ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2019 Справа №914/2416/18

За позовом: Моторного (транспортного) страхового бюро України, м. Київ,
до відповідача:комунального підприємства «Комбінат міського господарства», м. Дрогобич, Львівської області,
про: відшкодування в порядку регресу 16227,15 грн.
Суддя Березяк Н.Є. Секретар судового засідання Кравець О.І.
За участю представників:
позивача:ОСОБА_1 адвокат (свідоцтво № 1957 від 08.09.2012),
відповідача:не зявився.

Суть спору: на розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до комунального підприємства «Комбінат міського господарства» про відшкодування в порядку регресу 16227,15 грн.

Ухвалою суду від 29.12.2018 позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 28.01.2019. У звязку з неявкою представників сторін у судове засідання 28.01.2019, розгляд справи було відкладено на 18.02.2019.

Рух справи відображено в попередніх ухвалах та протоколах суду.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та надав усні пояснення по суті справи. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.03.2016 у Львівській області, м. Дрогобич по вул. Січових Стрільців з вини громадянина ОСОБА_2, який керував автомобілем Камаз д.н.з. НОМЕР_1, що належить КП «Комбінат міського господарства» сталась ДТП. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3

У звязку з відсутністю договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль Камаз д.н.з. НОМЕР_1, оцінена шкода згідно з висновком не була відшкодована потерпілій особі. Відтак, з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 15077,15 грн, а крім того, оплатило послуги аварійного комісара по встановленню розміру збитків в сумі 1150,00 грн.

Враховуючи наведене, позивач в порядку ст. 1191 ЦК України звернувся до суду із регресним позовом до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, які просить стягнути на його користь.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причин неприбуття не повідомив, хоч належним чином та завчасно був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується долученими до матеріалів справи повідомленнями про врученням поштових відправлень, проти позову не заперечив, відзив на позов не подав, доказів оплати чи інших письмових доказів, які мають значення для правильного вирішення спору до суду не подав.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 18.02.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши представника позивача, присутнього у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

19 березня 2016 року у Львівській області місто Дрогобич по вул. Січових Стрільців, 22 трапилась дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю транспортного засобу Камаз, 5320 н.з. ВС2481СХ, який здійснив наїзд на транспортний засіб, що стоїть, а саме: Фольцваген, Кадді, н.з. ВС3915СМ. Власник ТЗ Камаз КП «Комбінат міського господарства», водій ОСОБА_2; власник/водій ТЗ Фольцваген ОСОБА_3 Дані відомості встановлено з Довідки №87833172 про ДТП.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.03.2016 у справі №442/2510/16-ц ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП

19 травня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі - МТСБУ ) із заявою про відшкодування оціненої шкоди в результаті ДТП.

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №40 від 10.04.2016, складеного судовим експертом ОСОБА_4, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Фольксваген, становить 15077,15 грн.

Згідно з платіжним дорученням №1004/16рв МТСБУ здійснило оплатило ТзОВ фірмі Експертиза 1150,00 грн за послуги аварійного комісара. Згідно з платіжним дорученням №6854рв від 06.09.2016 МТСБУ здійснило страхове відшкодування ОСОБА_3 в сумі 15077,15 грн.

29 січня 2018 року позивач звернувся до відповідач з претензією про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою. У вказаній претензії вказує про те, що станом на час вчинення ДТП автомобіль Камаз не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Докази надіслання долучено до матеріалів справи.

Відповіді на вказану претензію відповідачем не надано.

Так, позивач звернувся до суду із даним позовом про відшкодування в порядку регресу 16227,15 грн, з яких: 15077,15 грн страхове відшкодування та 1150,00 грн за послуги аварійного комісара.

Відповідач проти позову не заперечив, відзив на позов не подав, доказів оплати чи інших письмових доказів, які мають значення для вирішення спору до суду не надав.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення частково.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та інших нормативно-правових актів.

Положеннями ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно з ст. 4 зазначеного Закону суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Положеннями пп. а п. 41.1 ст. 41 вказаного Закону встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до абз. 2 п. 22.1 ст. 22 цього ж Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 29 вище вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У даному випадку відповідальність водія ТЗ Камаз, 5320 н.з. ВС2481СХ, не була застрахована, тому потерпілий звернувся до МТБУ і останнє виплатило йому страхове відшкодування, набувши, відповідно, право вимоги, яке потерпіла особа мала до особи, відповідальної за завдані збитки у розмірі виплаченого відшкодування.

З матеріалів справи судом встановлено, що власником транспортного засобу Камаз, 5320 н.з. ВС2481СХ є комунальне підприємство «Комбінат міського господарства», що підтверджується Довідкою № 87833172 про ДТП, долученою до матеріалів справи. Інших доказів, що мають значить для правильного вирішення справи, до матеріалів справи не долучено.

З огляду на викладене, позивач має право на отримання відшкодування в порядку регресу здійсненого страхового відшкодування. На підставі вказаного, суд зазначає, що відповідальність за шкоду, заподіяну автомобілю Фольцваген, має нести відповідач як власник джерела підвищеної небезпеки.

Отже, господарський суд, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 15077,15 грн виплаченого страхового відшкодування.

Щодо стягнення з відповідача 1150,00 грн вартості послуг аварійного комісара, то суд зазначає про наступне.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

В силу наведених положень законодавства, вартість послуг аварійного комісара не є складовою страхового відшкодування, а тому, вимоги позивача в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Згідно з частинами 2, 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволений позовних вимог. Отже, судовий збір покладається на відповідача в розмірі 1636,90 грн.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства «Комбінат міського господарства» (82104, Львівська область, місто Дрогобич, вулиця Пилипа Орлика, будинок 15; ідентифікаційний код 32300054) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02002, місто Київ, бульвар Русанівський, будинок 8; ідентифікаційний код 21647131) 15077,15 грн страхового відшкодування та 1636,90 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ЙV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 20.02.2019.

Суддя Березяк Н.Є.