ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року Справа № 906/941/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Гудак А.В.,

Суддя Маціщук А.В.,

Суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Драчук В.М.

за участю представників:

позивача: Рябчинський О.Ю. адвокат

відповідача 1: не з`явився

відповідача 2: Києнко Д.О. адвокат, Корженко О.К. секретар сільської ради

відповідача 3: не з`явився

відповідача 4: не з`явився

відповідача 5: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фермерського господарства "Калина" на рішення господарського суду Житомирської області від 31.10.2018 у справі №906/941/17 (суддя Тимошенко О.М., м.Житомир, повний текст складений 12.11.2018)

за позовом Фермерського господарства "Калина"

до 1) Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції (смт.Брусилів, Житомирська область)

2) Ставищенської сільської ради (с.Ставище, Брусилівський район, Житомирська

область)

3) Центру надання адміністративних послуг Брусилівської районної державної

адміністрації Житомирської області (смт.Брусилів, Житомирська область)

4) Головного управління юстиції у Житомирській області (м.Житомир)

5) Відділу економічного розвитку і торгівлі Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області(смт.Брусилів, Житомирська область)

про визнання протиправним та скасування запису про реєстрацію права власності

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Калина" звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом про визнання протиправними дії Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції, щодо реєстрації права власності за Ставищанською сільською радою на 2-х поверхове адміністративне приміщення, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с.Ставище, вул. Садова, 1 та скасування державної реєстрації права власності за Ставищенською сільською радою, на 2-х поверхове адміністративне приміщення, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с.Ставище, вул. Садова, 1.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 31.10.2018 у справі №906/941/17 закрито провадження у справі в частині позовної вимоги до Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції. Відмовлено в задоволенні позову.

Рішення господарського суду мотивоване тим, що оскільки підстава державної реєстрації права власності є обов'язковим реквізитом, який вноситься до реєстру, то наслідком скасування в судовому порядку цієї підстави є внесення до реєстру запису про скасування державної реєстрації прав, що є повноваженнями державного реєстратора. В разі, якщо реєстратор винесене рішення про відмову у вчиненні реєстраційної дії щодо скасування запису, зацікавлена особа має право оскаржити таке рішення до суду. В даному випадку реєстратор виніс рішення №№13427970 від 29.05.2014, яким відмовив у внесенні запису про скасування державної реєстрації прав власності щодо спірного приміщення за сільською радою. Позивач не оскаржив вказане рішення реєстратора, а заявив вимогу про визнання протиправним та скасування державної реєстрації права власності, яка була здійснена державним реєстратором 28.01.2013, тобто в той час, коли було дійсним вищевказане рішення виконкому №95 від 25.07.2012, тому відсутні підстави вважати протиправними дії реєстратора на момент їх вчинення. При наявних обставинах законодавець визначив інший алгоритм дій для зацікавленої особи, яка в такому випадку для захисту своїх інтересів має звернутися до державного реєстратора про скасування державної реєстрації прав, який має прийняти рішення, яке в свою чергу може бути оскаржене. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем обраний неправильний спосіб захисту порушеного права, що не дозволяє суду здійснити його належний захист.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Фермерське господарство "Калина" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати судове рішення господарського суду Житомирської області по справі №906/941/17 в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги скаржника у повному обсязі.

Вважає, що судом першої інстанції не досліджено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с. Ставище, вул.Садова 1, що отримано за запитом №113540911 від 09.02.2018 міститься повністю неправдива та/або юридично нікчемна інформація подана відповідачем 2 Ставищенською сільською радою для реєстрації права власності на приміщення та це не відображено у рішення суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Калина" на рішення господарського суду Житомирської області від 31.10.18р. у справі №906/941/17 та розгляд апеляційної скарги призначено на 06 лютого 2019 року.

22.01.2019 на адресу суду від Ставищенської сільської ради надійшов відзив в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 31.10.2018 без змін.

29.01.2019 на адресу суду від Фермерського господарства "Калина" надійшла заява в якій просить суд вікласти розгляд справи у зв`язку з тим, що представник позивача - адвокат Рябчинський О.Ю. не може прибути в судове засідання у призначений апеляційний судом день і час, оскільки приймає участь в розгляді іншої кримінальної справи в Козятинському міськрайонному суді Вінницької області.

05.02.2019 на адресу суду засобами електронного зв`язку від представника позивача - адвоката Рябчинського О.Ю. надійшла заява в якій просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

В судовому засіданні 06.02.2019 адвокат та уповноважений представник Ставищенської сільської ради заперечили щодо поданих позивачем та його представником заяв про відкладення розгляду справи та просили суд розглядати дану справу.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.02.2019 розгляд апеляційної скарги Фермерського господарства "Калина" на рішення господарського суду Житомирської області від 31.10.2018 у справі №906/941/17 відкладено на 20 лютого 2019 року.

Адвокат позивача в судовому засіданні 20.02.2019, яке відбувалось в режимі відеоконференції, підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просив суд скасувати судове рішення господарського суду Житомирської області по справі №906/941/17 в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги скаржника у повному обсязі.

В судовому засіданні 20.02.2019, яке відбувалось в режимі відеоконференції, адвокат та уповноважений представник Ставищенської сільської ради апеляційну скаргу заперечили в повному обсязі з підстав викладених у відзиві. Просили суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 31.10.2018 без змін.

В судове засідання 20.02.2018 Центр надання адміністративних послуг Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області, Головне управління юстиції у Житомирській області, Відділ економічного розвитку і торгівлі Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області, своїх представників не направили, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Стаття 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників Центра надання адміністративних послуг Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області, Головного управління юстиції у Житомирській області, Відділу економічного розвитку і торгівлі Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення адвоката Фермерського господарства "Калина", адвоката та уповноваженого представника Ставищенської сільської ради в судовому засіданні 20.02.2019, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Фермерського господарства "Калина" слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 31.10.2018 у справі №906/941/17 залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.03.2000 відбулись загальні збори колгоспників колгоспу "Полісся" с.Ставище рішенням яких постановлено, що свою діяльність голгосп "Полісся" с.Ставище припиняє з 01 квітня 2000 року та правонаступником колгоспу "Полісся" визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба"(а.с. 16-17 т.2). Даними зборами затверджено перелік майна колгогпу "Полісся" с.Ставище, яке не підлягає паювання станом на 01.01.2000, серед переліку даних об`єктів під номером 5 зазначено - Контора колгоспу(а.с. 18 т.2).

02.10.2003 згідно рішення загальних зборів співвласників майна реформованого колгоспу "Полісся" (а.с.12-15 т.1), в яких взяли участь представники Ставищанської сільської ради, фермерському господарству "Калина" в оренду та оперативне управління та безоплатне зберігання було передано цілісний майновий комплекс загальною вартістю 731419,00 тис. грн., який на праві спільної часткової власності належав власникам майнових паїв членів КСП.

08.11.2003 складений акт передачі-прийому майна від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба" в оперативне управління, відповідальне зберігання і користування ФГ "Калина" згідно рішення загальних зборів співвласників майна реформованого колгоспу "Полісся"(а.с. 16-22 т.1) в якому за номером 20 зазначено об'єкт - Адмінприміщення.

01.07.2010 рішенням господарського суду Житомирської області у справі №12/224-НМ(а.с. 23-25 т.1) за позовом Фермерського господарства "Калина" до Ставищанської сільської Ради про визнання протиправними та скасування рішень від 22.05.2006 та 13.04.2007 позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення 3 сесії 25 скликання Ставищанської сільської ради від 22.05.2006 "Про передачу у комунальну власність об'єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню" в частині взяття на баланс адміністративного будинку (контора к-пу "Дружба") вул. Садова1 та визнано незаконним та скасовано рішення 3 сесії 25 скликання Ставищанської сільської ради від 13.04.07 "Про висновки комісії по вирішенню майнових питань реформованого КСП "Полісся" правонаступник ТОВ "Дружба" в частині вилучення з оперативного управління і користування ФГ "Калина" і взяття на баланс адміністративного приміщення. Дане рішення суду набрало законної сили.

30.05.2011 постановою Брусилівського районного суду Житомирської області у справі 2-а-274/2011(а.с. 28-29 т.1), яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2011(а.с. 30-31 т.1) та ухвалою Вищого адміністративного суду України(а.с. 32 т.1), позов Фермерського господарства "Калина" до Ставищенської сільської ради задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення виконкому Ставищенської сільської ради Брусилівського району від 21.05.2009 №55 "Про виготовлення технічної документації та видачу свідоцтва про право власності на адміністративний будинок".

Листом Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 28.12.2011 №4178(а.с. 153 т.1) повідомлено голову Фермерського господарства "Калина" про те, що за результатами розгляду заяви щодо скасування державної реєстрації права власності на адмінбудинок, який знаходиться за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с.Ставище, вул.Садова, 1 на підставі постанови Брусилівського районного суду Житомирської області від 30.05.2011 №2-а-274/2011 та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2011 №2-а-274/2011 скасовано державну реєстрацію права власності з територіальної громади сіл в особі Ставищенської сільської ради.

В лютому 2013 року фермерське господарство "Калина" звернулось до Брусилівського районного суду Житомирської області з позовом до Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, яким просило визнати протиправним та скасувати рішення виконкому Ставищенської сільської ради від 25.07.2012 № 95 "Про облік відповідно до жилого фонду та надання дозволу на виготовлення технічного паспорта , свідоцтва про право власності та інших документів , що посвідчують право власності на адміністративний будинок територіальній громаді сіл Ставищенської сільської ради", заборонити Ставищенській сільській раді приймати будь-які рішення, що стосуються взяття на баланс двохповерхового адміністративного приміщення (контора колишнього колгоспу "Дружба"), що знаходиться за адресою Житомирська область, Брусилівський район, с.Ставище, вул.Садова 1.

Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 20.06.2013 у справі №275/168/13-а (а.с. 213-215 т.1) за позовом Фермерського господарство "Калина" до Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2013 (а.с. 216-218 т.1) та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.04.2014(а.с. 211-212 т.1) у зазначеній справі, позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення виконкому Ставищенської сільської ради від 25.07.2012 № 95 "Про облік відповідно до жилого фонду та надання дозволу на виготовлення технічного паспорта , свідоцтва про право власності та інших документів , що посвідчують право власності на адміністративний будинок територіальній громаді сіл Ставищенської сільської ради". В іншій частині позов залишено без задоволення.

30.08.2013 Фермерським господарством "Калина" в особі голови Старунського А.Ф. подано заяву про скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно скасування реєстрації права власності Ставищанської сільської ради на адміністративне приміщення, що знаходиться за адресою: Житомирська обл., Брусилівський р-н, с.Ставище, вул.Садова, буд.1 (а.с.92 т. 1).

06.09.2013 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції Буравським В.В. було прийнято рішення №5661146 про відмову у внесенні запису про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером на підставі п.п. 2.15.2 п. 2.15 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У листопаді 2013 року Фермерське господарство "Калина" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції, третя особа: Ставищанська сільська рада про визнання протиправним та скасування рішення від 06 вересня 2013 року №5661146 та зобов'язання скасувати реєстрацію права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржуваним рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції було відмовлено у внесенні запису про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. На думку позивача, таке рішення відповідачем винесено з порушенням норм діючого законодавства, а тому, позивач просить визнати його протиправним та скасувати.

13.02.2014 постановою Житомирського окружного адміністративного суду у справі №806/7198/13-а за позовом Фермерського господарства "Калина" до Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області за участю третьої особи Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання скасувати реєстрацію права власності на нерухоме майно, в задоволенні позову відмовлено(а.с.89-91 т.1).

24.04.2014 постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду у справі №806/7198/13-а(а.с. 92-94 т.1), апеляційну скаргу Фермерського господарства "Калина" задоволено частково, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" лютого 2014 р. скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції від 06.09.2013 №5661146 про відмову у скасуванні державної реєстрації. Зобов'язано Реєстраційну службу Брусилівського районного управління юстиції повторно розглянути заяву Старунського А.Ф., прийняту 30.08.2013 за реєстраційним номером 2737855, та прийняти рішення згідно чинного законодавства. В решті позову відмовлено, а саме щодо зобов'язання відповідача скасувати реєстрацію права власності за Ставищанською сільською радою.

На виконання вказаної постанови апеляційного суду державний реєстратор повторно розглянув заяву позивача та прийняв рішення №13427970 від 29.05.2014, яким відмовив у внесенні запису про скасування державної реєстрації прав власності щодо спірного приміщення за сільською радою. (а.с.156-157 т.1).

У лютому 2014 року ФГ "Калина" звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області, за участю третьої особи: Ставищанської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання дій протиправними, скасування державної реєстрації, зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Реєстраційна служба Брусилівського районного управління юстиції всупереч вимогам нормативних актів зареєструвала право власності на 2-х поверхове приміщення за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с.Ставище, вул.Садова 1 за Ставищанською сільською радою на підставі скасованого рішення виконкому Ставищанської сільської ради від 25 липня 2012 року № 95 "Про облік відповідно до жилого фонду та надання дозволу на виготовлення технічного паспорта, свідоцтва про право власності та інших документів, що посвідчують право власності на адміністративний будинок територіальній громаді сіл Ставищанської сільської ради" та незаконного протоколу зборів співвласників земельних і майнових паїв бувшого КСП "Полісся" від 17.02.2007, що було встановлено постановою Брусилівського райсуду від 20.06.2013 та ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2013. Крім того, державний реєстратор під час розгляду заяви Ставищанської сільської ради про державну реєстрацію права власності не встановив відповідність заявлених прав і поданих документів, як це передбачено ч.12 Постанови КМУ № 703 "Про порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядок надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно". Враховуючи зазначене, дії державного реєстратора є протиправними, внаслідок чого державна реєстрація права власності підлягає скасуванню.

Житомирський окружний адміністративний суд постановою від 27.08.2014 по справі №806/926/14 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовив повністю. Житомирський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21.06.2016, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.07.2017(а.с. 34 т,1), постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27.08.2014 скасував, провадження у справі закрив на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, як таку що не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Спір стосується права власності осіб на об`єкт нерухомості, тобто за суб`єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду у порядку визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, для захисту порушеного інтересу, позивач звернувся з позовом до господарського суду Житомирської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.09.2013 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції Буравським В.В. було прийнято рішення №5661146 про відмову у внесенні запису про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером на підставі п.п. 2.15.2 п. 2.15 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Вважає, що вказане рішення про відмову у внесенні запису про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та проведення реєстрації за Ставищенською сільською радою права власності на 2-х поверхове адміністративне приміщення, що знаходиться за адресою с.Ставище, вул.Садова-1 є таким, що прийнято з грубим порушенням норм діючого законодавства та підлягає скасуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2018. позивач подав до господарського суду Житомирської області заяву про зміну предмету позову(а.с. 123 т.2) в якій просив замість першої позовної вимоги: визнати протиправним дії державного реєстратора Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису 49882 від 22.01.2013 індексний номер 145485 на 2-х поверхове адміністративне приміщення, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с.Ставище, вул.. Садова 1 та скасувати вказане рішення державного реєстратора; друга вимога залишена в первісній редакції.

Однак, ухвалою господарського суду Житомирської області від 31.10.2018 у справі №906/941/17 (а.с. 174 т.2) не прийнято до розгляду та повернуто заявнику заяву про зміну предмету позову від 13.09.18., яка надійшла до суду 13.09.18.

Отже, предметом спору у даній справі є визнання протиправними дії Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції, щодо реєстрації права власності за Ставищанською сільською радою на 2-х поверхове адміністративне приміщення, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с.Ставище, вул. Садова, 1 та скасування державної реєстрації права власності за Ставищенською сільською радою, на 2-х поверхове адміністративне приміщення, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с.Ставище, вул. Садова, 1.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним рішенням суду закрито провадження у справі в частині позовної вимоги до Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України №99 від 11.02.2016 "Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги" ліквідовано як юридичних осіб публічного права територіальні органи Міністерства юстиції на районному та міському рівнях.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо припинено юридичну особу, яка були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Оскільки, у складі управлінь юстиції діяли реєстраційні служби, які є структурними підрозділами управлінь юстиції, що забезпечували реалізацію повноважень Державної реєстраційної служби України, апеляційним господарським судом з метою, перевірки вищезгаданих обставин отримано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № щодо Брусилівського районного управління юстиції. Колегією суддів встановлено, що в даному витягу здійснено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи, а саме: 07.09.2016, номер 3000064, припинено, за рішенням власника та відсутні будь які записи щодо правонаступництва даної юридичної особи.(а.с. 29 -33 т.3).

Крім того, колегія суддів відзначає, що у відповідності до приписів Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 26.11.2015 встановлено, що з 01.01.2016 суб'єктами державної реєстрації прав на нерухоме майно є: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, районні державні адміністрації.

У відповідності до прикінцевих та перехідних положень вищевказаного Закону органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових на нерухоме майно та їх обтяжень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але не пізніше 30 квітня 2016 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1395-р "Деякі питання надання адміністративних послуг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" встановлено місячний строк для передачі виконавчим органам міських рад міст обласного значення, Київській міській, районним, районним у м.Києві державним адміністраціям реєстраційних справ.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що на виконання вищезгаданих законодавчих актів, територіальними управліннями юстиції припинено надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та здійснено передачу повноважень у згаданій сфері посадовим особам органів місцевого самоврядування та державних адміністрацій, в даному випадку - Брусилівській районній державній адміністрації Житомирської області.

Однак, як вбачається з матеріалів справи Брусилівська районна державна адміністрація Житомирської області не є учасником даної справи.

Таким чином, колегія суддів враховуючи вищевказані обставини та приписи ст. 231 ГПК України погоджується, з висновком суду першої інстанції щодо закриття провадження у даній справі в частині позовних вимог до Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції.

Щодо позовних вимог до Ставищенської сільської ради, Центру надання адміністративних послуг Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області, Головного управління юстиції у Житомирській області, Відділу економічного розвитку і торгівлі Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області, колегія суддів зазначає наступне.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначено в Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-VI (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних відносин) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 червня 2011 р. №703 (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних відносин).

Частиною першою статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до норм частин 3,7 статті 3 та частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних відносин), право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації, яка проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних відносин) встановлений порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом (ч.1 ст.16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних відносин).

Частинами 2, 4 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних відносин) та п.12 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що державний реєстратор при здійсненні своїх повноважень під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

У відповідності до п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних відносин) документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, видані нотаріусом, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до цього Порядку; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією до набрання чинності цим Порядком; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.01.2013 Ставищанська сільська рада в особі представника - заступника сільського голови подала заяву про реєстрацію права власності на адміністративний будинок, що знаходиться за адресою: Житомирська обл., Брусилівський р-н, с.Ставище, вул.Садова, буд.1. При цьому подано документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності, зокрема: рішення виконкому Ставищанської сільської ради № 95 від 25.07.2012 "Про облік відповідно до жилого фонду та надання дозволу на виготовлення технічного паспорта, свідоцтва про право власності та інших документів, що посвідчують право власності на адміністративний будинок територіальній громаді сіл Ставищанської сільської ради", протокол загальних зборів колгоспу "Полісся" с.Ставище про розпайовку від 04.03.2000, протокол зборів співвласників земельних і майнових паїв бувшого КСП "Полісся" про передачу на баланс сільської ради від 17.02.2007, акт приймання-передачі нерухомого майна колгоспу "Дружба" на баланс сільської ради від 13.04.2007 року, довідка про те, що на балансі сільської ради є адміністративне приміщення (контора) від 03.01.2013 та інвентаризаційна справа від 25.09.2006 (а.с.4-30 т.2).

За результатом розгляду вищезгаданої заяви та доданих до неї документів державним реєстратором реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції Цалко Т.А. прийнято рішення №145485 від 28.01.2013(а.с. 45 т.2), яким вирішено провести державну реєстрацію права власності: форма власності- комунальна, розмір частки 1/1 на будівлю, що розташована Житомирська область, Брусилівський район, с.Ставище, вулиця Садова, будинок1 за суб`єктом: Ставищенська сільська рада, податковий номер 04348697.

Отже, колегією суддів встановлено, що у спірних правовідносинах державний реєстратор реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції Цалко Т.А., маючи повноваження на вчинення реєстраційних дій, лише реалізовувало волю третьої особи, яка вважала себе на дату подання вищезгаданого пакету документів власником будівлі, що розташована Житомирська область, Брусилівський район, с.Ставище, вулиця Садова, будинок1.

Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 20.06.2013 у справі №275/168/13-а за позовом фермерського господарство "Калина" до Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2013 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.04.2014 у зазначеній справі, позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення виконкому Ставищенської сільської ради від 25.07.2012 № 95 "Про облік відповідно до жилого фонду та надання дозволу на виготовлення технічного паспорта , свідоцтва про право власності та інших документів , що посвідчують право власності на адміністративний будинок територіальній громаді сіл Ставищенської сільської ради". В іншій частині позов залишено без задоволення.

30.08.2013 Фермерським господарством "Калина" в особі голови Старунського А.Ф. подано заяву про скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно скасування реєстрації права власності Ставищанської сільської ради на адміністративне приміщення, що знаходиться за адресою: Житомирська обл., Брусилівський р-н, с.Ставище, вул.Садова, буд.1 (а.с.92 т. 1).

06.09.2013 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції Буравським В.В. було прийнято рішення №5661146 про відмову у внесенні запису про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером на підставі п.п. 2.15.2 п. 2.15 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Позивач звернувся з адміністративним позовом з вимогою визнати протиправним вказане рішення реєстратора від 06.09.2013 та зобов'язати скасувати право власності.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.02.2014 у справі №806/7198/13-а в задоволенні позову відмовлено (а.с.89 т.1).

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.04.14 у справі №806/7198/13-а скасовано постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 13.02.2014 та прийнято нову постанову, якою скасовано рішення реєстраційної служби №5661146 від 06.09.13 та зобов'язано реєстраційну службу повторно розглянути заяву позивача №2737855 від 30.08.2013 (а.с.92 т.1). Постанова апеляційного суду мотивована тим, що з рішення державного реєстратора не можливо встановити якими мотивами він (реєстратор) керувався.

На виконання вказаної постанови апеляційного суду державний реєстратор повторно розглянув заяву позивача та прийняв рішення №13427970 від 29.05.14, яким відмовив у внесенні запису про скасування державної реєстрації прав власності щодо спірного приміщення за сільською радою. (а.с.157 т. 1).

Поряд з цим, матеріалами справи встановлено, що рішенням господарського суду Житомирської області від 14.02.2012 у справі №2/5007/56/11 (а.с.58-60 т.1) за позовом Фермерського господарства "Калина" до 1) Ставищанської сільської ради, 2) Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради про визнання протиправними та скасування рішення виконкому сільської ради та свідоцтва про право власності, про визнання права власності, про спонукання до вчинення певних дій, припинено провадження у справі в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення виконкому сільської ради, в частині визнання протиправним та скасування свідоцтва про право власності, в частині спонукання вчинення дій та відмовлено в задоволенні позову в частині вимоги про визнання права власності.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.06.2012 (а.с.61-66 т.1), апеляційну скаргу Фермерського господарства "Калина", с.Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області задоволено частково. Рішення господарського суду Житомирської області від 14.02.2012 у справі №2/5007/56/11 скасовано в частині припинення провадження у справі по позовній вимозі про скасування свідоцтва про право власності на адмінбудинок від 02.09.2009. Прийнято в цій частині нове рішення - в позові відмовлено. В решті рішення залишено без змін. Зазначене судове рішення набрало законної сили 19.06.2012.

Так в постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 19.06.2012 у справі № 2/5007/56/11 зазначено:

"Як встановлено судом, згідно рішення загальних зборів співвласників майна реформованого колгоспу "Полісся" від 02.10.2003 Товариством з обмеженою відповідальністю "Дружба" (правонаступником КСП "Полісся"), майновий комплекс вартістю 731419 тис.грн., в т.ч. і спірне адмінприміщення передано в оренду та оперативне управління із безоплатними зберіганням до моменту оформлення договорів оренди Фермерському господарству "Калина".

Також встановлено, що між ФГ "Калина", ТОВ "Дружба" (правонаступником КСП "Полісся") та власниками майнових паїв договорів оренди майна укладено не було.

Рішенням зборів співвласників майна реформованого колгоспу "Полісся", проведених 28.09.2004 без участі правонаступника КСП "Полісся" - ТОВ "Дружба", затверджено пайовий фонд у розмірі 776157,00 грн., тобто зменшено розмір пайового фонду, визначено вартість майна, що не підлягає паюванню в сумі 654161,00 грн. та зобов`язано комісію по розпаюванню провести відповідні зміни в переліку об`єктів нерухомого майна.

Разом з тим, вказаним рішенням не підтверджено, що спірне адмінприміщення ввійшло до складу майна, яке підлягає паюванню, та, крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що у встановленому законом порядку проведено уточнення розміру пайового фонду майна членів КСП "Полісся" та внесено зміни до переліку майна колгоспу "Полісся", с.Ставище, яке не підлягає паюванню.

Водночас, належними доказами не підтверджено, що у встановленому порядку уточнення розміру пайового фонду станом на 24.03.2006 було проведено у встановленому порядку.

Згідно висновку комісії по вирішенню майнових питань реформованого КСП "Полісся" (правонаступник ТОВ "Дружба") від 13.04.2007 в результаті перевірки до нерозпайованого майна ввійшло майно вартістю 190545,00 грн., в т.ч. адмінприміщення залишковою вартістю 58668,00 грн.

Також відсутні докази на підтвердження того, що спірне нерухоме майно загальною вартістю 58668,00 грн. у встановленому порядку було включено до пайового фонду КСП "Полісся" і розпайоване станом на 30.03.2006 - дату видачі семи свідоцтв на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ЖИ-6 №280064, серія ЖИ-6 №280062, серія ЖИ-6 №280066, серія ЖИ-6 №280060, серія ЖИ-6 №280068, серія ЖИ-6 №280070, серія ЖИ-6 №280065

Водночас, згідно даних, вказаних у 7 свідоцтвах, розмір пайового фонду КСП "Полісся" складає 718420,00 грн., тоді як в сукупності всі частки співвласників, зазначених у цих свідоцтвах, становлять 728862,00 грн., що у процентному відношенні до розміру пайового фонду, зазначеного у цих свідоцтвах, складає 101,3%.

З огляду на те, що спірне адмінприміщення залишковою вартістю 58668,00 грн. ввійшло до переліку майна, яке не підлягає паюванню, відповідно, воно перейшло до правонаступника КСП "Полісся" - ТОВ "Дружба", а в подальшому, на підставі акту приймання-передачі від 08.11.2003, у складі майнового комплексу ним же було передане ФГ "Калина" в оренду, зберігання - до укладення договорів оренди.

Таким чином, співвласники майна реформованого КСП "Полісся" не вправі розпоряджатись спірним адмінприміщенням, оскільки воно не ввійшло до пайового фонду і, відповідно, вони не є його співвласниками.

Судом не прийнято до уваги рішення загальних зборів співвласників майна реформованого КСП "Полісся" від 22.11.2010, прийняте співвласниками у кількості 8 осіб, на яке посилається позивач, обґрунтовуючи позов про визнання права власності та зазначаючи, що цим рішенням йому передано у власність 2-х поверхове адмінприміщення загальною вартістю 58668,00 грн., оскільки позивачем не доведено, що вказані збори вправі були вирішувати питання щодо майна реформованого КСП "Полісся", яке не було включене до пайового фонду та перейшло до ТОВ "Дружба" на правах правонаступника реформованого КСП "Полісся" і знаходилось у його володінні, користуванні та розпорядженні з 2000р. по 2006р., що підтверджується довідкою Ставищенської сільської ради від 18.06.2012 №266 і не спростовано позивачем.

Позивачем також не доведено, що спірне майно він набув у власність на підставі цивільно-правового договору.

Так, згідно наявного у матеріалах справи №2/5007/56/11 акту опису й арешту майна ВДВС Брусилівського управління юстиції від 06.10.2003, складеного при примусовому виконанні нотаріального напису нотаріуса від 29.07.2003 №1649 про стягнення з ТОВ "Дружба" (правонаступника КСП "Полісся") 1282016,25 грн., було описано й арештовано майно боржника загальною вартістю 154955 грн. 00 коп., в т.ч. і спірне адмінприміщення залишковою вартістю 58668,00 грн.

Крім того, згідно акту опису Коростишівської МДПІ по Брусилівському районі від 05.05.2003 було описано інше нерухоме майно загальною вартістю 120081,00 грн., а згідно акту опису Коростишівської МДПІ від 29.04.2003 описано майна вартістю 94172,00грн.

Позивач вказував, що ним було викуплено майно, на яке було накладено арешт згідно актів опису від 05.05.2003 та 06.10.2003. Проте, будь-яких договорів на підтвердження цього позивач не надав.

Згідно ксерокопій платіжних документів позивачем сплачено ВДК у Брусилівському районі за майно, яке знаходилося у податковій заставі ТОВ "Дружба" 11500,00грн.; за основні засоби товариству "Дружба", згідно рахунку №1 від 06.05.2004р., сплачено 100081,00 грн.; за використану ТОВ "Дружба" електроенергію Брусилівському РЕМ "Житомиробленерго" сплачено 2044,63 грн., а всього сплачено 113625,63 грн.

Таким чином, вказаними вище доказами не підтверджується, що позивач купив у ТОВ "Дружба" спірне адмінприміщення загальною вартістю 58668,00 грн.

Позивачем не надано належних доказів, які б свідчили про те, що він у встановленому законом порядку набув право власності на спірне майно та являється його власником.

08.11.2003 ТОВ "Дружба" (правонаступником КСП "Полісся") згідно акту приймання-передачі позивачу було передано в користування, зберігання майновий комплекс реформованого КСП "Полісся", в т.ч. спірне адмінприміщення, до моменту укладення договорів оренди.

Разом з тим, як встановлено господарськими судами судами у справі №2/5007/56/11, фактично позивачу було передано лише перший поверх вказаного приміщення, оскільки 2-ий поверх адмінприміщення по вул.Садовій, 1 у с.Ставище Брусилівського району Житомирської області знаходиться у володінні та користуванні Ставищенської сільської ради з моменту його побудови, 1967 року.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні вимоги позивача про визнання за ним права власності на адміністративне приміщення.»

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У розумінні положень наведеної норми преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо було досліджено і встановлено судом, що відображено у мотивувальній частині судового рішення; преюдиціальне значення мають рішення у справі, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у судовому рішенні (яке набрало законної сили) і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Таким чином, факти встановлені у постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 19.06.2012 у справі № 2/5007/56/11 є преюдиціальними.

За змістом статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Одним із обов'язкових елементів поняття "верховенство права" є юридична визначеність.

За змістом пункту 72 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" (заява № 48553/99) Суд наголосив, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 § 1, повинно тлумачитися в контексті преамбули Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним із основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Посилання, що одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду, наведено і в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Брумареску проти Румунії", "Салов проти України" та інші.

Таким чином, у розумінні положень частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України однією із цілей цієї норми законодавець визначив, у тому числі, уникнення можливості різних висновків і тлумачень щодо наявних між сторонами обставин і правовідносин, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.12.2018 у справі №912/30/18.

Отже, враховуючи вищевикладене та приписи ст.75 Господарського процесуального кодексу України колегією суддів встановлено, що на даний час у позивача відсутнє як право власності, так і будь-яке інше документально підтверджене право (набуте на підставах, визначених законодавством України) на адміністративне приміщення по вул. Садовій 1, с.Ставище, Брусилівський р-н, Житомирської обл., державна реєстрація права власності на яке оспорюється.

Отже, у межах розгляду справи №2/5007/56/11 встановлено обставини, за якими суд встановив, що між ФГ "Калина", ТОВ "Дружба" (правонаступником КСП "Полісся") та власниками майнових паїв договорів оренди майна укладено не було. Судом встановлено наявність рішення про включення контори колгоспу до переліку майна, яке не підлягає паюванню та що адмінприміщення не передавалось у власність ФГ "Калина" згідно вимог Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство". Позивачем також не доведено, що спірне майно він набув у власність на підставі цивільно-правового договору. 08.11.2003 ТОВ "Дружба" (правонаступником КСП "Полісся") згідно акту приймання-передачі позивачу було передано в користування, зберігання майновий комплекс реформованого КСП "Полісся", в т.ч. спірне адмінприміщення, до моменту укладення договорів оренди.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 20.06.2013 у справі №275/168/13-а за позовом фермерського господарство "Калина" до Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2013 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.04.2014 у зазначеній справі, позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення виконкому Ставищенської сільської ради від 25.07.2012 № 95 "Про облік відповідно до жилого фонду та надання дозволу на виготовлення технічного паспорта , свідоцтва про право власності та інших документів , що посвідчують право власності на адміністративний будинок територіальній громаді сіл Ставищенської сільської ради". В іншій частині позов залишено без задоволення.

30.08.2013 Фермерським господарством "Калина" в особі голови Старунського А.Ф. подано заяву про скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно скасування реєстрації права власності Ставищанської сільської ради на адміністративне приміщення, що знаходиться за адресою: Житомирська обл., Брусилівський р-н, с.Ставище, вул.Садова, буд.1 (а.с.92 т. 1).

06.09.2013 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції Буравським В.В. було прийнято рішення №5661146 про відмову у внесенні запису про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером на підставі п.п. 2.15.2 п. 2.15 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У листопаді 2013 року Фермерське господарство "Калина" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції, третя особа: Ставищанська сільська рада про визнання протиправним та скасування рішення від 06 вересня 2013 року №5661146 та зобов'язання скасувати реєстрацію права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржуваним рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції було відмовлено у внесенні запису про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. На думку позивача, таке рішення відповідачем винесено з порушенням норм діючого законодавства, а тому, позивач просить визнати його протиправним та скасувати.

13.02.2014 постановою Житомирського окружного адміністративного суду у справі №806/7198/13-а за позовом Фермерського господарства "Калина" до Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області за участю третьої особи Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання скасувати реєстрацію права власності на нерухоме майно, в задоволенні позову відмовлено(а.с.89-91 т.1).

24.04.2014 постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду у справі №806/7198/13-а, апеляційну скаргу Фермерського господарства "Калина" задоволено частково, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" лютого 2014 р. скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції від 06.09.2013 №5661146 про відмову у скасуванні державної реєстрації. Зобов'язано Реєстраційну службу Брусилівського районного управління юстиції повторно розглянути заяву Старунського А.Ф., прийняту 30.08.2013 за реєстраційним номером 2737855, та прийняти рішення згідно чинного законодавства. В решті позову відмовлено, а саме щодо зобов'язання відповідача скасувати реєстрацію права власності за Ставищанською сільською радою(а.с. 92-94 т.1).

На виконання вказаної постанови апеляційного адміністративного суду державний реєстратор повторно розглянув заяву позивача та прийняв рішення №13427970 від 29.05.2014, яким відмовив у внесенні запису про скасування державної реєстрації прав власності щодо спірного приміщення за сільською радою. (а.с.157 т.1). Підставами прийняття рішення про відмову у скасуванні державний реєстратор зазначив те, що подані Старунським А.Ф. документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме подані заявником документи скасовують лише рішення Ставищенської сільської ради, які не являлись основними при прийнятті рішення щодо реєстрації права власності. Тому для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник повинен був подати рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили.

Отже, керуючись пунктом 2.6, пунктами 2.14.1, 2.1.14.2 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 №3502/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 за №1429/20167 (із змінами), державний реєстратор прийняв рішення про відмову у внесенні запису про скасування державної реєстрації права власності форма власності: комунальна, розмір частки: 1/1, за номером 49882, розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером . Рішення про відмову у скасуванні запису може бути оскаржено відповідно до законодавства.

Проте, матеріалами справи встановлено, що позивач не оскаржив вказане рішення реєстратора, а заявив вимогу про визнання протиправним та скасування державної реєстрації права власності, яка була здійснена державним реєстратором 28.01.2013(а.с. 45 т.2), тобто в той час, коли було дійсним вищевказане рішення виконкому №95 від 25.07.2012, оскільки постанова Брусилівського районного суду Житомирської області від 20.06.2013 у справі №275/168/13-а за позовом фермерського господарство "Калина" до Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2013 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.04.2014, якою визнано протиправним та скасовано рішення виконкому Ставищенської сільської ради від 25.07.2012 № 95 "Про облік відповідно до жилого фонду та надання дозволу на виготовлення технічного паспорта , свідоцтва про право власності та інших документів , що посвідчують право власності на адміністративний будинок територіальній громаді сіл Ставищенської сільської ради" згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень за інтернет-посиланням: http://reyestr.court.gov.ua/Review/32122253 набрала законної сили тільки - 10.04.2014.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні підстави вважати протиправними дії реєстратора на момент їх вчинення. При наявних обставинах законодавець визначив інший алгоритм дій для зацікавленої особи, яка в такому випадку для захисту своїх інтересів має звернутися до державного реєстратора про скасування державної реєстрації прав, який має прийняти рішення, яке в свою чергу може бути оскаржене.

У відповідності до ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних відносин) у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктом 21 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.11 №1141 (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних відносин), передбачено, що у разі проведення державної реєстрації виникнення права власності на нерухоме майно державний реєстратор вносить до запису про право власності підставу для виникнення права власності (назва документа; дата видачі документа; номер документа; ким виданий (оформлений) документ). Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаного Порядку державний реєстратор вніс до реєстру в якості підстави виникнення права власності на спірне приміщення: "рішення місцевого органу державної виконавчої влади, серія та номер 95 виданий 25.07.2012, видавник: Ставищенська селищна рада" (а.с.167 т.1, а.с.47 т.2)

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки підстава державної реєстрації права власності є обов'язковим реквізитом, який вноситься до реєстру, то наслідком скасування в судовому порядку цієї підстави є внесення до реєстру запису про скасування державної реєстрації прав, що є повноваженнями державного реєстратора. В разі, якщо реєстратор винесене рішення про відмову у вчиненні реєстраційної дії щодо скасування запису, зацікавлена особа має право оскаржити таке рішення до суду.

Даний передбачений законом процесуальний засіб, який може використати позивач для захисту порушеного права узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеної в постанові від 10.07.2018 у справі №820/1934/15.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позов в даній справі задоволенню не підлягає, оскільки позивачем обраний неправильний спосіб захисту порушеного права, що не дозволяє суду здійснити його належний захист.

У відповідності до частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України(в редакції на дату подання позовної заяви в даній справі), підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Колегія суддів також відзначає, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. До господарського суду вправі звернутись кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, тобто має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права. Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення. Після з'ясування фактичних обставин суд може зробити висновок про відповідність заявленої матеріально правової вимоги способам захисту права і про порушення охоронюваного законом інтересу позивача. У разі встановлення, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права, суд приймає рішення про відмову у позові. Підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

У відповідності до статті 15 ЦК України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права, пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб'єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес, яке у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл. Правосуддя, за своєю суттю, визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Зазначені висновки викладено в абзаці 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено ст. 16 ЦК України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред'явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

Статтею 16 ЦК України та статтею 20 ГК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом. При цьому, визначений вказаними статтями перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. До інших способів судового захисту цивільних прав чи інтересів можна віднести способи, які не охоплюються переліком у названих статтях, що визначені окремими законами та договорами або застосування яких випливає із загальних положень про судовий захист.

При цьому, особа, заявляючи позов та обираючи спосіб захисту, повинна дбати про те, щоб резолютивна частина рішення, в якій остаточно закріплюється висновок суду щодо вимог позивача, могла бути виконана в процесі виконавчого провадження у справі, адже у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, ЄСПЛ вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04. 2005 (заява № 38722/02).

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Поряд з цим, позивачем не доведено які саме його права та законні інтереси, в даному випадку порушені.

Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення.

Крім того, колегія суддів відзначає, що в судовому засіданні 20.02.2019 адвокат Фермерського господарства "Калина" Рябчинський О.Ю. підтвердив, що визначення в статусі відповідачів Центру надання адміністративних послуг Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області, Головного управління юстиції у Житомирській області, Відділу економічного розвитку і торгівлі Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області є помилковим оскільки дані юридичні особи залучені в якості відповідачів внаслідок невизначеності позивача у питанні щодо правонаступництва відповідача 1 - Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції. Даним представником також відзначено, що жодних прав та інтересів позивача, що стосуються реєстрації права власності за Ставищанською сільською радою на 2-х поверхове адміністративне приміщення, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с.Ставище, вул. Садова, 1, даними юридичними особами не порушено. Дані пояснення адвоката позивача зафіксовано засобами технічної фіксації, оскільки судове засідання 20.02.2019 відбувалось в режимі відеоконференції.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог, саме з наведених підстав.

У відповідності до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Частинами 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правового, так і процесуального характеру, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

Частинами першою та другою статті 257 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Житомирської області від 31.10.2018 у справі №906/941/17 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Калина" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 31.10.2018 у справі №906/941/17 без змін.

2. Справу №906/941/17 повернути господарському суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений " 25" лютого 2019 року

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.