати виконавцю свої обґрунтовані заперечення.

Виконавець надав замовнику:

акт № БОР-002477 прийому-здачі виконаних робіт/послуг за вересень 2018 р. на суму 1 644,50 грн.;

акт № БОР-002818 прийому-здачі виконаних робіт/послуг за жовтень 2018 р. на суму 1 694,50 грн.;

акт № БОР-003176 прийому-здачі виконаних робіт/послуг за листопад 2018 р. на суму 1 644,50 грн.

Всього на суму 4 983,90 грн.

Пунктом 3.6. договору встановлено, що за умови неповернення замовником підписаного акту приймання наданих послуг чи ненадання обґрунтованих заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, в строк, визначений в п. 3.5. даного договору, вважається, що послуги у такому місяці надані виконавцем в повному обсязі і прийняті замовником без зауважень, а акт приймання наданих послуг таким, що підписаний сторонами.

В матеріалах справи відсутня будь-яка мотивована відмова від підписання вищезазначених актів надання послуг товариством з обмеженою відповідальністю "Бері Комерц".

Доказів оплати по договору № 280/18 про спостереження сигналізації термінового виклику наряду поліції охорони від 10.01.2018 р. за оспорюваний період матеріали справи не містять.

Згідно до статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов‘язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов‘язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю "Бері комерц" з претензією на суму 4983,90 грн. вих. № 3253/43/30/02-2018 від 06.11.2018 р., відповідно до якої просив сплатити заборгованість.

Відповіді не надійшло, кошти не сплачені.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором № 280/18 про спостереження сигналізації термінового виклику наряду поліції охорони від 10.01.2018 р. у відповідача перед позивачем в сумі 4 983,90 грн. належним чином доведений, документально підтверджений, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв’язку з неналежним виконанням зобов’язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення в сумі 450,99 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 5.1. договору за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов’язань за даним договором винна сторона несе відповідальність у відповідності до норм чинного законодавства України.

За кожний день прострочення оплати за цим договором, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення (п. 5.3.).

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами Цивільного кодексу України та Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань.

Розрахунок суми пені

Сума боргу (грн)

Період прострочення

Кількість днів прострочення

Розмір облікової ставки НБУ

Розмір подвійної облікової ставки НБУ в день

Сума пені за період прострочення

1644,00

06.09.2018 - 06.09.2018

1

17.5000 %

0.096 %*

1,58

1644,00

07.09.2018 - 05.10.2018

29

18.0000 %

0.099 %*

47,02

3339,40

06.10.2018 - 25.10.2018

20

18.0000 %

0.099 %*

65,87

3339,40

26.10.2018 - 05.11.2018

11

18.0000 %

0.099 %*

36,23

4983,90

06.11.2018 - 13.12.2018

38

18.0000 %

0.099 %*

186,79

4983,90

14.12.2018 - 17.12.2018

4

18.0000 %

0.099 %*

19,66

Всього 429,75 грн.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 429,75 грн. за розрахунком суду.

В частині стягнення пені у розмірі 21,24 грн. слід відмовити.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог..

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, 74, ст. 129, ч. 9 ст. 165, ст.ст. 232-233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Управління поліції охорони в Київській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Бері Комерц" про стягнення 5 434,89 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Бері Комерц" (04071, м. Київ, вул.. Нижній Вал, буд. 51, ) на користь Управління поліції охорони в Київській області (01033, м. Київ, вул. Гайдара (Сім’ї Прахових), буд. 8, ) основний борг в розмірі 4983 (чотири тисячі дев’ятсот вісімдесят три) грн. 90 коп., пеню в розмірі 429 (чотириста двадцять дев’ять) 75 коп. та судовий збір в розмірі 1 755 (одна тисяча сімсот п’ятдесят п’ять) грн. 13 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Мудрий