ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2019 Справа № 917/99/19

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Натан"

до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод"

про стягнення суми основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат

Суддя Сірош Д.М.

Секретар судового засідання Бойченко Л.О.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Товариство з обмеженою відповідальністю "Натан" звернулося до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" з позовом про стягнення 150000,00 грн основного боргу, 20243,83 грн пені, 1689,04 грн 3% річних, 6600,00 грн інфляційних втрат на підставі договору поставки товару № 0237-СН від 07.06.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару на підставі договору поставки товару №0237 - СН.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 22.01.2019 суд відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін та встановив сторонам строк для подання до суду заяв по суті справи.

13.02.2019 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому проти позову заперечує, вважає поставку товару незакінченою, оскільки позивачем при здійсненні поставки не надані докази на підтвердження якості та комплектності товару (сертифікат якості, паспорт якості, сертифікат відповідності, протокол узгодження якості), що за твердженням відповідача, позбавляє його права використовувати поставлений товар за призначенням. За даних обставин, відповідач вважає, що ненадання документів, які підтверджують якість продукції, позбавляє позивача права вимагати оплату.

Представники сторін в судове засідання 20.02.2019 не з'явилися.

Враховуючи, те, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, проте не скористалися своїми правами, передбаченими ст. 42 Господарського процесуального кодексу України та виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов'язком сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

07.06.2018 ТОВ "Натан" (Постачальник) та ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" (Покупець) уклали договір поставки товару №0237 - СН.

Відповідно до п. 1.1 договору, Постачальник зобов'язувався поставити і передати у власність Покупцю визначений цим договором товар, а Покупець зобов'язувався прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 1.2 договору, найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), визначаються специфікацією (ями), що є додатками до цього договору.

До укладеного договору сторони погодили специфікацію №1 до договору на товар - прокладка кресл. 7055.00.015-0, код УКТ ЗЕТ 8607, в кількості 3150 шт. на суму 786996,00 грн (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 1.4 договору загальна сума договору становить 786996,00 грн.

Поставка товару за цим договором здійснюється у такі строки: до 20 календарних днів з дати отримання Постачальником щомісячної заявки Покупця на замовлення товару (п. 2.1 договору).

Датою поставки вважається дата, зазначена представником Покупця на відповідних товаросупроводжувальних документах, наданих Постачальником, про приймання продукції (п. 2.3 договору).

З відвантажувальним товаром направляються наступні документи: сертифікат (паспорт) якості, накладна про відпуск продукції, рахунок фактура, товарно-транспортна накладна (п. 2.4 договору).

В п. 9.2 договору передбачено, що товар приймається покупцем згідно з видатковою накладною.

Відповідно до п. 6.1 договору розрахунки за товар здійснюються протягом 15 календарних днів з дати поставки.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар (прокладка кресл. 7055.00.015-0 в кількості 2000) на суму 499680,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000008 від 16.08.2018.

19.09.2018 покупець частково оплатив товар в сумі 112428,00 грн; 17.10.2018 - 100000,00 грн; 23.10.2018 - 87252,00 грн; 07.11.2018 - 50000,00 грн.

Виписки з банківського рахунку позивача в матеріалах справи.

Залишок боргу в сумі 150000,00 грн відповідачем не сплачено.

Згідно з ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що підписаною сторонами видатковою накладною №РН-0000008 від 16.08.2018, підтверджується факт поставки позивачем товару на суму 499680,00 грн. Відповідач частково оплатив товар в сумі 349680,00 грн.

Заборгованість відповідача станом на час розгляду справи складає 150000,00 грн.

Доводи відповідача про відсутність підстав для проведення оплати за отриманий товар, оскільки позивачем не надані документи на підтвердження якості та комплектності товару не приймаються до уваги судом, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 666 ЦК України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів звернення до позивача з вимогою про передачу документів для підтвердження якості та комплектності товару, доказів встановлення строку для їх передання. Також, в матеріалах справи відсутні докази відмови відповідача від договору поставки чи повернення товару продавцеві. Відповідач отримав поставлений товар без зауважень та частково оплатив вартість товару в сумі 349680,00 грн.

Відповідно до умов договору (п. 6.1) розрахунки за товар здійснюються протягом 15 календарних днів з дати поставки товару, якою вважається дата підписання видаткової накладної або дата на товарно-транспортній накладній перевізника або дата календарного штемпеля залізничної накладної чи квитанції про приймання вантажу.

Отже, зобов’язання покупця за договором поставки щодо оплати одержаного товару не ставиться у залежність від обов’язку продавця передати документи, а виникає з моменту підписання видаткової накладної.

Доказів в спростування вищевикладеного відповідач суду не надав.

Отже, вимога про стягнення 150000,00 грн основного боргу є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов’язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов’язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом п. 10.5 договору передбачено, що у випадку порушення Покупцем строку розрахунку за поставлений товар, останній сплачує на користь Постачальника неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла під час порушення грошового зобов’язання від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення 20243,83 грн пені за порушення строків оплати товару за період з 01.09.2018 по 15.01.2019.

Оскільки, відповідач своєчасно отриманий товар не оплатив, позивач правомірно заявив вимогу про стягнення пені. Правильність розрахунку пені перевірено судом.

Отже, суд задовольняє вимогу про стягнення пені в сумі 20243,83 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

За розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 3% річних в сумі 1689,04 грн та 6600,00 грн інфляційних втрат за період з 01.09.2018 по 15.01.2019.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232 - 233, 237 - 238, 247 - 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" (вул. Івана Приходька, 141, м. Кременчук, Полтавська область, 39621, ідентифікаційний код юридичної особи 05756783) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Натан" (Залізничне шосе 4, м. Київ, 01103, ідентифікаційний код юридичної особи 30263299) 150000,00 грн основного боргу, 20234,83 грн пені, 1689,04 грн 3% річних, 6600,00 грн інфляційних втрат, 2677,99 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Д.М. Сірош