ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.02.2019                      Справа № 905/2305/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Г.Є. Курило

при секретарі судового засідання Цакадзе М.А.

розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства “ДТЕК ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ”, м.Краматорськ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства “МАШЗАВОД”, м.Новогродівка

про стягнення заборгованості в розмірі 4 010,67 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

Суть спору: Позивач, Акціонерне товариство “ДТЕК ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ”, м.Краматорськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Публічного акціонерного товариства “МАШЗАВОД”, м.Новогродівка про стягнення боргу за реактивну електричну енергію, спожиту за період з березня по травень 2016 року у розмірі 3007,29 грн., суми трьох відсотків річних, нарахованої за період з 09.04.2016 по 30.09.2018 за невиконання грошових зобов’язань по сплаті електроенергії, спожитої за період з березня по травень 2016 року – 222,16 грн., суми інфляційних, нарахованих за період з 01.04.2016 по 30.09.2018 за невиконання грошових зобов’язань по сплаті електроенергії, спожитої за період з березня по травень 2016 року – 781,22 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов’язань зі сплати вартості реактивної електричної енергії за договором про постачання електричної енергії №25А від 02.02.2009.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/2305/18; справу №905/2305/18 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 09.01.2019 відкладено підготовче засідання на 31.01.2019 о 10:30 год.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 31.01.2019 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 19.02.2019 об 11:20 год.

Розгляд справи по суті розпочато 19.02.2019, що зазначено у протоколі судового засідання.

Представник позивача у підготовчому засіданні 31.01.2019 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у жодне судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив.

За висновками суду відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, виходячи з наступного:

За змістом наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача на теперішній час є: 85483, Донецька обл., м.Новогродівка, вул.Вуглезбірна, буд.1. Аналогічна адреса зазначена в позовній заяві.

Приймаючи до уваги направлення господарським судом поштової кореспонденції за юридичною адресою відповідача, яка наявна в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та повернення на адресу суду конверту з відміткою «за закінченням терміну зберігання», суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст.165 ГПК України у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

02.02.2009 між Відкритим акціонерним товариством “Донецькобленерго” (постачальник, правонаступником якого є позивач) та Закритим акціонерним товариством “МАШЗАВОД” (споживач, правонаступником якого є відповідач) укладено договір про постачання електричної енергії №25А (договір), за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача із загальною (за всіма об’єктами) приєднаною потужністю 1000 кВт., а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (розділ 1 договору).

Додатковою угодою №23 від 16.05.2011 до договору сторонами були внесені зміни до преамбули договору та реквізитів споживача, змінено найменування споживача з Закритого акціонерне товариство “МАШЗАВОД” на Публічне акціонерне товариство “МАШЗАВОД”.

Згідно із п.2.3.4 договору споживач зобов’язався оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами Додатків №3 “Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії” та №5 “Порядок розрахунків” до договору.

Відповідно до п.10 додатку №5 “Порядок розрахунків” до договору остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, а також за інші платежі, передбачені цим договором та ПКЕЕ здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка грошовими коштами на рахунки постачальника електричної енергії, які вказані в розділі 10 договору, у терміни, що не перевищує 5 операційних днів від дня отримання рахунку.

Для проведення остаточного розрахунку споживач не пізніше наступного дня з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати у постачальника за місцем надання звіту про обсяги спожитої електроенергії рахунок на оплату електричної енергії та інших платежів, що передбачені договором. У разі неявки споживача (уповноваженого представника споживача) для отримання рахунку постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом на адресу (юридичну або поштову), що вказана в договорі. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення.

Пунктом 4.2.1 договору сторони встановили, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.4 та 2.3.5 цього договору з порушенням термінів, визначених додатком №5 “Порядок розрахунків” споживач сплачує постачальнику електроенергії пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати; 3% річних з простроченої суми, при цьому сума грошового зобов’язання за цим договором повинна бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Сторони домовились, що загальний строк позовної давності до правовідносин встановлюється в 10 років, строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені) - 2 роки. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання припиняється через 2 роки від дня, коли зобов’язання мало бути виконано (п.9.1. договору).

Відповідно до п.9.5 договору, договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2010. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення дії терміну договору жодною зі сторін не буде заявлено про його припинення або перегляд його умов.

З матеріалів справи вбачається, що у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах, заяви щодо припинення дії договору відсутні.

Як вказує позивач, відповідач встановлений договором обов’язок по оплаті електричної енергії не сплатив та у передбачений договором строк не виконав, внаслідок чого позивачем заявлено вимоги, зокрема, про стягнення боргу за реактивну електричну енергію, спожиту за період з березня по травень 2016 року у розмірі 3007,29 грн.

Як свідчать матеріали справи з березня по травень 2016 року позивачем поставлено споживачу реактивну електроенергію на загальну суму 3007,29грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи актами прийому-передачі товарної продукції (електроенергії) за березень 2016 року реактивної енергії на суму 542,92грн. (6492кВАр) та генерація реактивної електроенергії на суму 1980,83 грн (6192кВАр-год); за квітень 2016 року реактивної енергії на суму 480,36грн. (5553кВАр); за травень 2016 року реактивної енергії на суму 3,18грн. (7кВАр).

Акт прийому-передачі товарної продукції (електроенергії) за березень 2016 року підписаний з боку відповідача, рахунок за березень 2016 року отриманий представником відповідача 01.04.2016.

Акти прийому-передачі товарної продукції (електроенергії) за квітень - травень 2016 року, а також відповідні рахунки направлені поштою відповідачу 16.04.2018, що підтверджується описом вкладення.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст.276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання виконав належним чином, поставив відповідачеві за спірний період реактивну електричну енергію на загальну суму 3007,29грн., рахунки на оплату спожитої за спірний період реактивної електроенергії на суму 3007,29грн. отримані відповідачем. Доказів протилежного суду не надано.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення боргу за спожиту реактивну електричну енергію у розмірі 3007,29грн.

Щодо нарахування суми трьох відсотків річних, нарахованої за період з 09.04.2016 по 30.09.2018 за невиконання грошових зобов’язань по сплаті електроенергії, спожитої за період з березня по травень 2016 року – 222,16 грн., суми інфляційних, нарахованих за період з 01.04.2016 по 30.09.2018 за невиконання грошових зобов’язань по сплаті електроенергії, спожитої за період з березня по травень 2016 року – 781,22 грн., суд зазначає наступне.

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4.2.1 договору сторони встановили, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.4 та 2.3.5 цього договору з порушенням термінів, визначених додатком №5 “Порядок розрахунків” споживач сплачує постачальнику електроенергії пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати; 3% річних з простроченої суми, при цьому сума грошового зобов’язання за цим договором повинна бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку що їх розмір є арифметично не вірним, оскільки позивач не вірно визначив період нарахування 3% річних за спожиту реактивну електричну енергію за квітень – травень 2016 року з огляду на те, що рахунки були направлені відповідачу 16.04.2018, а з урахуванням п.10 додатку №5 договору і отриманим ним 16.04.2018, тобто строк оплати (5 операційних днів від дня отримання рахунку) до 23.04.2018.

Суд зробив перерахунок 3 % річних та встановив, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в розмірі 193,90грн., нарахованих на:

- борг за березень 2016 року за період з 09.04.2016 по 30.09.2018 в сумі 187,55грн.,

- борг за квітень 2016 року за період з 24.04.2018 по 30.09.2018 в сумі 6,31грн.,

- борг за травень 2016 року за період з 24.04.2018 по 30.09.2018 в сумі 0,04грн.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.2018 у справі №910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць; розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція; при цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція); у застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997р. N39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (п.3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Позивач нарахував інфляційні витрати в загальній сумі 781,22грн.

Суд визнає розрахунок позивача не вірним, з огляду на те, що позивач не вірно визначив період нарахування інфляційних за спожиту реактивну електричну енергію за квітень – травень 2016 року з огляду на те, що зобов’язання оплати за рахунками за квітень та травень 2018 року виникли з 24.04.2018, за рахунком за березень - з травня 2016 року.

З огляду на вищевикладене, сума інфляційних витрат підлягає задоволенню в розмірі 661,85грн., яка нарахована на борг за березень 2016 року за період з травня 2016 року по вересень 2018 року у сумі 656,11грн.; на борг за квітень 2016 року за період з травня 2018 року по вересень 2018 року у сумі 5,70грн.; на борг за травень 2016 року за період з травня 2018 року по вересень 2018 року у сумі 0,04 грн.

Судовий збір, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягає віднесенню на відповідача оскільки з його вини виник спір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 165, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства “ДТЕК ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ”, м.Краматорськ до відповідача, Публічного акціонерного товариства “МАШЗАВОД”, м.Новогродівка про стягнення заборгованості в розмірі 4 010,67 грн., задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства “МАШЗАВОД” (85483, Донецька область, м.Новогродівка, вул.Вуглезбірна, буд.1; ) на користь Акціонерного товариства “ДТЕК Донецькі електромережі” (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул. Комерційна, 8, ) борг за реактивну електричну енергію у розмірі 3007,29 грн., суму 3% річних у розмірі 193,90грн., суму інфляційних у розмірі 661,85грн., судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Відмовити в решті позовних вимог.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач (стягувач) - Акціонерне товариство “ДТЕК Донецькі електромережі” (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул. Комерційна, 8, ).

Відповідач (боржник) - Публічнк акціонернк товариство “МАШЗАВОД” (85483, Донецька область, м.Новогродівка, вул.Вуглезбірна, буд.1; ).

У судовому засіданні 19.02.2019 підписано повний текст рішення.

Суддя Г.Є. Курило