Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2019 р. м. Рівне Справа № 918/30/19

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюка В.Г., при секретарі судового засідання Фесюка О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства "Навантажувач-Сервіс"

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Світовид"

про стягнення заборгованості в сумі 74 493 грн. 30 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_2 (паспорт серії СР135398 від 04 листопада 1996 року);

ОСОБА_3 (свідоцтво №159 від 28.12.94 р.);

від відповідача: не з'явився.

В порядку ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Описова частина:

У січні 2019 року Приватне підприємство "Навантажувач-Сервіс" звернулося в Господарський суд Рівненської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Світовид" про стягнення в сумі 74 493 грн. 30 коп.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16 січня 2019 року відкрито провадження у справі 918/30/19, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 05 лютого 2019 року.

05 лютого 2019 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав клопотання від 04 лютого 2019 року, в додатках до якого долучив документи на підтвердження викладеного у позовній заяві.

Ухвалою суду від 05 лютого 2019 року відкладено розгляд справи по суті на 19 лютого 2019 року.

19 лютого 2019 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав клопотання про долучення додаткових доказів від 18 лютого 2019 року.

У судовому засіданні 19 лютого 2019 року позивачі підтримали позов з підстав зазначених у позовній заяві, наполягали на його задоволенні, в свою чергу відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника у судове засідання призначене на 05 лютого 2019 року та 19 лютого 2019, хоча про дату, місце та час судового засідання належним чином повідомлений.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення, судом встановлено:

- договірні відносини, що склалися між сторонами, за своєю правовою природою є такими, що випливають із договору про надання послуг, укладання та виконання якого регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Господарського кодексу України (далі ГК України);

- за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК України);

- відповідно до вимог ст.ст. 509, 525, 526 ЦК України та ст.ст. 173, 193 ГК України, в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до статті 202 ГК України, статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджено, що 04 травня 2018 року позивач виконав послуги по ремонту автонавантажувача відповідача, про що сторони склали акт № ОУ-0000194 (а.с. 10) та надав ТОВ "Світовид" рахунок - фактуру № СФ- 0001061 на загальну суму 85 182 грн. 04 коп. для оплати вартості ремонту.

Згідно рахунку - фактури № СФ- 0001061 на загальну суму 85 182 грн. 04 коп. термін сплати до 04 травня 2018 року.

Окрім цього позивачем 04 травня 2018 року було складено калькуляцію послуг з ремонту автонавантажувача "Балканкар" ДВ - 1792 кількістю 1 шт. на загальну суму 85 182 грн. 04 коп. та додано її до акту № ОУ - 0000194.

Проте, відповідачем частково було оплачено вартість робіт з ремонту автонавантажувача, а саме:

- 17 травня 2018 року призначення платежу за ремонт автонавантажувача, згідно рахунку - фактури № СФ - 0001061 від 04 травня 2018 року на суму 5 182 грн. 04 коп.;

- 11 червня 2018 року призначення платежу за ремонт автонавантажувача, згідно рахунку - фактури № СФ - 0001061 від 04 травня 2018 року на суму 5 000 грн. 00 коп.;

- 04 червня 2018 року призначення платежу за ремонт автонавантажувача, згідно рахунку - фактури № СФ - 0001061 від 04 травня 2018 року на суму 5 000 грн. 00 коп., що в загальній сумі складає 15 182 грн. 04 коп.

16 листопада 2018 року Приватне підприємство "Навантажувач-Сервіс" нарочно передав ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Світовид" вимогу № 52 на суму 70 000 грн. 00 коп., яка була отримана відповідачем 16 листопада 2018 року вх. № 23, щодо погашення заборгованості згідно рахунку - фактури № СФ - 0001061 від 04 травня 2018 року.

Відтак, заборгованість підтверджена матеріалами даної справи не оспорена відповідачем, а тому є доведеною належними доказами.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст. ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із статтею 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не надав доказів погашення заявленої до стягнення суми основного боргу та не надав існування спору з приводу неякісності чи взагалі ненадання позивачем послуг за ремонт автонавантажувача, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 70 000 грн. 00 коп. підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачені статтею 625 ЦК України, втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, тому дані платежі не є відповідальністю за порушення грошового зобов'язання і не відносяться до санкцій.

Позивачем було нараховані відповідачу 3 % річних в розмірі 1 450 грн. 00 коп. за період з 04 травня 2018 року по 11 січня 2019 року на суму боргу в розмірі 70 000 грн. 00 коп. та 3 043 грн. 30 коп. інфляційних втрат за період з травня 2018 року по січень 2019 року на суму боргу в розмірі 70 000 грн. 00 коп.

Суд, перевіривши на відповідність розрахунку, встановив правомірність нарахованих позивачем 3% річних у сумі 1 450 грн. 00 коп. та інфляційних нарахувань у сумі 3 043 грн. 30 коп., які підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені та підтверджені матеріалами справи.

При таких обставинах, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у сумі - 70 000 грн. 00 коп. основного боргу, 3 043 грн. 30 коп. інфляційних відрахувань та 1 450 грн. 00 коп. 3% річних.

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Перелік витрат, пов'язаних з розглядом справи, які передбачені ч.3 ст.123 ГПК України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп., згідно статті 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Світовид" (35321, Рівненська область, Рівненський район, село Нова Любомирка, вулиця Промислова, будинок 6, офіс 1, ідентифікаційний код: 32838181) на користь Приватного підприємства "Навантажувач-сервіс" (33018, місто Рівне, вулиця Курчатова, 18-а,рахунок № 7056 в ПАТ "Віес Банк" місто Рівне, МФО 03 ідентифікаційний код: 33510685) 70 000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 1 450 (одна тисяча чотириста п'ятдесят) грн. 00 коп. - 3% річних, 3 043 (одна тисяча сорок три) грн. 30 коп. інфляційних втрат та 1 921 (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна) грн. 00 грн. судового збору.

3. Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано "21" лютого 2019 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя В.Г. Торчинюк

Віддруковано 4 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (33018, м. Рівне, вул. Курчатова, 18-а);

3 - позивачу рекомендованим ( 33028, м. Рівне, вул. Соборна, буд. 38/2);

4 - відповідачу рекомендованим (35321, Рівненська обл., Рівненський р-н., с. Нова Любомирка, вул. Промислова, буд. 6, оф. 1).