ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019м. ДніпроСправа № 904/4/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І.В.

за участю секретаря судового засідання Пономарьова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом АНТИМОНОПОЛЬНОГО КОМІТЕТУ УКРАЇНИ

до ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "КРИВБАСАКАДЕМІНВЕСТ"

про стягнення 787068,00грн., з яких 393534,00грн. пені та 393534,00грн. штрафу

Представники:

від позивача ОСОБА_1 довіреність №300-122/02-15 від 25.01.2019;

від відповідача не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

АНТИМОНОПОЛЬНИЙ КОМІТЕТ УКРАЇНИ (далі - позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою до ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "КРИВБАСАКАДЕМІНВЕСТ" (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути 787068,00грн., з яких 393534,00грн. пені; 393534,00грн. штрафу. Судовий збір позивач просить суд покласти на відповідача.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнення її доводів.

За результатами розгляду матеріалів №20-26.13/8-15 про порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, позивачем прийнято рішення від 05.10.2017 №567-р, яким визнано, що відповідачем вчинено порушення, передбачене пунктом 4 частиною 2 статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій.

За вказане порушення на відповідача накладено штраф у розмірі 393534,00грн.

Копія рішення №567-р надіслана супровідним листом від 19.10.2017 за вих.№143-26.13/05-11249 та отримана відповідачем 24.10.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №358.

Позивач зазначає, що граничний строк сплати штрафу - 25.12.2017, оскільки 24.12.2017 вихідний день.

Відповідач рішення позивача оскаржив до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.05.2018 у справі №910/22523/17 позовні вимоги відповідача задоволено у повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2018 у справі №910/22523/17 апеляційну справу позивача задоволено, рішення Господарського суду міста Києва скасовано.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 20.11.2018 у справі №910/22523/17 касаційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2018 у справі №910/22523/17 без змін.

Отже, на думку позивача, рішення №567-р є законним.

Штраф, станом на час звернення до суду з даною позовною заявою, відповідачем не сплачено.

Враховуючи несплату штрафу, позивачем нараховано пеню наступним чином. Нарахування пені за прострочення сплати штрафу накладеного рішенням №567-р зупинялося: з 14.12.2017 до 21.05.2018 на період розгляду справи №910/22523/17 Господарським судом міста Києва; з 04.07.2018 до 20.08.2018 на період розгляду справи №910/22523/17 Київським апеляційним господарським судом та з 22.10.2018 до 20.11.2018 на період розгляду справи №910/22523/17 Верховним Судом.

Відтак, розрахунок пені, станом на 11.12.2018, є наступним. З 21.08.2018 по 21.10.2018 включно та з 21.11.2018 по 11.12.2018 включно. Кількість днів прострочення складає 81 день. Розмір пені за один день становить 393534,00грн. помножене 1,5%, що складає 5903,01грн.

Таким чином, розмір пені визначено у сумі 479763,81грн. Однак, беручи до уваги обмеження частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 393534,00грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2019 для розгляду справи №904/4/19 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича.

Ухвалою від 08.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 05.02.2019.

Ухвалою від 05.02.2019 підготовче провадження закрито; справу призначено до розгляду по суті; представників сторін проінформовано, що судове засідання відбудеться 19.02.2019.

Щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Приймаючи рішення, господарський суд взяв до уваги, що ухвалу від 08.01.2019 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження, відповідачу в особі представника за довіреністю вручено 18.01.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням, яке повернулося на адресу господарського суду 17.01.2018 та міститься в матеріалах справи №904/4/19.

Отже, відповідач обізнаний про існування даного судового провадження.

Примірник ухвали від 05.02.2019 надіслано на адресу, зокрема відповідача 08.02.2019, що вбачається із штампу Господарського суду Дніпропетровської області на зворотному боці ухвали.

Відповідач не скористався правом участі у судовому засіданні, призначеному на 19.02.2019.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ (постанова від 19.11.2018 по справі №916/1094/16):

"…Європейський суд з прав людини у п.41 свого рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов'язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа ОСОБА_2 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно зі ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень":

1. Рішення суду проголошується прилюдно, крім випадків, коли розгляд справи проводився у закритому судовому засіданні. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом.

2. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Якщо судовий розгляд відбувався у закритому судовому засіданні, судове рішення оприлюднюється з виключенням інформації, яка за рішенням суду щодо розгляду справи у закритому судовому засіданні підлягає захисту від розголошення."

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень":

"1. Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

2. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

3. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Доступ до окремих думок суддів через Реєстр забезпечується у тому самому порядку, що й до судового рішення, стосовно якого викладено окрему думку."

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень":

"1. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

3. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин."

Згідно до ч.3 ст.6 Закону України "Про доступ до судових рішень" суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

...

Крім того, в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 по справі № 910/9555/16 було зроблено наступний правовий висновок:

"01.06.2006 набрав чинності Закон України "Про доступ до судових рішень", згідно зі статтею 2 якого кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Особам, які беруть (брали) участь у справі, забезпечується доступ до судових рішень у їхній справі в порядку, встановленому процесуальним законом.

Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. До Реєстру включаються усі судові рішення судів загальної юрисдикції (частини 1, 3 статті 3 зазначеного Закону)."

Відтак, ухвала від 05.02.2019 оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 06.02.2019.

Таким чином, враховуючи висновки Верховного Суду по справі №916/1094/16, господарський суд дійшов висновку, що відповідачу надано право бути обізнаним про хід судового провадження та про можливість реалізувати право на участь у розгляді справи.

В судовому засіданні, яке відбулося 19.02.2019, здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 19.02.2019, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу окремо, який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім вказаного, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/1427 від 18.11.2003 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відтак, приймаючи рішення зі спору у справі №904/4/19 господарський суд взяв до уваги обставини встановлені постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2018 по справі №910/11523/17, яка постановою Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №910/11523/17 залишена без змін.

Отже, постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2018 по справі №910/11523/17, яка постановою Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №910/11523/17 залишена без змін встановлено наступне.

"14. Рішенням АМК:

- визнано, що Підприємство та Інститут вчинили порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону № 2210, у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю послуг щодо проектування та розробляння у сфері інформаційних технологій (Розробка автоматизованої системи розрахунку концентрації газів в шахтних відпрацюваннях в залежності від вентиляційних режимів роботи обладнання для подальшого прогнозування можливості виникнення професійних захворювань і проведення профілактичних заходів для їх зменшення) [оголошення про проведення процедури закупівлі № 118960, опубліковане в інформаційному бюлетені "Вісник державних закупівель" від 06.05.2013 № 36 (779)], проведених Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Замовник; пункт 1);

- за порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на Підприємство штраф у розмірі 393 534 грн. (пункт 2);

...

15. Рішення АМК мотивовано тим, що:

- на час проведення процедури закупівлі засновником, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) Підприємства із часткою у статутному капіталі 100 відсотків був ОСОБА_3, як і підписантом, і керівником (директором), який обіймає цю посаду з 2005 року.

- директор Підприємства - ОСОБА_3 з 2010 року перебуває у трудових відносинах з Інститутом та на час проведення процедури закупівлі обіймав посаду завідувача науково-дослідного відділу науково-технічного забезпечення та економічних проблем охорони праці та промислової безпеки, у 2012 році займав посаду начальника науково-дослідного відділу регулювання промисловою безпекою та охороною праці;

- крім того, ОСОБА_3 згідно з наказом Інституту від 14.09.2011 № 42-с є членом вченої ради та постійно діючої робочої групи з підготовки аналітичних матеріалів про стан діяльності структурного(их) підрозділу(ів) і перспективи його розвитку для розгляду на засіданнях постійно діючого наукового семінару та/або засіданнях вченої ради Інституту;

- на час проведення процедури закупівлі підписантом та керівником (директором) Інституту є ОСОБА_9, а право першого підпису фінансових документів та документів у сфері державних закупівель від імені Інституту має ОСОБА_13 - перший заступник директора з науково-навчальної роботи;

- отже, обмін інформацією між учасниками торгів на всіх стадіях підготовки пропозицій конкурсних торгів міг здійснюватися через зазначених вище осіб;

- одночасне перебування керівника одного з учасників торгів у трудових відносинах з іншим учасником торгів свідчить про обізнаність стосовно господарської діяльності один одного, що могло сприяти обміну інформацією між ними;

- між позивачем та Інститутом існували сталі господарські відносини, що підтверджується договорами, укладеними позивачем та Інститутом у 2012- 2015 роках;

- отже, ще до подання Підприємством та Інститутом пропозицій конкурсних торгів Замовнику позивач та Інститут були зв'язані господарськими відносинами та інтересами стосовно спільної діяльності, що надавало їм можливість домовитись про результати процедури закупівлі з метою забезпечення перемоги позивача.

...

19. Апеляційний господарський суд, на відміну від місцевого суду, дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким надав необхідну оцінку, з дотриманням наведених ним норм матеріального та процесуального права, дослідивши доводи АМК, які покладені в обґрунтування висновків щодо вчинення Підприємством та Інститутом антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю послуг щодо проектування та розробляння у сфері інформаційних технологій, з урахуванням повноважень органів АМК щодо оцінки та кваліфікації наявних дій як відповідного порушення, встановивши те, що доводи АМК стосовно протиправної узгодженої поведінки позивача не спростовано Підприємством, - дійшов обґрунтованих висновків про прийняття відповідачем оспорюваного рішення у межах наданих йому повноважень та про відсутність передбачених статтею 59 Закону підстав для визнання недійсним оспорюваного рішення, а тому й правомірно відмовив у задоволенні даного позову."

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення органів Антимонопольного комітету України є обов'язковими до виконання.

Відтак, взявши до уваги, що рішення АМК №567-р від 05.10.2017 досліджувалося на предмет його відповідності вимогам законодавства, господарський суд констатує його обов'язковість до виконання відповідачем.

Як встановлено абзацом 4 рішення АМК №567-р від 05.10.2017, положення якого кореспондуються з частиною 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Супровідним листом від 19.10.2017 за вих.№143-26.13/05-11249 "Про надіслання копії рішення" позивач направив на адресу відповідача копію рішення Антимонопольного комітету України від 05.10.2017 №567-р про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Копію рішення Антимонопольного комітету України від 05.10.2017 №567-р про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу відповідач отримав 24.10.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відтак, відповідач зобов'язаний оплатити штраф накладений рішенням Антимонопольного комітету України від 05.10.2017 №567-р про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу в строк до 25.12.2017.

Господарський суд бере до уваги положення частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, яка визначає, що у разі, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, граничний строк оплати штрафу 25.12.2017.

Господарський суд констатує, що матеріали справи не містять доказів оплати штрафу.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 393534,00грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу.

Позиція позивача. Нарахування пені за прострочення сплати штрафу накладеного рішенням №567-р зупинялося з 14.12.2017 до 21.05.2018 на період розгляду справи №910/22523/17 Господарським судом міста Києва; з 04.07.2018 до 20.08.2018 на період розгляду справи №910/22523/17 Київським апеляційним господарським судом та з 22.10.2018 до 20.11.2018 на період розгляду справи №910/22523/17 Верховним Судом.

Відтак, розрахунок пені, станом на 11.12.2018, є наступним. З 21.08.2018 по 21.10.2018 включно та з 21.11.2018 по 11.12.2018 включно. Кількість днів прострочення складає 81 день. Розмір пені за один день становить 393534,00грн. помножене 1,5% і становить 5903,01грн. Таким чином, розмір пені становить 479763,81грн. Однак, беручи до уваги обмеження частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 393534,00грн.

Позиція відповідача відсутня.

Позиція господарського суду. Господарський суд перевірив розрахунок пені здійснений позивачем та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Судові витрати. З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги АНТИМОНОПОЛЬНОГО КОМІТЕТУ УКРАЇНИ (03035, м.Київ, ВУЛИЦЯ МИТРОПОЛИТА ВАСИЛЯ ЛИПКІВСЬКОГО, будинок 45; ідентифікаційний код 00032767) до ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВАО "КРИВБАСАКАДЕМІНВЕСТ" (50065, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ СОБОРНОСТІ, будинок 32, кімната 21; ідентифікаційний код 20270992) про стягнення 787068,00грн., з яких 393534,00грн. пені та 393534,00грн. штрафу задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВАО "КРИВБАСАКАДЕМІНВЕСТ" (50065, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ СОБОРНОСТІ, будинок 32, кімната 21; ідентифікаційний код 20270992) в дохід загального фонду Державного бюджету України на рахунок УК у Солом'янському районі міста Києва, , банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок 6010, код класифікації доходів - 21081100 (символ звітності 106) 393534,00грн. (триста дев'яносто три тисячі п'ятсот тридцять чотири грн. 00 коп.) пені; 393534,00грн. (триста дев'яносто три тисячі п'ятсот тридцять чотири грн. 00 коп.) штрафу.

Стягнути з ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВАО "КРИВБАСАКАДЕМІНВЕСТ" (50065, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ СОБОРНОСТІ, будинок 32, кімната 21; ідентифікаційний код 20270992) на користь АНТИМОНОПОЛЬНОГО КОМІТЕТУ УКРАЇНИ (03035, м.Київ, ВУЛИЦЯ МИТРОПОЛИТА ВАСИЛЯ ЛИПКІВСЬКОГО, будинок 45; ідентифікаційний код 00032767) 11806,02грн. (одинадцять тисяч вісімсот шість грн. 02 коп.) судового збору.

Видати накази.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 20.02.2019.

Суддя ОСОБА_4