СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2019 р. Справа № 917/562/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Медуниця О.Є., суддя Пелипенко Н.М.

секретар судового засідання Євтушенко Є.В.

за участю представників:

від позивача - Артамонов А.А., за довіреністю, свідоцтвом;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім АвтоКрАЗ», м. Кременчук вх. № 775П/З на рішення господарського суду Полтавської області від 11.09.2018 р. у справі № 917/562/18 (суддя - Іванко Л.А., повний текст складено та підписано 21.09.2018 р.)

за позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування», м. Київ, в особі філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування», м. Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім АвтоКрАЗ», м. Кременчук

про стягнення 1 180 297,97 грн. штрафних санкцій

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» звернулося з позовом до господарського суду Полтавької області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім АвтоКрАЗ» (далі - ТОВ «ТД АвтоКрАЗ», відповідач) штрафних санкцій за неналежне виконання договірних зобов'язань в рамках договору № 307/17 від 03.04.2017 р. в загальній сумі 1 180 297,97 грн., з яких 397 299,32 грн. пені, 202 999,65 грн. штрафу у розмірі 7 % від вартості несвоєчасно поставленого товару, 579 999,00 грн. штрафу за постачання товару неналежної якості.

Під час підготовчого провадження позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про зменшення розміру позовних вимог, в якій відмовився від вимог щодо стягнення з відповідача 579 999,00 грн. штрафу за постачання товару неналежної якості.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 14.06.2018 р. змінено найменування позивача у справі - Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» на Акціонерне товариство «Укргазвидобування».

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.07.2018 р. прийнято заяву АТ «Укргазвидобування» про зменшення розміру позовних вимог та закрито підготовче провадження у справі.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 11.09.2018 р. позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача стягнуто 397 299,32 грн. пені, 202 999,65 грн. штрафу та 9 004,48 грн. судового збору.

Рішення суду мотивоване, зокрема, з тих підстав, що відповідачем прострочено поставку товару, з урахуванням обставин непереборної сили, на 137 днів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати, зменшити розмір штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 90 %, прийняти нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Скаржник стверджує, що акт вхідного контролю позивача № 76/0817/а від 18.08.2017 р. складено без належного виклику представника відповідача, а представники інших підприємств не брали участі у прийманні продукції і перевірці якості продукції, умови зберігання продукції в акті не зазначені.

За доводами апеляційної скарги, поставка товару відбулася із простроченням на 42 дні, враховуючи, що товар мав бути поставлений 30.06.2017 р., існування обставин непереборної сили в період з 30.06.2017 р. по 06.07.2017 р. включно та факт поставки товару відповідно до накладної 17.08.2017 р.

Відповідач вважає, що обґрунтовано заявленою до стягнення є сума пені у розмірі 121 799,79 грн. та штраф у розмірі 202 999,65 грн.

При цьому, скаржник, посилаючись на ряд вжитих заходів щодо належного виконання зобов'язань за договором, скрутне фінансове становище та недоведеність позивачем факту понесення збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором, просить суд апеляційної інстанції врахувати клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, надане суду першої інстанції, та керуючись ст.ст. 3, 551 ЦК України, ст. 233 ГК України зменшити розмір штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 90 %.

На виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 р. та у визначений нею строк (з огляду на отримання позивачем даної ухвали лише 10.12.2019, що підтверджується відповідними відмітками на рекомендованих повідомленнях про вручення (а.с.182-183), 19.12.2018 р. через канцелярію суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому позивач просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

03.01.2019 р. до матеріалів справи надійшла відповідь ТОВ «ТД «АвтоКрАЗ» на відзив.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.04.2017 року між ПАТ «Укргазвидобування» в особі Газопромислового управління "Полтавагазвидобування", як покупцем, та ТОВ «ТД АвтоКрАЗ», як постачальником, укладено договір поставки автокрану КС-55713-01 на шасі КрАЗ-65053-05 (закупівля товару за власні кошти).

Відповідно до п.1.1 договору, постачальник зобов'язався поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації, що додається до договору і є його невід'ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість договору вказується у специфікації (п.1.2 договору).

Додатком № 1 до договору узгоджено специфікацію № 1 від 03.04.2017 року, відповідно до якої предметом договору є Автокран КС -55713-01 на шасі КрАЗ-65053-05.

Згідно з п.2.1 договору, постачальник повинен поставити покупцю товар, передбачений цим договором, якість якого відповідає сертифікатам якості або паспортам виробника, Держстандартам, технічним або іншим умовам, які пред'являються до товару даного виду та підтверджується відповідними документами.

Ціна цього договору зазначається в специфікації в гривнях з урахуванням ПДВ (для резидента) або в іноземній валюті (для нерезидента). Загальна вартість договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікації до цього договору.(п.3.1, 3.2 договору).

Відповідно до специфікації №1 від 03.04.2017 р., загальна вартість товару, що поставляється по цій специфікації складає 2 899 995,00 грн. з ПДВ.

Згідно з п.4.1 договору, розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем після пред'явлення постачальником рахунку на оплату товару та підписаного сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника, з урахуванням ПДВ, на умовах, зазначених у специфікації.

Строк поставки, умови та місце поставки товару визначаються розділом V договору та специфікацією.

Обсяг поставки товару визначається в рознарядках покупця та узгоджується до поставки товару. Датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (п.5.2, 5.3 договору).

Пунктом 3 специфікації № 1 від 03.04.2017 р. встановлено, що строк поставки товару - до 30.06.2017 року.

Відповідно до підпунктів 6.3.1. та 6.3.2. пункту 6.3. договору, постачальник зобов'язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором та специфікацією; забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, установленим розділом II договору.

Згідно з п. 7.1. договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим договором.

Відповідно до п. 7.2. договору, товар, що не відповідає комплекту/комплектності та/або кількості, або/та якості може прийматися покупцем або вантажоотримувачем на відповідальне зберігання за рахунок постачальника, до його заміни та/або доукомплектації.

Згідно з п. 7.4. договору, за постачання товару неналежної якості або некомплектного товару, постачальник виплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості товару неналежної якості або некомплектного товару.

Відповідно до п. 7.11 договору, у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов'язань з поставки товару у строки, зазначені у специфікації до даного договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Розділом VIII договору визначено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо тощо). Сторона, що не може виконувати зобов'язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом.

Строк дії договору визначено в розділі Х договору, відповідно до пункту 10.1. якого договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін і діє до повного виконання сторонами зобов'язань.

Договір та специфікація № 1 від 03.04.2017 р. підписані представниками сторін без зауважень чи заперечень, підписи яких скріплені печатками підприємств.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач, на виконання умов п. 5.2 договору, 06.06.2017 р. надіслав відповідачу рознарядку на поставку товару, який є предметом договору поставки, яка отримана ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» 13.06.2017 р., що підтверджується відповідною відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення зі штрих-кодовим ідентифікатором № 084.

30.06.2017 р. відповідач звернувся до позивача з листом № 1357106, яким змінив строк поставки автокрану з 30.06.2017 р. на 06-07.07.2017 р. посилаючись на обставину непереборної сили - хакерську атаку вірусом на комп'ютерні мережі. Дана обставина визнається позивачем як обставина непереборної сили.

У зв'язку з відсутністю поставки відповідачем товару у визначений договором та специфікацією до нього строк, позивач звернувся до відповідача з претензією № 22-7637 від 01.08.2017 р. з вимогою сплатити пеню у сумі 89 899,85 грн. Претензія отримана відповідачем 09.08.2017 р., про що свідчить відмітка про отримання на рекомендованому повідомленні про вручення № 195.

Претензією № 22-13051 від 22.12.2017 р. позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою сплатити пеню у сумі 417 599,28 грн. та штраф у сумі 202 999,65 грн. внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем договірних зобов'язань з поставки автокрану КС-55713-01 на шасі КрАЗ-65053-05, яка отримана відповідачем 02.01.2018 р. відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення № 831, та залишена без виконання.

Посилаючись на те, що відповідачем фактично поставлено товар лише 22.11.2017 р. згідно з актом приймання-передачі № 1 від 22.11.2017 р., тобто, з простроченням на 137 днів (враховуючи обставини непереборної сили), позивач звернувся з даним позовом до господарського суду Полтавської області.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Приписами ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у ГК України, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язань.

За приписами п. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ст. 547 Цивільного кодексу України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, в тому числі і неустойка, вчинюється у письмовій формі, недодержання якої тягне за собою нікчемність зазначеного правочину.

Відповідно до п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на акт приймання-передачі № 1 від 22.11.2017 р., відповідно до якого ТОВ «ТД АвтоКрАЗ», як постачальник, та ПАТ «Укргазвидобування», філія газопромислового управління «Полтавагазвидобування», як покупець, склали цей акт про те, що згідно з договором поставки № 307/17 від 03.04.2017 р. постачальник передав, а покупець прийняв товар, а саме - автокран КС-55713-01 на шасі КрАЗ-65053-05 з комплектом ЗІП (шасі Y7А6118В4Н0820200, двигун 1617В019456).

Даний акт підписаний представниками сторін без зауважень чи заперечень, підписи яких скріплено печатками підприємств.

При цьому, в матеріалах справи міститься акт вхідного контролю № 76/0817/а від 18.08.2017 р., складений комісією у складі представників позивача про те, що 18.08.2017 р. ними проведено візуальний огляд, огляд супровідної документації товарно-метаріальних цінностей, що пропонуються до поставки згідно з договором № 907/17 від 03.04.2017 р. від ТОВ «ТД Авто КрАЗ» на склад АТЦ ГПУ «Полтавагазвидобування», за результатом чого комісія дійшла висновків, що автокран новий, комплектний, але на крановій установці неправильно заласовано трос, не працює повозчик вильота стріли, шасі має подвійний іп код, у зв'язку з чим товар прийнято на відповідальне зберігання до усунення недоліків та повної реєстрації транспортного засобу (автокрана).

В акті вхідного контролю № 76/0817/а від 18.08.2017 р. у відповідних графах також зазначено: «час початку приймання продукції 9 год. 00 хв. Дата 18.08.2017 р.» та «час закінчення приймання продукції 11 год. 00 хв. Дата 18.08.2017 р.».

Тобто, даним актом № 76/0817/а від 18.08.2017 р. зафіксовано факт надходження позивачеві спірного товару з 09 год. 00 хв. по 11 год. 00 хв. 18.08.2017 р. При цьому, товар, відповідно до п. 7.2 договору, прийнятий позивачем на відповідальне зберігання.

Зазначені обставини відображені позивачем також у первісному позові.

Відповідачем до матеріалів справи надано засвідчену копію видаткової накладної № 2821 від 17.08.2017 р., яка містить посилання на договір № 307/17 від 03.04.2017 р., специфікацію № 1, підпис директора підприємства відповідача Шмигаль О.А. з відбитком печатки ТОВ «ТД АвтоКрАЗ», підписом головного бухгалтера Григоренко О.В.

Проте, дана накладна не містить підпису відповідальної особи, уповноваженої позивачем на отримання спірного автокрану та печатки підприємства позивача, тому видаткова накладна № 2821 від 17.08.2017 р. не може вважатися первинним документом у розумінні вимог ст. 9 Закону Україну «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Наразі, позивачем не спростовано відомостей, викладених у акті вхідного контролю № 76/0817/а від 18.08.2017 р. щодо отримання поставленого відповідачем автокрану, хоча і неналежної якості. Доказів повернення цього товару відповідачеві у зв'язку з його невідповідністю якісним характеристикам позивачем до матеріалів справи не надано.

Отже, аналіз наявних в матеріалах справи доказів та документів щодо конклюдентних дій сторін у їх сукупності дає підстави вважати, що датою фактичної поставки товару є 18.08.2017 р., в той час як згідно з актом приймання-передачі № 1 позивачем у подальшому оформлено прийняття цього ж товару, тільки вже належної якості.

Таким чином, відповідачем прострочено виконання взятого на себе зобов'язання за договором поставки № 307/17 від 03.04.2017 р. на 42 дні - з 07.07.2017 р. по 17.08.2017 р. включно, враховуючи дію непереборних обставин, які визнані позивачем, тому обґрунтовано заявленою позивачем до стягнення може вважатися пеня у сумі 121 799,79 грн. та штраф у сумі 202 999,65 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, до 90 %, враховується наступне.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.11.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Таким чином, наявність обставин, які мають істотне значення при вирішенні питання про зменшення розміру санкцій, вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації.

Обґрунтовуючи заяву про зменшення розміру штрафних санкцій на 90 % відповідач посилається на те, що позивачем не доведено понесення ним збитків, які перевищують або дорівнюють заявленим штрафним санкціям, внаслідок допущеного відповідачем порушення, а також на скрутне фінансове становище свого товариства, та на вжиті заходи щодо належного виконання зобов'язань.

За доводами апеляційної скарги, відповідачем вживалися заходи щодо належного виконання зобов'язань за договором, а саме - з метою виконання даного договору ТОВ «ТД «АвтоКрАЗ» уклало ряд угод: договір купівлі-продажу шасі автомобільного з ПрАТ «АвтоКрАЗ» та договір на виконання робіт, договір щодо монтажу кранової установки - з ТОВ «Торгова компанія Автокрани України».

Відповідач стверджує, що має ряд непогашеної заборгованості перед Державною службою України з надзвичайних ситуацій, Інгулецьким гірничо-збагачувальним комбінатом, своєчасна несплата якої призвела до накладення державною виконавчою службою арешту на кошти ТОВ «ТД АвтоКрАЗ». В обґрунтування скрутного фінансового становища відповідач також посилається на неможливість здійснювати свої обов'язки перед Державним бюджетом України щодо сплати податків та зборів, та неможливість сплати комунальних послуг за водопостачання, теплопостачання, електроенергію.

Проте, відповідачем до матеріалів не надано жодного доказу на підтвердження викладених обставин - відповідних договорів, фінансових звітів (балансів) з 2017 року по теперішній час, які б відображали в повній мірі господарську діяльність ТОВ «ТД АвтоКрАЗ», постанов державних виконавців про накладення арештів на грошові кошти, майно підприємства, тощо.

Наданий відповідачем до матеріалів справи баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2018 р. є недостатнім доказом на підтвердження скрутного фінансового становища, оскільки не відображає в повній мірі прибутковість чи збитковість господарської діяльності підприємства відповідача.

Отже, враховуючи зменшення періоду нарахування санкцій у порівнянні із заявленим позивачем у позові, а також відсутність в матеріалах справи доказів вжиття відповідачем у зазначений період заходів, спрямованих на належне виконання зобов'язання та запобігання спричиненню позивачу збитків, суд не вбачає підстав для задоволення зазначеного клопотання ТОВ «ТД АвтоКрАЗ».

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду у даній справі підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача на користь позивача 275 499,53 грн. пені з прийняттям нового рішення у цій частині про відмову у задоволенні позову з відповідним перерозподілом судових витрат за позовом, а в іншій частині оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за позовом та апеляційною скаргою покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім АвтоКрАЗ» на рішення господарського суду Полтавської області від 11.09.2018 р. у справі № 917/562/18 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Полтавської області від 11.09.2018 р. у справі № 917/562/18 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім АвтоКрАЗ» на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» 275 499,53 грн. пені та 4 132,49 грн. судового збору скасувати, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову у цій частині відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Полтавської області від 11.09.2018 р. у справі № 917/562/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ) в особі філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» (36008, м. Полтава, вул. Європейська, 173, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім АвтоКрАЗ» (39631, м. Кременчук, вул. Київська, 62, ) судові витрати за апеляційною скаргою у сумі 6 198,73 грн.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 22.02.2019 р.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя Н.М. Пелипенко