ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2019 р. м. Київ Справа№ 911/1901/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Разіної Т.І.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Вайнер Є.І.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 14.02.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фермой-Кі" на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.09.2018 про повернення позовної заяви (повний текст підписано 27.09.2018)

у справі №911/1901/18 (суддя Горбасенко П.В.)

за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фермой-Кі"

до Приватного акціонерного товариства "Дніпрометалсервіс"

про витребування майна

В судовому засіданні 14.02.2019 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.09.2018 у справі №911/1901/18 позовну заяву і додані до неї документи повернуто позивачеві.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою, позивач 10.10.2018 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована неправильним застосуванням судом норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апелянт зазначає, що судом не прийнято до уваги, що згідно остаточного рішення ЄСПЛ від 12.10.2017 у справі «Бурмич та інші проти України», ЄСПЛ задовольнив заяву Збігнева Врублевського №33421/15 у пов'язаній цивільній справі №361/171/14-ц за позовом громадянина Польщі Збігнева Врублевського до ЗАТ «Ерлан», ПрАТ «Дніпрометалсервіс» та інших про визнання дій неправомірними та відшкодування шкоди за втрачене майно вищезгаданого об'єкту незавершеного будівництвом комплексу, та вилучив заяву з реєстру справ ЄСПЛ і передав її до Комітету Міністрів ради Європи.

Апелянт вказує, що судом не враховано, що право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Доступ до правосуддя в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини здійснюється шляхом точного, послідовного та неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач - 1 заперечує проти доводів апелянта та вважає, що суд першої інстанції ухвалив правильне по суті судове рішення (ухвалу) з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, що має наслідком залишення її без задоволення, а судове рішення (ухвалу) без змін.

Вказує, що апеляційна скарга не містить жодної підстави, передбаченої ст. 280 ГПК України, та не містить обґрунтування заявлених апеляційних вимог.

Зазначає, що положення п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не можуть бути застосовані до спірних правовідносин та бути підставою для звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача 05.11.2018 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2018 у справі №911/1901/18 апеляційну скаргу позивача залишено без руху з підстав неподання документів, що посвідчують повноваження представника і в справі відсутні документи для підтвердження його статусу адвоката та відсутність даних щодо зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України у справі №911/1901/18 - 1762,00 грн. судового збору, сплаченого за дублікатом квитанції №0.0..1 код квитанції №1377-4389-2459-2056 від 09.10.2018.

Супровідним листом № 12 від 27.11.2018 позивачем подано суду дублікат чека про сплату судового збору, засвідчену електронним підписом копію довідки про сплату та зарахування судового збору, копію ордера та свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю.

Одночасно в апеляційній скарзі позивачем подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке вмотивоване отриманням останнім повного тексту ухвали 05.10.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 2 ст. 271 ГПК України).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 у справі №911/1901/18 поновлено позивачу строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 281 ГПК України процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 у справі №911/1901/18 призначено справу до розгляду на 14.02.2019, зобов'язано Підприємство з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фермой-Кі" у строк до 08.02.2019 надати до Північного апеляційного господарського суду копію позовної заяви з додатками у справі №911/1901/18, яка була повернута Господарським судом Київської області ухвалою від 27.09.2018, оскільки її копія відсутня в матеріалах оскарження, а без тексту позовної заяви апеляційний суд позбавлений можливості перевірити доводи апеляційної скарги.

12.02.2019 від представника позивача на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 надійшов супровідний лист з оригіналом позовної заяви з додатками.

Представники позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 14.02.2019 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, крім того вказали про нові обставини щодо несплати судового збору, а саме скрутне матеріальне становище позивача та просили суд апеляційної інстанції звільнити позивача від сплати судового збору за подання позову з інших підстав, про що не було заявлено в суді першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 14.02.2019 заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка вищевказаних представників обов'язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

Пунктом 9 ч.1 Перехідних положень ГПК України, що набрав чинності 15.12.2017, роз'яснено, що справи у суді апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у серпні 2018 Підприємство з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фермой-Кі" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Дніпрометалсервіс" про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Дніпрометалсервіс" повернути в натурі Підприємству з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фермой-Кі" незаконно отримане майно - об'єкт незавершеного будівництва, розташований за адресою: вул. Київська, 2 у с. Красилівка Броварського району Київської області, що складається з промислового корпусу "А-1", КНС "Б", водонапірних башт "В" і "Г", огорожі "К", що належить Приватному акціонерному товариству "Дніпрометалсервіс", загальною вартістю 4 072 285,00 грн. (відповідно до переліку, наведеного в позові; усунення перешкод з боку Приватного акціонерного товариства "Дніпрометалсервіс" у здійсненні права власності позивача в частині користування власним майном у вигляді цілісного майнового комплексу - об'єкту незавершеного будівництва, розташованого за адресою: вул. Київська 2 у с. Красилівці Броварського району Київської області і всім належним йому майном, що міститься на земельній ділянці за вказаною адресою, шляхом заборони Приватному акціонерному товариству "Дніпрометалсервіс" перешкоджати Підприємству з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фермой-Кі" у здійсненні права власності та звільненні території від його персоналу, охорони.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає себе власником майна, яке використовується в господарській діяльності відповідача, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.09.2018 залишено позовну заяву Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фермой-Кі" без руху та зобов'язано позивача усунути виявлені недоліки протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали шляхом подання до суду письмових пояснень із зазначенням:

- документів на підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі;

- відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору;

- відомостей про вжиття/невжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви;

- попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи;

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Вказану ухвалу отримано представниками позивача 11.09.2018 та 26.09.2018.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.09.2018 у справі №911/1901/18 позовну заяву і додані до неї документи повернуто позивачеві на підставі ч. 6 ст. 174 ГПК України.

Ухвала вмотивована тим, що позивачем у встановлений судом строк не усунуто недоліки позовної заяви, крім того, судом було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору з посиланням на п.п. 13, 15 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Апелянт вважає, що за подання даної позовної заяви в силу положень п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не сплачується.

Розглянувши матеріали оскарження, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволенні клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору на підставі п.п. 13, 15 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», та як наслідок повернення позовної заяви з огляду на наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнової вимоги; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 162 ГПК України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

В обґрунтування ціни позову та судового збору позивач зазначив, що правовим наслідком тривалого невиконання рішення Апеляційного суду Київської області у справі № 22а-2567 стало незаконне позбавлення заявника майнових прав у ТОВ «Фермой-КІ», яке, у свою чергу, незаконно втратило об'єкт незавершеного будівництвом комплексу, що розташований за адресою Київська область, Броварський район, с. Красилівка, вул. Київська 2, то заява про перегляд судового рішення за позовом Врублевського Збігнева до ПрАТ «Дніпрометалсервіс», КП КОР «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації» про витребування майна із чужого незаконного володіння за нововиявленими обставинами є іншим заходом відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції, тобто відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою у розумінні пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, на думку заявника, будь-які позови чи заяви, у тому числі про витребування майна, підставою яких є відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, звільняються від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до суду з майновою вимогою про витребування майна вартістю 4 072 285,00 грн. та немайновою вимогою про усунення перешкод у користуванні вказаним майном, в порушення п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України не надав суду документи на підтвердження сплати судового збору у загальному розмірі 62 846,28 грн., а саме: 61 084,28 грн. за майнову вимогу про витребування майна вартістю 61 084,28 грн. (1,5 % від 4 072 285,00 грн.) + 1 762,00 грн. за немайнову вимогу про усунення перешкод у користуванні майном (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Враховуються те, позивач (суб'єкт господарювання) звернувся до господарського суду з позовом до відповідача (суб'єкта господарювання) про витребування нерухомого майна, тобто існує майновий спір, колегія суддів погоджується з вірними висновками місцевого господарського суду про безпідставність тверджень позивача про те, що будь-які позови чи заяви, у тому числі про витребування майна, підставою яких є відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою звільняються від оплати судовим збором.

В клопотанні про звільнення від сплати судового збору, що надійшло до Господарського суду Київської області 17.09.2018 позивач, як на підставу звільнення від сплати судового збору, окрім посилань на п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» посилається на п. 15 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 15 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» особа звільняється від сплати судового збору за подання клопотання про визнання і виконання рішення іноземного суду відповідно до міжнародного договору України, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, подання апеляційної та касаційної скарг у таких справах.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позов пред'явлений до Приватного акціонерного товариства "Дніпрометалсервіс" про витребування майна з чужого незаконного володіння, а не до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою або органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду про відшкодування шкоди завданої їх незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Доказів того, що позивач визнаний потерпілим у кримінальному провадженні №0000297 від 26.04.2018, матеріали клопотання та справи не містять.

Посилання на звільнення від сплати судового збору на підставі п. 15 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» також є необґрунтованим, оскільки клопотання про визнання і виконання рішення іноземного суду відповідно до міжнародного договору України не надходило.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було правомірно відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі п.п. 13, 15 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» та, як наслідок повернення позову без розгляду у зв'язку з неподанням доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Згідно із ч. 6 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Частиною 7 ст. 174 ГПК України встановлено, що про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді. У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви та направлення справи для продовження розгляду, суд не має права повторно повертати позовну заяву.

Відповідно до ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Як вбачається з повернутого 14.09.2018 до Господарського суду Київської області рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (вх. № 28737/18 від 14.09.2018), 11.09.2018 представником позивача Ратушем В.Б. отримано ухвалу Господарського суду Київської області від 06.09.2018, проте заяву про усунення недоліків до суду не подано.

Клопотання представника позивача Зими Л.М. про звільнення від сплати судового збору з вказаних вище підстав, що надійшло до суду першої інстанції 17.09.2018, вірно відхилено судом в оскаржуваній ухвалі з наведенням доводів в її обґрунтування.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Київської області від 27.09.2018 про повернення позовної заяви у справі №911/1901/18 винесена з дотриманням норм матеріального та у відповідності до норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Доводи представників позивача в суді апеляційної інстанції щодо скрутного матеріального становища позивача, як нової підстави для звільнення останнього від сплати судового збору, колегією суддів не приймаються до розгляду, оскільки вони не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

При цьому позивач не позбавлений права на звернення з позовом до суду в загальному порядку та подачу клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв'язку з скрутним матеріальним становищем з наданням відповідних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів позивача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття оскаржуваної ухвали у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про повернення позивачу без розгляду позовної заяви та доданих до неї документів.

Колегія суддів погоджується з доводами Приватного акціонерного товариства "Дніпрометалсервіс", викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, вважає їх обґрунтованими, та не вбачає правових підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271 п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Фермой-Кі" на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.09.2018 про повернення позовної заяви у справі №911/1901/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 27.09.2018 про повернення позовної заяви у справі №911/1901/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/1901/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 19.02.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Т.І. Разіна

А.І. Тищенко