ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Черкаси справа № 925/1326/18

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Євтушенко Б.В., за участю представників сторін: позивача - Чернишова Геннадія Олександровича особисто, відповідача - не з'явились, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом фізичної особи-підприємця Чернишова Геннадія Олександровича до концерна «Техвоєнсервіс» в особі відокремленого підрозділу філії концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» про стягнення 133107 грн. 35 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - фізична особа-підприємець Чернишов Геннадій Олександрович звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до концерну «Техвоєнсервіс» в особі відокремленого підрозділу Філії концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» (далі - відповідач) про стягнення, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, 26210 грн. 60 коп. 3% річних, 106896 грн. 75 коп. інфляційних втрат, що разом складає 133107 грн. 35 коп.

Позов мотивовано простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання, встановленого судовим рішенням.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 18.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1326/18, справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 16.01.2019 року, явку у судове засідання представників обох сторін визнано обов'язковою.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 16.01.2019 року підготовче провадження у справі № 925/1326/18 закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 14.02.2019 року. Ухвали суду від 18.12.2018 року і від 16.01.2019 року вручені представникам відповідача, відповідно 26.12.2018 і 29.01.2019 суті (а. с. 34, 49).

Відповідач письмовий відзив а позов не подав, в засідання суду явку свого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

В засіданні суду 14.02.2019 року позивач позов з підстав і в розмірі, викладених у позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю.

Згідно із ст.ст. 233 ч. 6, 240 ч. 1 ГПК України, у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 14.01.2016 року у справі № 925/1393/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 року, повністю задоволено позов фізичної особи - підприємця Чернишова Геннадія Олександровича до концерну «Техвоєнсервіс» в особі відокремленого підрозділу Філії концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», витребувано від концерну «Техвоєнсервіс» в особі відокремленого підрозділу Філії концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» на користь фізичної особи - підприємця Чернишова Геннадія Олександровича - кегу пивну 30 літрів в кількості 56 штук та кегу пивну 50 літрів в кількості 232 штуки, загальною вартістю 429200 грн., відшкодовано судові витрати.

Зазначене рішення суду набрало законної сили, на його виконання 18.04.2016 року судом були видані відповідні накази.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 29.11.2016 року у справі № 925/1393/15, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017 року, задоволено заяву фізичної особи - підприємця Чернишова Геннадія Олександровича про зміну способу виконання рішення суду у справі № 925/1393/15, встановлено спосіб виконання рішення шляхом стягнення з концерну «Техвоєнсервіс» в особі відокремленого підрозділу Філії концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» на користь фізичної особи - підприємця Чернишова Геннадія Олександровича - 429 200 грн. вартості відсутнього майна.

Ухвала набрала законної сили та 29.11.2016 року на її виконання було видано наказ.

25.05.2017 року між відповідачем - філією концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», як боржником, та позивачем - фізичною особою-підприємцем Чернишовим Геннадієм Олександровичем, як стягувачем, було укладено договір про добровільне погашення грошової суми (а. с. 29), за умовами п. 1 якого, боржник добровільно, без будь-якого примусу приймає на себе обов'язок на умовах, у порядку та в строки, передбачені цим договором, погашати грошову суму 429200 грн., що є вартістю відсутнього майна, згідно акту від 02.07.2012 року та відповідно до ухвали господарського суду Черкаської області від 29.11.2016 року у справі № 925/1393/15.

У пункті 2 зазначеного договору сторони погодили графік виплати боржником заборгованості, розділивши суму боргу однаковими частинами по 53650 грн. щомісячно з травня по грудень 2017 року, при цьому, грошові кошти боржником перераховуються безпосередньо на картковий рахунок стягувача двома частинами не більше 30000 грн. один платіж.

Також, у договорі про добровільне погашення грошової суми від 25.05.2017 року його сторони домовилися про наступне:

п. 3. - у разі прострочення боржником строків здійснення передбачених цим договором виплат сум (грошових коштів) більше ніж 2 місяці - договір втрачає юридичну силу та вважається таким, що анульований;

п. 4 - стягувач не буде звертатися до Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси щодо примусового стягнення грошової суми 429200 грн. з боржника за умови виконання п. 2 договору.

Договір підписаний представниками його сторін та скріплений їхніми печатками, набрав чинності з моменту його підписання із встановленням терміну дії до 31.12.2017 року.

У зв'язку із невиконанням боржником добровільно свого зобов'язання перед стягувачем, відповідно до ухвали господарського суду Черкаської області від 29.11.2016 року № 925/1393/15 та договору про добровільне погашення грошової суми від 25.05.2017 року, позивач звернувся до органів державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання відповідного наказу у справі № 925/1393/15.

30.08.2017 року за заявою стягувача державним виконавцем Придніпровсьокого відділу державної виконавчої служби м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та відкрито виконавче провадження ВП № 54590747 з примусово виконання наказу № 925/1393/15 від 29.11.2016 року. Цього ж дня також було винесено Постанову про арешт коштів боржника в межах цього виконавчого провадження (а. с. 30-31).

Станом на день звернення позивача із даним позовом до суду, заборгованість відповідача у розмірі 429200 грн., встановлена до стягнення ухвалою господарського суду Черкаської області від 29.11.2016 року у справі № 925/1393/17, не погашена.

Предметом позову у справі, що розглядається, є вимога позивача до відповідача про стягнення 10689 грн. 75 коп. інфляційних втрат і 26210 грн. 60 коп. 3% річних за період прострочення з 30.11.2016 до 12.12.2018 року виконання грошового зобов'язання у розмірі 429200 грн., встановленого ухвалою господарського суду Черкаської області від 29.11.2016 року у справі № 925/1393/17.

Згідно з ст. 11 ч. 1, ч. 2 п. 1, ч. 5, ст. 16 ч. 2 п.п. 5, 8 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб'єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов'язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Наявність і розмір грошового зобов'язання відповідача перед позивачем у сумі 429200 грн., що виникло із укладеного сторонами договору зберігання № 54 від 02.07.2012 року, встановлено рішенням господарського суду Черкаської області від 14.01.2016 року у справі № 925/1393/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду, ухвалою господарського суду Черкаської області від 29.11.2016 року у цій же справі, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017 року.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом норми ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на зазначене суд, встановивши, що рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто грошову суму і таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, а отже, є грошовим зобов'язанням, приходить до висновку щодо наявності між сторонами грошового зобов'язання, яке відповідач належним чином не виконував, що є підставою для стягнення на користь позивача інфляційних втрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов'язання, оскільки боржник зобов'язаний відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми. При цьому вважає обґрунтованою вимогу позивача в частині стягнення 26210 грн. 60 коп. 3% річних, 106896 грн. 75 коп. інфляційних втрат за період прострочення з 30.11.2016 по 12.12.2018 року на суму боргу 429200 грн.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, з огляду на викладені обставини справи і приписи законодавства суд вважає, що спірна вимога позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних відповідає приписам ч. 2 ст. 625 ЦК України, є обґрунтованою і підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, як інвалід ІІ групи.

Відповідно до ч. 2 ст. 129 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відтак, з відповідача підлягають стягненню в дохід бюджету судові витрати - судовий збір у розмірі (133107 грн. 35 коп. х 1,5%) 1996 грн. 61 коп., від сплати якого позивач звільнений.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з концерна «Техвоєнсервіс», , місцезнаходження: 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6 в особі відокремленого підрозділу філії концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», , місцезнаходження: 18028, м. Черкаси, вул. Чорновола, буд. 277 на користь фізичної особи-підприємця Чернишова Геннадія Олександровича, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1 - 26210 грн. 60 коп. 3% річних, 106896 грн. 75 коп. інфляційних втрат.

Стягнути з концерна «Техвоєнсервіс», , місцезнаходження: 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6 в особі відокремленого підрозділу філії концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», , місцезнаходження: 18028, м. Черкаси, вул. Чорновола, буд. 277 в дохід державного бюджету України: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за ,банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві, код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 - 1996 грн. 61 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.02.2019 року.

Суддя В.М. Грачов