ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2019 року м.Дніпро Справа № 904/3028/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 197-4016 від 28.08.2018 р., адвокат;

представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та мсісце розгляду справи повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" м.Нікополь на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 року, ухвалене суддею Васильєвим О.Ю., повний текст якого складений 21.11.2018, у справі № 904/3028/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожспецсплав", м. Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь

про стягнення 6 590 016,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорожспецсплав" (далі - Позивач), з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (т.6 а.с.229-230), звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (далі - Відповідач) про стягнення 6 590 016, 40 грн. штрафних санкцій за договором поставки №719/2016-Н/1603311 від 01.06.2016, з яких 6 226 626, 28 грн. - штраф та 363 390, 12 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем умов вищезазначеного договору в частині здійснення своєчасної оплати за товар та правом позивача відповідно до умов договору та приписів Цивільного кодексу України нарахувати штрафні санкції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2018 року у справі №904/3028/18 (суддя Васильєв О.Ю.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожспецсплав" 6 226 626,28 грн штрафу, 363 390,12 грн. - 3% річних та 98 850,25 грн судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновок суду, фактичним обставинам справи, не взяття до уваги пояснень та доказів відповідача, просить рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення у справі, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що додатковою угодою № 3-1 від 31.05.2017 до Договору поставки від 01.06.2016 року сторони вирішили доповнити пункт 3.4 Договору додатковим абзацом, а не змінити його повністю, як це зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції.

Вважає, що суд першої інстанції не повинен був брати до уваги наданні ТОВ "Запорожспецсплав" незрозумілі експрес-накладні, як доказ надсилання на адресу ПАТ "НЗФ" документів, передбачених п. 3.4 Договору, у розумінні ст. 74 ГПК України, в звязку із неможливістю ідентифікувати, які саме документи, були додані до відправлень.

Не погоджується з висновком суду про ненадання Відповідачем жодних доказів направлення на адресу постачальника повідомлень про виявлені недоліки у наданих відповідно до п. 3.4 договору документах. А саме, наступних недоліків: невірно зазначена маса вантажу, завищена сума рахунку, невірно вказані номери залізничних накладних, невірно зазначені номери рахунків та актів, не надані сертифікати якості сировини, не завірені сертифікати якості сировини.

Через що, ненадання постачальником покупцю документів на поставлений товар, які є передумовою виконання покупцем обовязку з оплати поставленого товару (п. 3.4 Договору), є простроченням кредитора.

Звертає увагу на те, що він не відмовлявся від оплати товару та в повному обсязі розрахувався із ТОВ "Запорожспецсплав" за весь поставлений товар, через що відсутні підстави для стягнення з нього штрафу, передбаченого п. 7.4 Договору за відмову від оплати товару.

Також, наголошує на численних порушеннях зі сторони позивача процесуальних прав відповідача, та не надання судом першої інстанції уваги даному факту.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорожспецсплав", у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає, що навіть у випадку помилкового трактування господарським судом додаткової угоди № 3-1 від 31.05.2017 суть позову та обставини, викладені в судовому рішенні, є незмінними та беззаперечними. Посилання Відповідача щодо того, що Позивач не підтвердив та не довів факту належного надання AT "НЗФ" належно оформленого пакету документів, які передбачені п. 3.4. договору, спростовується доказами наявними в матеріалах справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.12.2018 року (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Іванова О.Г., суддів Дарміна М.О., Антоніка С.Г.) відкрито апеляційне провадження у справі №904/3028/18 за апеляційною скаргою Відповідача на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018; зупинено дію оскаржуваного рішення на час розгляду апеляційної скарги; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 30.01.2019.

Через відпустку судді члена колегії суддів Дарміна М.О. та з урахуванням п.2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, судове засідання, призначене на 30.01.2019, не відбулось, у зв`язку з чим розгляд апеляційної скарги призначено на 20.02.2019.

Представник Позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився.

Від Позивача на адресу суду засобами електронного зв'язку надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване запобіганням порушенню права останнього на судовий захист.

Колегія суддів не задовольняє дане клопотання з наступних підстав.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач був завчасно повідомлений про час і місце розгляду судом справи, що підтверджується клопотанням останнього.

Позивач у клопотанні про перенос розгляду справи, окрім власне заяви про відкладення та посилання на норми процесуального законодавства, не повідомив жодних причин неможливості його явки у судове засідання.

Оскільки суд апеляційної інстанції не визнавав обовязковою участь у судовому засіданні учасників справи, а представником Позивача не повідомлено суду жодних причин неможливості його явки у судове засідання, через що суд позбавлений можливості визнати причини його неявки в судове засідання поважними, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 273 ГПК України, а також відсутність передбачених ч. 11 ст. 270 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання Позивача про відкладення розгляду апеляційної скарги та про можливість в порядку ч. 12 ст. 270 ГПК України розглянути справу у відсутність представників сторін.

В судовому засіданні 20.02.2019 року Центральним апеляційним господарським судом були оголошені вступна та резолютивна частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

01.06.2016 між Акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорожспецсплав" (Постачальник ) було укладено договір поставки №719/2016-Н/1603311, відповідно до умов якого постачальник зобовязався поставити та передати у власність покупцеві опитну партію продукції коксохімічного виробництва (товар) відповідно до сортаменту , якості , термінам , в обсязі , за цінами і на умовах , передбачених в додатках (специфікаціях) до цього договору, які є його невідємною частиною; а покупець зобовязався оплатити та прийняти товар на умовах, передбачених цим договором ( п.1.1).

Згідно п. 3.1 договору постачальник зобовязується здійснювати постачання товару, обумовленого в додатках до цього договору, на умовах FCA (згідно з правилами ІНКОТЕРМС - 2010) , що підтверджується залізничними електронними накладними, якщо інші умови постачання не обумовлені додатками (специфікаціями) до цього договору. Моментом виконання зобовязань з постачання (дата постачання) товару вважається дата, зазначена в електронній накладній залізничної станції відправлення, якщо інше не передбачено базовими умовами постачання ( п.3.1.).

У розділі 4 договору сторони погодили ціну товару , вартість договору та порядок розрахунків .Так відповідно до п.4.1. загальна вартість товару за цим договором складає суму партій товару за всіма специфікаціями (додатками) до цього договору.

Ціна кожного найменування товару , його марки, виду, сорту , одиниці виміру , а також загальна вартість кожної партії товару вказується в специфікації (додатку) до договору (п.4.2.).

Порядок оплати і форма розрахунків вказується сторонами в специфікаціях (додатках) до цього договору (п.4.6.) Датою ( моментом ) оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника ( п.4.9.) ( т.1, а.с.53-60).

В подальшому сторони на виконання умов цього договору укладали та підписували специфікації до нього, в яких узгоджували умови поставки та оплати товару.

Так, відповідно до Специфікацій, укладених між Сторонами у 2016 році оплата товару Покупцем здійснюється за умови відстрочки платежу 30 календарних днів з дати штемпеля у ж/д накладній на станції Нікополь за продукцію, яка фактично прибула на станцію Нікополь, у 2017 році. Сторони визначили, що за умовами Договору, оплата товару Покупцем здійснюється на підставі 100 % передоплати за кожну узгоджену партію товару.

Сторонами підписано наступні Специфікації щодо поставки товару:

- "кокс камяновугільний класу крупності 25 мм і більше ТУ У 322-5-97" під №№ 2/1603595 від 06.07.2016, № 3/1603854, № 7/1604363, № 9/1604961 від 30.10.2016, № 20/1702477 від 10.04.2017, № 22 від 30.06.2017, № 23 від 02.08.2017;

- "кокс камяновугільний фракція 0-40 мм" під № 18 від 09.08.2016;

- "коксовий горішок ТУ У 19.1-0:2012" під № 4/1603954 від 09.08.2016 № 8, №10/1604962 від 03.10.2016, № 11/1605191 від 03.10.2016, № 12 від 04.11.2016, №14/1700559 від 15.12.2016, № 15/1701302 від 05.01.2017, № 21/1703057 від 03.05.2017;

- "дрібняк коксовий ТУ У 23.1-1:2011" під № 17/1701812 від 09.03.2017 та № 19/1702476 від 30.03.2017.

У вищевикладених специфікаціях узгоджено умови покупки відповідачем товару за договором від 01.06.16 № № 719/2016-Н/1603311, а саме: найменування товару, якість, упаковку, кількість, формулу по якій розраховується ціна реалізації, базову ціну, ринок збуту, строки поставки, загальну орієнтовану вартість Специфікацій.

Крім того, умови специфікацій № 22, 23, 17/1701812 та 18/1702475 містять строк відстрочки платежу 30 календарних днів з дати штемпеля у ж/д накладній на станції Нікополь за продукцію, яка фактично прибула на станцію Нікополь, у 2016- 2017 роках.

Всі інші специфікації містять пункт, який передбачає наступне: при простроченні терміну надання оригіналів рахунків - фактур та актів приймання - передачі товару Постачальником, зазначених у п. 3.4, термін оплати збільшується на термін прострочення надання Постачальником документів (на відповідну кількість днів прострочення). При цьому таке одностороннє відстрочення оплати не буде вважатися порушенням умов цього Договору. Датою отримання документів є дата зазначена на експрес/курєрській накладній. Опис відправлених документів зазначається в експрес/курєрській накладній (т. 1 а.с. 65-90).

На виконання умов цього договору позивач в період з 16.07.16 по 04.06.17 поставив, а відповідач прийняв та оплатив в повному обсязі товар, обумовлений в специфікаціях, що не заперечується сторонами та підтверджуються матеріалами справи.

В той же час, Відповідач, за доводами Позивача, сплатив вартість товару з порушенням погоджених сторонами строків, внаслідок чого Позивач, на підставі п.7.4 договору, нарахував 10% штрафу від вартості несвоєчасно сплаченого товару, що склав 6 226 626,28 грн., та на підставі приписів ст. 625 ЦК України нарахував 3 % річних, що склали 363 390,12 грн. ( т.6, а.с.234-237).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що фактичні обставини справи свідчать про порушення відповідачем умов договору щодо термінів оплати товару, а відтак, і про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача передбаченої договором неустойки (штрафу) та 3% річних.

Суд не погодився з твердженнями Відповідача, що ним не порушені зобовязання з своєчасної оплати отриманого від позивача товару внаслідок неможливості здійснення такої оплати з вини позивача, який несвоєчасно надав документи, які стосуються товару та підлягають переданню разом з ним відповідно до договору (акти приймання-передачі товару, рахунки фактури, сертифікати якості товару, тощо), оскільки АТ "Нікопольський завод феросплавів" не надано жодних доказів того, що він відповідно до умов п. п.3.11 договору поставки письмово, в тому числі за допомогою факсимільного або електронного звязку або листом з повідомленням про вручення, сповістив про це постачальника (Позивача) і вказав термін, в який повинен прибути представник постачальника на територію покупця для усунення таких недоліків.

Також, Відповідачем не надано доказів того, що він відповідно до приписів ст.666 ЦК України встановив постачальнику (Позивачу) розумний строк для передання таких документів, а у разі якщо ці документи не були передані постачальником відмовився від договору чи повернув товар постачальнику.

Суд не погодився з доводами Відповідача стосовно неможливості своєчасної оплати отриманого ним товару внаслідок зволікання позивача з наданням документів, що стосуються товару, оскільки навіть відсутність таких документів взагалі не впливає на можливість оплати отриманого товару, характеристики, кількість, вартість та умови оплати якого погоджені сторонами у договорі та специфікаціях до нього. А тому, посилання відповідача на приписи статей 612 та 613 ЦК України є безпідставними.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки товару, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як вже було зазначено вище, на виконання умов цього договору позивач в період з 16.07.16 по 04.06.17 поставив, а відповідач прийняв та оплатив в повному обсязі товар, обумовлений в специфікаціях, що не заперечується сторонами та підтверджуються матеріалами справи.

Пунктом 7.4. договору передбачено, що за повну або часткову відмову від оплати товару, узгодженого в специфікації (додатку) до цього договору, або не вибірку товару зі складу постачальника у строк, встановлений у специфікації (додатку) до цього договору, покупець зобовязується сплатити постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості товару, від якого він відмовився (не сплатив) або не вибрав в установлений цим договором строк (т.1, а.с.53-60).

Позивач на підставі п.7.4. договору нарахував 10% штрафу від вартості несвоєчасно сплаченого товару, що склав 6 226 626,28 грн.

З висновком господарського суду про задоволення позовних вимог в цій частині, колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту п. 7.4 Договору, штраф стягується з Покупця у випадку:

- повної або часткової відмови від оплати товару, узгодженого в специфікації (ОСОБА_2) до цього Договору;

- за не вибірку товару зі складу Постачальника у строк, встановлений у специфікації (ОСОБА_2) до цього Договору.

Розмір такого штрафу за п.7.4 Договору, становить 10% від вартості товару:

- від якого Покупець відмовився;

- від суми за товар, яку Покупець не сплатив;

- від вартості товару, який Покупець не вибрав у встановлений договором строк.

Колегія суддів вважає, що таку умову стягнення штрафу за п. 7.4 Договору, як повна або часткова відмова від оплати товару, узгодженого в специфікації (ОСОБА_2) до цього Договору, не можна ототожнювати із штрафною санкцією за порушення термінів оплати товару, як це зробив господарський суд, оскільки за умовами Договору стягнення штрафу можливо лише у випадку "відмови від оплати товару". Стягнення штрафу за "несвоєчасну оплату товару" або "відмову від оплати товару у строк, встановлений Договором (специфікацією)", Договором не передбачений.

Доказами повної або часткової відмови Покупця від оплати товару може бути відповідне листування між сторонами або наявність заборгованості за отриманий товар на момент звернення Позивача до суду.

В той же час, матеріалами справи підтверджено, що Відповідач в повному обсязі до звернення Позивача до суду розрахувався із ТОВ "Запорожспецсплав" за весь поставлений товар, який вказаний у позовній заяві. Про факт повного розрахунку за поставлений товар між сторонами зазначено навіть в позовній заяві. Тобто, сам Позивач підтверджує факт повного виконання обовязку AT "НЗФ" щодо оплати товару за Договором від 01.06.2016 року в повному обсязі.

Приймаючи до уваги виконання в повному обсязі взятого на себе обовязку AT "НЗФ" щодо оплати коштів на рахунок постачальника за поставлений товар та не доведення Позивачем факту відмови Відповідача від оплати отриманого товару, колегія суддів вважає висновок господарського суду в частині стягнення з Відповідача штрафу на підставі п. 7.4 Договору необґрунтованим та таким, що суперечить умовам договору. В задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо порушення Відповідачем умов договору в частині строку оплати отриманого товару, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.3.4. Договору постачальник зобовязується повідомляти покупця про проведення поставки товару протягом 1 робочого дня, а також протягом 15-ти днів (але не пізніше 3-го банківського дня місяця, наступного за звітним періодом) з моменту поставки, надати покупцеві (його представнику) наступні документи:

- сертифікат якості виробника товару (найменування виробника у сертифікаті повинне відповідати найменуванню виробника у специфікації ), а також інші документи згідно з п.2.3. договору (оригінали або належним чином завірені копії);

- рахунок на відвантажений товар (оригінал державною мовою) - 1 оригінал;

- акт прийому-передачі продукції (оригінал державною мовою) - 2 оригінали;

- залізничну накладну (оригінал) з відображенням інформації про власника товару, відправника та одержувача товару, за умови поставки залізничним транспортом, або товаротранспортну накладну (оригінал), за умови поставки вантажним автотранспортом постачальника.

Оригінали і копії вищевказаних документів передаються покупцю поштою (або службою курєрської доставки) або зазначеному ним представнику "з рук в руки".

Порядок оплати і форма розрахунків вказується сторонами в специфікаціях (додатках) до цього договору ( п.4.6.).

Як вже зазначалося вище, всі специфікації містять наступний порядок оплати товару: відстрочка платежу 30 календарних днів з моменту поставки.

До того ж, відповідно до умов всіх Специфікацій до Договору (крім № 22, 23, 17/1701812 та 18/1702475) при простроченні терміну надання оригіналів рахунків - фактур та актів приймання - передачі товару Постачальником, зазначених у п. 3.4, термін оплати збільшується на термін прострочення надання Постачальником документів (на відповідну кількість днів прострочення). При цьому таке одностороннє відстрочення оплати не буде вважатися порушенням умов цього Договору.

Отже, колегія суддів констатує, що початок перебігу строку оплати пов'язується не з моментом отримання документів, зазначених у п. 3.4 Договору, на чому наполягає заявник апеляційної скарги, а зі спливом 30 календарних днів з моменту поставки.

При цьому, протягом 15-ти днів з моменту поставки Продавець повинен надати покупцеві чотири групи вищезазначених документів.

Та лише при простроченні Постачальником терміну надання оригіналів саме рахунків-фактур та актів приймання-передачі товару (а не всіх, зазначених у п. 3.4 Договору документів, як стверджує Відповідач), термін оплати збільшується на термін прострочення надання цих документів на відповідну кількість днів прострочення (знову ж таки, за виключенням специфікацій № 22, 23, 17/1701812 та 18/1702475).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що сторони узгодили, що несвоєчасне надання постачальником оригіналів лише рахунків фактур та актів приймання-передачі товару, а не всіх інших, перелічених у п.3.4. договору документів, відтермінує строк оплати товару покупцем.

31.05.17 сторони уклали додаткову угоду № 3-1 до договору поставки №719/2016-Н/1603311 від 01.06.16, в якій (поміж-іншим) дійшли згоди доповнити абзацом п.3.4. договору і викласти його в новій редакції: "Протягом двох робочих днів від дати відвантаження товару, постачальник повідомляє покупця про проведенні відвантаження товару за формою, що містить наступні стовпчики: № договору, № специфікації, дата відправлення, найменування вантажу, № залізничної квитанції, № вагону, фізична вага, т. Інформація повинна бути надана у електронному вигляді в форматі XLS. Залізнична квитанція (копія) із зазначенням відомостей про власника товару, номер договору та додаткової угодиспецифікації, інформації про стан товару вологий або сухий" (т.1, а.с.63- 64).

Трактуючи на власний розсуд вищезазначену додаткову угоду, господарський суд прийшов до висновку, що сторони змінили строки та порядок повідомлення постачальником покупця про відвантаження товару (після його фактичної поставки) та узгодили, що постачальник повинен лише повідомити покупцю певну інформацію про товар, а не надати товаросупровідні документи, як було встановлено в п.3.4. раніше - під час укладання цього договору.

Але, дане твердження суду першої інстанції є хибним, оскільки пунктом 1 Додаткової угоди № 3-1 від 31.05.2017 внесено доповнення до пункту 3.4 Договору від 01.06.2016 у вигляді додаткового абзацу, а не змінено цей пункт Договору в цілому, так як дослівно п.1 Додаткової угоди № 3-1 від 31.05.2017 звучить наступним чином: "Сторони дійшли згоди доповнити абзацом пункт 3.4 Договору № 719/2016 від 01.06.2016 року і викласти його в новій редакції".

Отже, сторони вирішили доповнити пункт 3.4 Договору додатковим абзацам, а не змінити його повністю, як це зазначив у своєму рішенні від 15.11.2018 суд першої інстанції.

Таким чином, висновок господарського суду про відсутність у Постачальника обов'язку надати Покупцю товаросупровідні документи, передбачені п.3.4., є неправильним.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не повинен був брати до уваги наданні ТОВ "Запорожспецсплав" незрозумілі експрес-накладні, як доказ надсилання на адресу ПАТ "НЗФ" документів, передбачених п. 3.4 Договору, через неможливість ідентифікувати, які саме документи були додані до відправлень, оскільки в матеріалах справи наявні платіжні документи Відповідача, в яких у призначенні платежу зазначені конкретні рахунки Позивача, отримання яких Відповідач безпідставно заперечує.

Більш того, в матеріалах справи наявні листи Відповідача про виявлені ним недоліки у майже всіх первинних документах, надісланих Позивачем на його адресу (т. 7 а.с. 73-145).

Згідно з п.3.11. Договору у разі, якщо зазначені в п.3.4. договору документи складені з порушенням вимог для складання таких документів, якщо найменування та/або номенклатура, якісні, кількісні характеристики товару, зазначені в цих документах, не відповідають найменуванню та/або номенклатурі, якісним і кількісним характеристикам поставленого товару, покупець письмово, в тому числі за допомогою факсимільного або електронного звязку або листом з повідомленням про вручення, сповіщає про це постачальника і вказує термін, в який повинен прибути представник постачальника на територію покупця.

Постачальник або його представник за дорученням зобовязаний прибути не пізніше чим у триденний термін після отримання виклику, за виключенням часу проїзду для посвідчення факту невідповідності товару умовам договору шляхом підписання відповідного акту, передбаченого вимогами Інструкції П-6/П-7. Постачальник зобовязаний не пізніше чим на другий день після отримання виклику повідомити (в тому числі за допомогою факсимільного, електронного звязку або листом з повідомленням про вручення) покупця про прибуття/неприбуття представника для участі у прийманні товару за кількістю та /або якістю.

Відповідно до матеріалів справи, після того, як ТОВ "ЗапорожСпецСплав" надіслало на адресу відповідача документи, передбачені п.3.4 Договору, останнім знайдено неточності у наданих первинних документах та повідомлено Позивача відповідними листами, долученими до матеріалів справи разом із запереченнями (вих. № 2018.10.02/34-7578/4016):

- про знайдені недоліки у первинних документах (невірно зазначена маса вантажу, завищена сума рахунку, невірно вказані номера залізничних накладних, невірно зазначені номера рахунків та актів, не надані сертифікати якості сировини, не завірені сертифікати якості сировини і т.п.);

- прохання відкоригувати такі документи та здійснити їх заміну на правильні;

- додатково повідомлялося про неможливість здійснення своєчасної оплати за відвантажений товар через ненаданням вірно оформлених документів та інше (т. 7 а.с. 73-145).

Факт отримання даних листів постачальником підтверджується й тим, що ТОВ "Запорожспецсплав" відповідало на них, надаючи відповіді, а також виправляючи помилки в таких документах, надаючи їх повторно.

Також, суд першої інстанції не звернув увагу на наданий Відповідачем ОСОБА_2 до заперечень у вигляді таблиці, в якому було наведено дати отримання від постачальника неповного пакету документів, передбачених п. 3.4, та дати листів-повідомлень про виявлені ПАТ "НЗФ" недоліки.

Вищенаведеним спростовується висновок господарського суду про ненадання Відповідачем жодних доказів направлення на адресу постачальника повідомлень про виявлені недоліки у наданих відповідно до п. 3.4 договору документах.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його конання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) конання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 666 ЦК України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

За змістом ст. ст. 612, 613 ЦК України, ст. ст. 220, 221 Господарського кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобовязання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора; кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту, до чинення яких боржник не міг виконати свого обовязку.

Матеріалами справи підтверджено, що Постачальником фактично надсилалися на адресу відповідача документи, передбачені п.3.4 Договору, однак частина даних первинних документів мала неточності, не відповідала умовам договору та фактичним обставинам поставки, про що Відповідач на підставі п.3.11. Договору та ч. 1 ст. 666 ЦК України повідомляв Позивача відповідними листами, долученими до матеріалів справи.

Таким чином, ненадання постачальником покупцю оригіналів документів, які є підставою для відтермінування строку оплати товару покупцем, а саме рахунків-фактур та актів приймання-передачі товару, а не всіх, зазначених у п. 3.4 Договору документів, на поставлений товар по Договору № 19/2016-Н/1603311 від 01.06.2016, є простроченням кредитора, в розумінні наведених вище норм законодавства, яке не призводить до прострочення боржника - відповідача та унеможливлює застосування до нього правових наслідків за порушення зобовязання, в тому числі стягнення 3% річних.

При цьому, відповідно до специфікацій до Договору не надання сертифікатів якості сировини або надання незавірених сертифікатів якості сировини є простроченням кредитора.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який построчив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач на підставі приписів ст. 625 ЦК України нарахував та просив стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 363 390,12 грн.

Враховуючи розрахунок позивача (межі зазначеного ним періоду), колегія суддів, перевіривши правильність нарахування 3% річних, прийшла до висновку, що при здійсненні нарахування 3% річних Позивачем та господарським судом невірно визначено предмет нарахування, а саме, відсотки річних за несвоєчасне виконання грошових зобовязань нараховані Позивачем на частину грошових зобовязань Відповідача, по яких рахунки-фактури або акти приймання-передачі товару мали недоліки: невірно зазначена маса вантажу, завищена сума рахунку, невірно вказані номера залізничних накладних, невірно зазначені номера рахунків та актів, тощо.

Вищезазначені недоліки виявлені у наступних рахунках: № 1601314/Н від 30.08.2016; № 1601365/Н від 05.09.2016; № 1700386-1/Н від 20.04.2017; № 1700391-1/Н від 20.04.2017; № 1700386-2/Н від 20.04.2017; № 1700391-2/Н від 20.04.2017; № 1700406-1/Н від 22.04.2017; № 1700406-2/Н від 22.04.2017; № 1700417/Н від 25.04.2017; № 1700478/Н від 29.04.2017; № 1600565/Н від 24.08.2016; № 1601367/Н від 06.09.2016; № 1600625/Н від 11.09.2016; № 1600626/Н від 12.09.2016; № 1601456/Н від 16.09.2016; № 1600782/Н від 12.11.2016; № 1600834/Н від 20.11.2016; № 1600847/Н від 24.11.2016; № 1600910/Н від 19.12.2016; № 1600979/Н від 29.12.2016; № 1700041/Н від 22.01.2017; № 1700179/Н від 11.03.2017; № 1700178/Н від 12.03.2017; № 1700412/Н від 24.04.2017; № 1700430/Н від 25.04.2017; № 1700442/Н від 26.04.2017; № 1700598/Н від 26.05.2017,

у зв'язку з чим через прострочення кредитора відсутні підстави для нарахування відсотків річних за даними рахунками.

За розрахунком колегії суддів сума 3% річних, яка підлягає стягненню становить 201 583,79 грн.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню у звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи. Слід прийняти нове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожспецсплав" 201 583,79 грн. 3% річних, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Зважаючи на результати вирішення спору, за якими рішення відбулось частково на користь позивача та частково на користь відповідача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у даній справі необхідно розподілити між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог у наступній пропорції: 3,06 % - з Відповідача; 96,94 % - з Позивача.

У звязку з чим, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожспецсплав" на користь Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" необхідно стягнути 143 738,15 грн судових витрат за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 281, 282, 283 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" м. Нікополь Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 у справі № 904/3028/18 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 у справі №904/3028/18 скасувати.

Прийняти нове рішення у справі, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожспецсплав", м. Запоріжжя до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" м.Нікополь Дніпропетровської області про стягнення 6 590 016,40 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" м.Нікополь Дніпропетровської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожспецсплав", м. Запоріжжя 201 583,79 грн. 3% річних, 3024,82 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожспецсплав", м. Запоріжжя на користь Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" м.Нікополь Дніпропетровської області 143 738,15 грн судових витрат за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік