РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.02.2019Справа № 910/16842/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Екоальянс"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення 89 521,36 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Екоальянс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення 87 759,36 грн., з яких 82 600 грн. 00 коп. основного боргу, 3 591 грн. 09 коп. інфляційних втрат, 1 568 грн. 27 коп.-3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було надано послуги за договором про надання послуг №76/25-17, а саме послуги, пов'язані з проблемною забруднення води (послуги з розроблення документів для отримання дозволів на спеціальне водокористування та розробки норм ГДС для станції теплопостачання №2 та Станції теплопостачання «Біличі» СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго»), проте відповідач не виконав зазначений обов'язок відповідно до договору та не розрахувався за фактично надані послуги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2018 відкрито провадження у справі № 910/16842/18. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк, який становить 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, для подання до суду: відзиву на позовну заяву у порядку, передбаченому ст. 178 Господарського процесуального кодексу України; доказів направлення відзиву позивачу. Позивачу встановлено строк, який становить 5 днів з дня отримання відзиву на позов, але не пізніше 10.02.2019, для подання до суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу.

Через відділ діловодства суду 18.01.2019 відповідачем, в установлений судом строк подано відзив на позовну заяву та докази направлення відзиву на адресу позивача. В частині стягнення 3% річних відповідач заперечував, позивач невірно вказав період настання зобов'язання щодо сплати. Навіть якщо не зважати на п. 8.2. договору, то 65 календарних днів припадає на 28.04.2018, а цей день є суботою. Тобто обрахунок має здійснюватися з 30.04.2018. У відзиві відповідач просив суд відмовити в позові повністю.

29.01.2019 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Заперечення відповідача викладені у відзиві, позивач вважає неаргументованими та такими, що не спростовують порушення господарського зобов'язання за договором. Відповідач не вірно трактує умови договору щодо розрахунків за отримані послуги, посилаючись на термін дії договору, що визначений у п. 8.2. договору. Натомість, термін виконання грошового зобов'язання чітко встановлений в п. 3.2. договору. Акт надання послуг був підписаний 21.02.2018, перебіг строку виконання грошового зобов'язання починається з 22.02.2018 і триває по 65-й календарний день, тобто по 27.04.2018 включно, що є робочим днем і не припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день в розумінні ч. 5 ст. 254 ЦК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальність «Науково-виробниче об'єднання «Екоальянс» (далі - позивач, виконавець) та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі - відповідач, замовник) було укладено Договір про надання послуг №76/25-17 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання в терміни, на умовах і в порядку, передбаченому договором, надати замовнику наступні послуги: 90733000-4 Послуги пов'язані з проблемою забруднення води (послуги з розроблення документів для отримання дозволів на спеціальне водокористування та розробки норм ГДС для Станції теплопостачання №2 та Станції теплопостачання «Біличі» СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» (код згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016:2010 - 72.19.1 Послуги щодо наукового дослідження та експериментального розроблення у сфері інших природних наук).

Замовник зобов'язується прийняти послуги, зазначені в п. 1.1. договору та оплатити їх вартість відповідно до умов цього договору (п.1.2. договору).

Згідно з п. 3.1. договору загальна ціна послуг визначається згідно з Протоколом узгодження договірної ціни (Додаток 1 до цього договору) та становить 82 600,00 грн. з ПДВ, у тому числі ПДВ 13 766,67 грн.

Відповідно до п. 3.2. договору оплата здійснюється протягом 65 днів після підписання акта приймання передачі наданих послуг.

28.12.2017 сторони уклали Додаткову угоду №1 до даного договору, якою продовжено строк дії договору до 30.06.2018, а в частині проведення розрахунків - до їх повного завершення, викладено додаток №2 (графік надання послуг)і додаток №3 (технічне завдання) до договору в новій редакції, інші умови залишено без зміну.

Матеріали справи свідчать, що Позивач надав відповідачу послуги за договором в повному обсязі та в обумовлені строки на загальну суму 82 600,00 грн., а відповідач прийняв надані послуги без заперечень, про що свідчить належним чином підписаний обома сторонами та скріплений печатками акт надання послуг від 21.02.2018.

Таким чином, не пізніше 27.04.2018 ПАТ «Київенерго» мало сплатити на рахунок ТОВ «Науково-виробниче об'єднання «Екоальянс» 82 600,00 грн.

Проте, суду доведено, що станом на час звернення до суду відповідач не виконав зазначений обов'язок та не розрахувався за фактично надані послуги.

Суду доведено, що Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою здійснити оплату за договором, направляв на адресу відповідача претензії щодо сплати заборгованості з урахуванням штрафних санкцій (вих. №2 від 13.11.2018, №8 від 05.12.2018), які залишились без задоволення.

Листом від 04.12.2018 вих. №42АУ/20/2354 ПАТ «Київенерго» підтвердило свою заборгованість перед ТОВ «Науково-виробниче об'єднання «Екоальянс» з посиланням на причини її виникнення, натомість позивач не вважає їх такими, що звільняють відповідача від обов'язку виконати грошове зобов'язання зі сплатою штрафних санкцій, оскільки всі розумні та допустимі строки оплати порушені.

У зв'язку з чим, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача 82 600,00 грн. основного боргу, 3 591,09 грн. інфляційних втрат та 1568,27 грн. 3% річних.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає договір про надання послуг №76/25-17 від 27.02.2017, як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм ст. ст. 901-907 Цивільного кодексу України.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

По суті розгляду справи судом встановлено наступне, що на виконання договору про надання послуг №76/25-17 від 27.02.2017 позивач надав, а відповідач прийняв послуги пов'язані з проблемою забруднення води (послуги з розроблення документів для отримання дозволів на спеціальне водокористування та розробки норм ГДС для Станції теплопостачання №2 та Станції теплопостачання «Біличі» СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» (код згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016:2010 - 72.19.1 Послуги щодо наукового дослідження та експериментального розроблення у сфері інших природних наук) на суму 82 600,00 грн., що підтверджується актом надання послуг від 21.02.2018 на суму 82 600,00 грн., що підписані директорами відповідача та позивача, та скріплені печатками, у зв'язку з чим відповідач погодився з отриманими послугами та не надав ніяких заперечень чи зауважень.

Відповідно до п. 3.2. договору оплата здійснюється протягом 65 днів після підписання акта приймання передачі наданих послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Отже, за умовами договору строк оплати наданих послуг є таким, що настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, сума боргу відповідача перед позивачем суду доведена належними та допустимими доказами у справі, а відтак суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 82 600,00 грн.

Щодо вимог про стягнення 3% річних в сумі 1568,27грн. та інфляційних втрат в сумі 3591,09 грн. суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Індекс інфляції є щомісячним показником знецінення грошових коштів і розраховується він не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. За таких обставин застосовувати індекс інфляції у випадку, коли борг виник у певному місяці і в тому же місяці був погашений, - підстави відсутні. Крім того, при розрахунку інфляційних нарахувань мають бути враховані рекомендації, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», згідно з якими при застосування індексу інфляції слід умовно вважати, що сума, внесена за період з 1 до 15 числа відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з врахуванням травня, а якщо з 16 до 31 числа, то розрахунок починається за наступного місяця - червня.

Індекс інфляції є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті «Урядовий кур'єр» та на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України (http://www. ukrstat.gov.ua).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання то з нього, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, за розрахунком позивача, перевіреним судом, підлягають стягненню 3% річних в сумі 1 568,27 грн. та інфляційних втрат в сумі 3 591,09 грн., у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором про надання послуг №76/25-17 від 27.02.2017.

Заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву суд не приймає до уваги, оскільки заперечення є неаргументованими та такими, що не спростовують порушення господарського зобов'язання за договором. Суд погоджується з твердженням Позивача щодо невірного трактування відповідачем умов договору щодо розрахунків за отримані послуги. Термін виконання грошового зобов'язання чітко встановлений сторонами в п. 3.2. договору. Акт надання послуг був підписаний 21.02.2018, перебіг строку виконання грошового зобов'язання починається з 22.02.2018 і триває по 65-й календарний день, тобто по 27.04.2018 включно, що є робочим днем і не припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день в розумінні ч. 5 ст. 254 ЦК України.

За встановлених обставин справи, суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю в розмірі 87 759,36 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст. 129, 130, 233, 238, 250, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Екоальянс" задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 31, ідентифікаційний код 00131305) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Екоальянс" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 6, літера А, ідентифікаційний код 38392219) 82 600 (вісімдесят дві тисячі шістсот) грн. 00 коп. основного боргу, 3 591 (три тисячі п'ятсот дев'яносто одна) грн. 09 коп. інфляційних втрат, 1 568 (одна тисяча п'ятсот шістдесят вісім) грн. 27 коп. - 3 % річних та 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21.02.2019

Суддя І.І. Борисенко