СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2019 р. Справа № 905/1671/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Пуль О.А., суддя Шутенко І.А.

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1 на підставі ордеру Серії КС №419975 від 14.01.2019р.;

від відповідача ОСОБА_2 на підставі довіреності від 10.01.2019р. №10-01/2019,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго, м. Курахове, Марїнський район, Донецька область (вх. №1330 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2018р. у справі №905/1671/18 (суддя Лейба М.О., ухвалене в м.Харків о 10:35год., дата складення повного тексту - 13.11.2018р.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Катерра, м.Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго, м.Курахове, Марїнський район, Донецька область,

про стягнення 761858,63грн.

ВСТАНОВИЛА:

06.09.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю Катерра звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго про стягнення 761858,63 грн., з яких основний борг у сумі 720000,00грн., неустойка в розмірі 36000,00грн., 3% річних у сумі 5858,63грн., посилаючись на невиконання відповідачем своїх грошових зобовязань за договором поставки №1167-ВЭ від 24.10.2016р. в частині оплати товару в обумовлені даним договором строки.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.11.2018р. у справі №905/1671/18 позовні вимоги ТОВ Катерра до ТОВ ДТЕК Східенерго про стягнення основного боргу в сумі 720000,00грн., 3% річних в сумі 5858,63грн. та неустойки у вигляді пені в сумі 36000,00грн. задоволено частково; стягнуто з ТОВ ДТЕК Східенерго на користь ТОВ Катерра суму основного боргу 720000,00грн., 3% річних в сумі 5799,45грн., неустойку у вигляді пені в сумі 36000,00грн, та судовий збір в розмірі 11426,99грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду з посиланням на положення статей 11, 509, 525, 530, 526, 549, 610,611, 612, 662, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, статей 173, 174, 193, 218, 230, 232 Господарського кодексу України мотивовано тим, що у звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе договірних зобовязань щодо своєчасної оплати за поставлений товар за договором поставки №1167-ВЭ від 24.10.2016р. позивачем було правомірно заявлено до стягнення суму основного боргу у розмірі 720000,00грн. та штрафні санкції. Разом з тим, місцевим господарський судом було перевірено наданий позивачем розрахунок та встановлено, що позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних підлягають частковому задоволенню в сумі 5799,45грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2018р. у справі №905/1671/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Судові витрати покласти на позивача. Також апелянт просить призначити по справі судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручити Харківському НДІ судових експертиз ім.Бокаріуса, на вирішення експертизи поставити наступні питання:

- Чи дозволяє наявна матеріально технічна база ТОВ Катерра здійснювати виготовлення паливної добавки KATVILL згідно вимог ТУ У 20.5-1:2016?;

- Який хімічний склад має надати ТОВ ДТЕК Східенерго зразка паливної добавки KATWILL ?;

- Чи відповідає хімічний склад наданого ТОВ ДТЕК Східенерго зразка паливної добавки KATWILL вимогам пункту 3.3. ТУ У 20.5-1:2016?;

- Чи відповідають фізико хімічні показники наданого ТОВ ДТЕК Східенерго зразка паливної добавки KATWILL вимогам пункту 3.2. ТУ У 20.5-1:2016?;

- Чи дозволяє наданий ТОВ ДТЕК Східенерго зразок паливної добавки KATWILL досягнути відчутного ефекту прискорення горіння вугілля на енергоблоках ДТЕК Луганська ТЕС?;

- Який хімічний склад має наданий ТОВ Катерра зразок паливної добавки KATWILL?;

- Чи відповідає хімічний склад наданого ТОВ Катерра зразка паливної добавки KATWILL вимогам пункту 3.3. ТУ У 20.5-1:2016?;

- Чи відповідають фізико хімічні показники наданого ТОВ Катерра зразка паливної добавки KATWILL вимогам пункту 3.2. ТУ У 20.5-1:2016?;

- Чи дозволяє наданий ТОВ Катерра зразок паливної добавки KATWILL досягнути відчутного ефекту прискорення горіння вугілля на енергоблоках ДТЕК Луганська ТЕС?;

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано правової оцінки наявності підстав для визнання договору недійсним, та вказує, на те, що позивач ввів його в оману щодо предмету договору, а саме щодо якостей паливної добавки. Крім того, апелянт посилається не некоректність розрахунку штрафних санкцій.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2018р. залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго, в порядку статті 260 Господарського процесуального кодексу України, з тих підстав, що з доданих до апеляційної скарги матеріалів вбачається, що апелянтом до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, та не надано доказів направлення копії апеляційної скарги позивачу.

29.12.2018р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду документи на підтвердження усунення недоліків, що стали підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а саме: платіжне доручення № від 12.12.2018р. на суму 17141,85грн. та докази направлення копії апеляційної скарги позивачу (вх.№2870).

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 02.01.2019р. у звязку із відпусткою судді Тарасової І.В. та судді Фоміної В.О., для розгляду справи №905/1671/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Пуль О.А., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2019р. (з урахуванням ухвал про виправлення описки від 09.01.2019р. та від 21.01.2019р.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго на рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2018р. у справі №905/1671/18; встановлено позивачу у справі строк до 18.01.2019р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання; призначено клопотання до розгляду на 23.01.2019р. о 17:15год.; встановлено позивачу строк до 18.01.2019р. для подання заперечень щодо заявленого клопотання з доказами його надсилання.

17.01.2019р. позивачем подано до апеляційного господарського суду заперечення на клопотання про призначення товарознавчої експертизи (вх.№489), в яких просить суд відмовити в задоволенні клопотання апелянта про призначення у даній справі судової експертизи.

18.01.2019р. позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№532), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго, рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2018р. у справі №905/1671/18 залишити без змін; вирішити питання розподілу судових витрат.

22.01.2019р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи та апеляційної скарги на іншу дату, у звязку із неможливістю забезпечити явку його представника (вх.№688).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.01.2019р. призначено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго на рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2018р. у справі №905/1671/18 до розгляду на 18.02.2019р.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 18.02.2019р. представник апелянта підтримав подане клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи, просив його задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання апелянта про призначення експертизи, просив відмовити в його задоволенні, з підстав необґрунтованості.

Судова колегія, порадившись на місці, дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання апелянта про призначення судової товарознавчої експертизи, враховуючи наступне.

Так, статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до предмету спору в межах даної справи (стягнення за договором поставки №1167-ВЭ від 24.10.2016р.), доводів сторін, змісту апеляційної скарги, судова колегія не вбачає правових підстав для задоволення клопотання про проведення експертизи, оскільки для з'ясування обставин, що мають значення для справи, залучення висновків відповідних фахівців не є необхідним.

Судова колегія також враховує правову позицію викладену у постановах Верховного Суду від 20.06.2018р. у справі №915/825/17, від 13.06.2018р. у справі №916/4225/15, від 13.06.2018р. у справі №916/2144/17, в яких зазначено, що судова експертиза повинна призначатись лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування.

Крім того, судова колегія зауважує, що клопотання відповідача про призначення судової експертизи взагалі не містить обґрунтування неможливості її самостійного замовлення.

Отже, за наведених обставин, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про призначення судової товарознавчої експертизи.

Представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2018р. у справі №905/1671/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2018р. у справі №905/1671/18 залишити без змін.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, що представники сторін зявились в судове засідання та надали пояснення в обґрунтування свої вимог та заперечень, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 24.10.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Катерра (надалі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго (надалі - покупець) було укладено договір поставки №1167-ВЭ (надалі договір т.1 а.с.10-15) відповідно до умов якого, постачальник зобовязується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, добавка технологічна до вуглецевого палива (надалі продукція), в асортименті, кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в даному договорі та специфікаціях, які є невідємними частинами до даного договору (пункт 1.1. договору).

Згідно з пунктом 1.2. договору, покупець зобовязується прийняти та оплатити продукцію, яка постачається у його власність у відповідності до умов даного договору.

Відповідно до пункту 2.2. договору, приймання продукції здійснюється на підставі фактичних даних якості та кількості у відповідності зі звичаєм ділового обігу. Під звичаєм ділового обігу сторони розуміють перевірку дотримання постачальником умов даного договору стосовно кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та/або упаковки продукції у відповідності до Інструкції, затвердженої постановою Держарбітражу від 15.06.1965р. №П-6 зі змінами та доповненнями та Інструкції, затвердженої постановою Держарбітражу від 25.04.1966р. №П-7 зі змінами та доповненнями, в частині, що не суперечить умовам даного договору.

Пунктом 4.1. договору визначено, що поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та у строки, узгоджені сторонами у специфікаціях до даного договору. Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, які супроводжуються одним документом про якість та/або одним товаросупровідним документом.

Умови поставки продукції - DDP, згідно Інкотермс -2010, з урахуванням умов та вказівок, що містяться в даному договорі та/або відповідних специфікаціях до договору. Узгоджене місце призначення поставки вказується сторонами у відповідних специфікаціях до договору. Постачальник несе всі видатки, повязані з поставкою продукції, до моменту її поставки в узгоджене місце призначення поставки. У випадку, коли сторонами у специфікаціях обумовлюються інші умови поставки, взаємовідносини сторін будуть регулюватися положеннями, узгодженими сторонами у відповідних специфікаціях до договору (пункт 4.2. договору).

Пунктом 4.3. договору передбачено, що постачальник зобовязаний надати покупцю наступні документи: рахунок; податкову накладну; видаткову накладну; відповідні товаросупровідні накладні (залізничну / товарно-транспортну накладну), сертифікат якості заводу-виробника та/або паспорт; сертифікат відповідності (у випадку, якщо продукція підлягає обовязковій сертифікації); дозвіл Держгірпромнагляду (у випадку, якщо отримання даного документу обовязково згідно нормам діючого законодавства); інструкцію (керівництво) з експлуатації (у випадку, якщо даний документ передбачений); технічну документацію, передбачену пунктом 2.4. даного договору. Документи (крім податкових накладних), постачальник зобовязаний надати покупцю разом з продукцією, яка постачається.

Згідно з пунктом 5.1. договору, загальна суму договору визначається загальною сумою всіх специфікацій, які є невідємною частиною даного договору. У випадку відхилення кількості фактично поставленої продукції від узгодженої до поставки кількості, загальна вартість договору, змінюється пропорційно кількості фактично поставленої продукції з розрахунку її ціни, вказаної у відповідних специфікаціях до договору. Толеранс (відхилення від кількості) поставки продукції складає +/-10 відсотків, якщо інше не обумовлено сторонами у відповідних специфікаціях до договору. У будь-якому випадку, загальна орієнтовна сума договору не повинна перевищувати 1000000,00 євро з ПДВ на дату укладання договору. Сума договору може бути збільшена шляхом підписання сторонами відповідної додаткової угоди після отримання дозволу уповноваженого на то органу управління покупця.

Ціна на продукцію, яка постачається постачальником встановлюється у відповідних специфікаціях до договору (пункт 5.2. договору).

Розрахунки за продукцію, яка постачається постачальником по даному договору здійснюються покупцем в порядку та строки узгоджені сторонами у відповідних специфікаціях, які є невідємною частиною даного договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця (пункт 5.4. договору).

Кінцеві взаєморозрахунки між покупцем та постачальником здійснюються на підставі даних якості, кількості, асортименту та комплектності продукції, визначених у відповідності до розділу 2 даного договору (пункт 5.5. договору).

Відповідно до пункту 6.8. договору, у випадку несвоєчасної оплати продукції, покупець, на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки оплати від вартості своєчасно не оплаченої продукції, однак не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції.

Даний договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2017р., а в частині виконання зобовязань до повного виконання сторонами грошових зобовязань (пункт 8.1. договору).

22.12.2017р. між сторонами було укладено додаткову угоду до договору №1 (т.1 а.с.18), пунктом 1 якої сторони погодили продовжити строк дії договору до 31.12.2018р.

Матеріалами справи підтверджується, що 24.10.2016р. сторонами було підписано специфікацію до договору, в якій визначено найменування, кількість, ціна, умови поставки, строки поставки та оплати продукції (т.1 а.с.16).

Так, згідно вказаної специфікації сторонами узгоджено, що позивач (постачальник) постачає покупцю (відповідачу) продукцію, загальною вартістю 12480000,00грн. з ПДВ; строки поставки: грудень 2016р. грудень 2017р. протягом 15 днів з моменту відправки заявки покупцем.

Умови поставки, місце призначення поставки: DDP, згідно Інкотерм-2010, ДТЕК Луганська ТЕС 91482, м.Щастя, Луганська область обл., вул. Гагарина, 1, О. Розрахунки за продукцію, яка постачається по даній специфікації до договору, здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 робочих днів зі 120 календарного дня від дати поставки продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної та документів, передбачених умовами договору.

Специфікація підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками юридичних осіб, без жодних зауважень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було виконано взяті на себе зобовязання за договором та здійснено поставку товару на суму 720000,00грн., що підтверджується видатковою накладною 04.01.2018р. №РН-0000001 (т.1 а.с.19).

Поставлена позивачем продукція згідно вказаної видаткової накладної на загальну суму 720000,00грн., була прийнята представником відповідача, що підтверджується підписом представника отримувача (відповідача) на відповідній видатковій накладній без зауважень та заперечень.

Повноваження особи, яка приймала та підписувала вказану видаткову накладну №РН-0000001 від 04.01.2018р. на суму 720000,00грн. з боку відповідача підтверджуються наявним в матеріалах справи нарядом на отримання ТМЦ №3.1 від 02.01.2018р. на імя фахівця ВЗ ОСОБА_3 (т.1 а.с.20).

Разом з тим, відповідачем оплату за поставлений товар у встановлений договором строк здійснено не було, у звязку із чим, 11.06.2018р. Товариством з обмеженою відповідальністю Катерра було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго лист вих.№1106-1, в якому просив погасити протягом 10 банківських днів з моменту отримання даного листа заборгованість, в тому числі, по видатковій накладній №РН-0000001 від 04.01.2018р. на суму 720000,00грн. (т.1 а.с.23).

Факт направлення та отримання вказаного листа 15.06.2018р. підтверджується доданими до позовної заяви копіями опису вкладення у цінний лист, фіскального чеку відділення поштового звязку від 11.06.2018р. та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.24-25).

Однак матеріали справи не містять відповіді на вказаний лист.

Крім того, з метою досудового врегулювання спору, 19.07.2018р. Товариством з обмеженою відповідальністю Катерра було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго претензію вимогу вих.№1167-01, щодо порушення умов договору поставки №1167-ВЭ від 24.10.2016р. (т.1 а.с.26-27).

Факт направлення та отримання вказаного листа 25.07.2018р. підтверджується доданими до позовної заяви копіями опису вкладення у цінний лист, фіскального чеку відділення поштового звязку від 19.07.2018р. та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.28).

У звязку із тим, що відповідачем в добровільному порядку не було сплачено наявну заборгованість за договором поставки №1167-ВЭ від 24.10.2016р., 06.09.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю Катерра звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго про стягнення 761858,63 грн., з яких основний борг у сумі 720000,00грн., неустойка в розмірі 36000,00грн., 3% річних у сумі 5858,63грн. (т.1 а.с.3-42).

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.11.2018р. у даній справі позов задоволено частково, з підстав викладених вище (т.1 а.с.144-148).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Як визначено положеннями статті 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується з вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було зазначено вище, пунктом 4.1. договору сторони погодили, що поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та у строки, узгоджені сторонами у специфікаціях до даного договору.

Відповідно до пункту 5.4. договору, розрахунки за продукцію, яка постачається постачальником по даному договору здійснюються покупцем в порядку та строки узгоджені сторонами у відповідних специфікаціях.

Пунктом 5 специфікації від 24.10.2016р. сторонами було узгоджено умови розрахунків, а саме: шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 робочих днів зі 120 календарного дня з дати поставки продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної та документів, передбачених умовами договору.

Згідно з пунктом 4.3. договору, постачальник зобовязаний надати покупцю одночасно з поставленою продукцією наступні документи: рахунок; податкову накладну; видаткову накладну; відповідні товаросупровідні накладні (залізничну/товарно-транспортну накладну); сертифікат якості заводу виробника та/або паспорт; сертифікат відповідності (у випадку, якщо продукція підлягає обовязковій сертифікації); дозвіл Держгірпромнагляду (в разі, якщо отримання даного документу є обовязковим згідно норм чинного законодавства); інструкцію по експлуатації (в разі, якщо даний документ передбачений); технічну документацію, передбачену пунктом 2.4 даного договору.

Відповідно до пункту 4.5. договору, в разі не отримання документів, передача яких є обовязковою за договором, покупець має право затримати оплату за продукцію.

Відповідно до статті 662 Цивільного кодексу України, продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Як було зазначено вище, за умовами пункту 4.3. договору товаросупровідні документи повинні надаватись покупцю одночасно з продукцією.

Відповідно до пункту 2.2. договору, приймання продукції здійснюється на підставі фактичних даних якості та кількості у відповідності зі звичаєм ділового обігу. Під звичаєм ділового обігу сторони розуміють перевірку дотримання постачальником умов даного договору стосовно кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та/або упаковки продукції у відповідності до Інструкції, затвердженої постановою Держарбітражу від 15.06.1965р. №П-6 зі змінами та доповненнями та Інструкції, затвердженої постановою Держарбітражу від 25.04.1966р. №П-7 зі змінами та доповненнями, в частині, що не суперечить умовам даного договору.

Згідно з пунктом 12 Інструкції Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості від 15.06.1965р. №П-6 (надалі - Інструкція) приймання продукції по кількості здійснюється за транспортними та супровідними документами (рахунком фактурі, специфікації, опису, упакувальним ярликам та інш.) відправника (виробника). Відсутність зазначених документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції і в акті вказується, які документи відсутні.

Пунктом 14 Інструкції визначено, що приймання продукції по якості і комплектності здійснюється в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, основними й особливими умовами постачання, іншими обов'язковими для сторін правилами, а також по супровідним документам, що засвідчують якість і комплектність, що поставляється продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення по якості, рахунок-фактура, специфікація і т.п.). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Тобто, відсутність передачі товаросупровідної документації має оформлюватися відповідним актом.

Крім того, згідно з пунктом 4.4. договору, в разі поставки продукції без товаросупровідної документації, що має наслідком неможливість здійснити приймання продукції по кількості, якості, асортименту, комплектності, покупець має право відмовитись від приймання такої продукції.

Разом з тим, як вірно встановленого господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем було виконано взяті на себе зобовязання за договором та здійснено поставку товару на суму 720000,00грн., що підтверджується видатковою накладною 04.01.2018р. №РН-0000001 (т.1 а.с.19).

Поставлена позивачем продукція згідно вказаної видаткової накладної на загальну суму 720000,00грн., була прийнята представником відповідача, що підтверджується підписом представника отримувача (відповідача) на відповідній видатковій накладній без зауважень та заперечень.

Повноваження особи, яка приймала та підписувала вказану видаткову накладну №РН-0000001 від 04.01.2018р. на суму 720000,00грн. з боку відповідача підтверджуються наявним в матеріалах справи нарядом на отримання ТМЦ №3.1 від 02.01.2018р. на імя фахівця ОСОБА_3 (т.1 а.с.20).

Отже, товар було поставлено постачальником та прийнято належним чином відповідачем без застережень щодо недоліків за кількістю, якістю та відсутності необхідних товаросупровідних документів.

Також, в матеріалах справи відсутні докази наявності невідповідності поставленої продукції щодо якості, кількості, асортименту та комплектності продукції, визначених у відповідності до розділу 2 даного договору.

З огляду на вищевикладене, враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства та умов укладеного між сторонами договору, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 720000,00грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 5858,63грн. та неустойки у вигляді пені в сумі 36000,00грн. за період з 15.05.2018р. по 20.08.2018р., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно вимог статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних та трьох процентів річних входять до складу грошових зобовязань і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторів та нараховуються незалежно від вини боржника.

Статтею 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частинами 1 та 3 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 2 та 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства; розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі; сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом; розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено що, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як було зазначено вище, пунктом 6.8. договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати продукції, покупець, на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки оплати від вартості своєчасно не оплаченої продукції, однак не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов договору щодо своєчасної та повної оплати за поставлений товар, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 5799,45грн. та неустойки у вигляді пені в сумі 36000,00грн. за період з 15.05.2018р. по 20.08.2018р.

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2018р. у справі №905/1671/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго залишити без задоволення .

Рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2018р. у справі №905/1671/18 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2019р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя О.А. Пуль

Суддя І.А. Шутенко