ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.02.2019

Справа № 910/16240/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИАД-Логістик" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ажур Фроузен Фуд" про стягнення 189 675,38 грн., без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року до господарського суду міста Києва звернувся позивач з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача 153 609,00 грн. основного боргу, 29 114,16 грн. пені, 4 465,22 грн. інфляційних втрат та 2 487,00 грн. 3% річних за договором купівлі-продажу №06/02-2018 від 06.02.2018 року, на підставі ст. ст. 525, 526, 530, 549-551, 625 ЦК України та ст. 174, 193, 217, 222, 230-232 ГК України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.12.2018 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

10.01.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому він просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення 50 000,00 грн. основного боргу, оскільки така заборгованість ним була погашена 07.12.2018 року.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.02.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДИАД-Логістик" (далі – продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ажур Фроузен Фуд" (далі – покупець) укладено договір купівлі-продажу №06/02-2018 (надалі – договір).

Відповідно до п. 1.1. договору продавець зобов’язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець – прийняти і оплатити товар у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених договором.

Умовами п. 1.3 договору передбачено, що загальна вартість даного договору визначається вартістю товару, отриманого протягом дії цього договору згідно накладних, що є невід’ємною частиною цього договору.

Пунктом 4.2. договору сторони погодили, що плата за товар проводиться покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця в наступні строки, виходячи з домовленості сторін: з відстрочкою платежу до 21 (двадцять одного) календарного дня з моменту поставки товару; за узгодженням сторін можливі інші, не заборонені законодавством умови оплати, що має бути обумовлено в додатковій угоді або специфікації до цього договору.

Видатковою накладною № DLT2000343 від 23.04.2018 року на суму 503 010,60 грн., яка міститься в матеріалах справи підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару на вказану суму.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов’язання з поставки товару відповідачу, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов’язання з оплати поставленого товару та станом на день подання позовної заяви мав перед позивачем заборгованість у розмірі 153 609,00 грн. з урахуванням часткової оплати, що також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2018 року по 24.09.2018 року, який підписаний обома сторонами.

Ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з платіжного доручення №432 від 07.12.2018 року на суму 50 000,00 грн., відповідач частково оплатив заборгованість після подання позовної заяви до суду.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у зв'язку з відсутністю предмета спору відбувається, зокрема, у випадку сплати суми боргу боржником.

За таких обставин, оскільки відповідачем частково сплачено позивачеві заборгованість у розмірі 50 000,00 грн. після подання позову до суду, провадження у справі в частині стягнення 50 000,00 грн. основного боргу підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Доказів сплати основного боргу на суму 103 609,00 грн. відповідачем суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу на суму 103 609,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням вищезазначеного, позивачем, у зв'язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленого товару, позивачем нараховано відповідачеві 4 465,22 грн. інфляційних втрат та 2 487,00 грн. 3% річних.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 4 465,22 грн. інфляційних втрат та 2 487,00 грн. 3% річних обґрунтовані та позов у цій частині вимог також підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно з умовами п. 5.2. договору передбачено, що за несвоєчасну оплату за даним договором покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої на день прострочення, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу.

Так, у зв’язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов’язань з оплати товару позивачем на підставі п. 5.3. договору, нараховано 29 114,16 грн. пені.

Позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ажур Фроузен Фуд" (02098, м. Київ, вул. Ю.Шумського,1-А,кв.12; код 39145407) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИАД-Логістик" (04116, м. Київ, пров. Тбіліський, будинок 4/10, кімната 301 Б; код 39425648) 103 609 (сто три тисячі шістсот дев’ять) грн. 00 коп. основного боргу, 29 114 (двадцять дев’ять тисяч сто чотирнадцять) грн. 16 коп. пені, 4 465 (чотири тисячі чотириста шістдесят п’ять) грн. 22 коп. інфляційних втрат, 2 487 (дві тисячі чотириста вісімдесят сім) грн. 00 коп. 3% річних та 2 408 (дві тисячі чотириста вісім) грн. 43 коп. судового збору.

Провадження у справі в частині стягнення 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. основного боргу закрити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено 18.02.2019р.

Суддя С.О. Чебикіна