номер провадження справи 17/130/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.02.2019 Справа № 908/2108/18

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л.

при секретарі судового засідання - Юсубовій Д.В.

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "БІНФІЛД" від 21.02.19 № 69-19 про вжиття заходів забезпечення позову по справі № 908/2108/18

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "БІНФІЛД", 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕКСІ ФРУТ КОМПАНІ", 72364, Запорізька обл., Мелітопольський р-н, с. Костянтинівка, вул. Дорожна, 97/2

про стягнення 634 561,95 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Коваль К.О., ордер серії КВ № 763790 від 25.01.19;

від відповідача: Шмідт І.В., паспорт серії НОМЕР_1, виданий Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області 14.03.02 - директор

ВСТАНОВИВ:

12.10.18 до господарського суду Запорізької області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "БІНФІЛД" (далі ТОВ "БІНФІЛД") із позовною заявою за вих. від 08.10.18 № 388-18 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕКСІ ФРУТ КОМПАНІ" (ТОВ "БЛЕКСІ ФРУТ КОМПАНІ") заборгованості за договором поставки від 12.04.18 № БФ18/04-12-06 в розмірі 637 541,68 грн., а саме: 570 972,00 грн. основного боргу; пені - 51 399,90 грн.; 10 % річних - 14 683,00 грн.; інфляційні втрати - 486,78 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. 193 ГК України, ст. ст. 525, 526, 530, 611, 612, 625, 712 ЦК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.18 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Корсун В.Л.

Ухвалою від 16.10.18 судом позовну заяву ТОВ "БІНФІЛД" за вих. від 08.10.18 № 388-18 про стягнення з ТОВ "БЛЕКСІ ФРУТ КОМПАНІ" заборгованості за договором поставки від 12.04.18 № БФ18/04-12-06 в розмірі в розмірі 637 541,68 грн., а саме: 570 972,00 грн. основного боргу; пені - 51 399,90 грн.; 10 % річних - 14 683,00 грн.; інфляційні втрати - 486,78 грн. залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви - 7 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

29.10.18 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви за вих. від 23.10.18 № 398-18, в якій позивач усунув недоліки вказані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 16.10.18, а саме надав до суду квитанцію від 23.10.18 № ПН2133 про доплату судового збору в розмірі 0,01 грн. та надано пояснення щодо договору поставки від 12.04.18 № Б18/04-12-06.

Ухвалою від 02.11.18 судом прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2108/18 за правилами загального позовного провадження, якій присвоєно номер провадження 17/130/18. Підготовче судове засідання призначено на 29.11.18.

Ухвалою від 29.11.18 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів - до 01.02.2019 включно та відкладено підготовче засідання у справі № 908/2108/18 на 26.12.18.

Ухвалою віл 26.12.18 судом відкладено підготовче засідання у справі № 908/2108/18 на 29.01.19 о/об 12 год. 00 хв.

В підготовчому засіданні 29.01.19 судом у справі № 908/2108/18 оголошено перерву на 01.02.19.

Ухвалою від 01.02.19 судом закрито підготовче провадження у справі № 908/2108/18., розгляд справи по суті розпочато з 01.02.19 та оголошено перерву в розгляді справи № 908/2108/18 по суті на 18.02.19.

Ухвалою від 18.02.19 судом відкладено розгляд справи № 908/2108/18 по суті спору на 26.02.19.

26.02.19 до суду надійшла заява за вих. від 21.02.19 № 69-19 про забезпечення позову, в якій позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти ТОВ "БЛЕКСІ ФРУТ КОМПАНІ", що обліковуються на рахунку: банк ЗАТ «Прокредитбанк», р/р 9772, МФО 320984, а також, на інших рахунках, відкритих в інших фінансових установах України, що будуть встановлені державним виконавцем, в межах суми грошових коштів у розмірі 421 794,10 грн.

В судовому засіданні 26.02.19 представник позивача підтримав вказану заяву від 21.02.19 № 69-19 про забезпечення позову та просить суд накласти арешт на грошові кошти ТОВ "БЛЕКСІ ФРУТ КОМПАНІ", що обліковуються на рахунку: банк ЗАТ «Прокредитбанк», р/р 9772, МФО 320984, а також, на інших рахунках, відкритих в інших фінансових установах України, що будуть встановлені державним виконавцем, в межах суми грошових коштів у розмірі 421 794,10 грн.

В обґрунтування вимог вказаної заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що (дослівно): «… З урахуванням того, що статутний капітал відповідача складає 55 000 грн. 00 коп. (згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців) вказаних коштів недостатньо для задоволення позовних вимог у випадку їх задоволення. Враховуючи також, що сам відповідач зазначає про відсутність коштів та значну заборгованість є достатньо обґрунтоване припущення, що грошові кошти, що досі є на рахунку відповідача можуть зникнути та таким чином унеможливити виконання рішення суду.

Потрібно зазначити, що позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості, проте відповідач не звертає уваги та не погашає заборгованість в добровільному порядку. Тобто, у позивача є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення, оскільки незважаючи на пред'явлення вимог про погашення боргу, наявність якого підтверджується, відповідач не має на меті розрахуватися з позивачем… Накладення арешту кошти, що знаходяться на рахунку відповідача в межах заявленої до стягнення суми в якості заходу до забезпечення позову:

- не блокує та не перешкоджає господарській діяльності відповідача, оскільки не порушує його право вільно користуватися та розпоряджатися своїми грошовими коштами, адже накладення арешту відбудеться на суму коштів у межах ціни позову, що не може заважати нормальному функціонуванню відповідача та вільному використанню інших коштів на банківських рахунках, які перевищують зазначену суму.

- не порушує права осіб, що не є учасниками судового процесу.

- є адекватним заходом, враховуючи предмет даного спору.

- є повністю співмірним з позовними вимогами.

Хочу відзначити, що забезпечення позову у вигляді накладення арешту грошові кошти відповідача в даному випадку відповідає вимогам адекватності і співмірності. оскільки не покладає на заінтересовану особу ніякого зайвого обтяження, проте дозволяє створити належні умови для реалізації позивачем права на судовий захист.

Таким чином єдиним можливим джерелом для виконання рішення суду є грошові кошти, які знаходяться на поточних рахунках відповідача…».

Представник відповідача в судовому засіданні проти вказаної заяви заперечив в повному обсязі, просить суд відмовити заявнику в задоволені вказаної заяви.

Розглянувши матеріали заяви ТОВ "БІНФІЛД" за вих. від 21.02.19 № 69-19 про забезпечення позову судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2 днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 ГПК України).

За змістом ч. 1 ст. 116 ГПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно із п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», забезпечення позову як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи може застосовуватись як за основним, так і за зустрічним позовом на будь-якій стадії процесу, включаючи перегляд рішення, ухвали, постанови (далі - рішення) в апеляційному або у касаційному порядку.

Питання про забезпечення позову може вирішуватись господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

В п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» зазначено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на утруднення або неможливість виконання рішення без наведення відповідного обґрунтування та надання належних доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження виникнення у заявника підстав для того, щоб просити суд забезпечити позов до матеріалів заяви про забезпечення позову від 21.02.19 № 69-19 позивачем не надано жодного доказу.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у ч. 2 ст. 136 ГПК України.

Забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, тому у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін; імовірність настання вищезазначених негативних наслідків в разі невжиття таких заходів. Оцінка ефективності заходу забезпечення позову здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Між тим, із змісту заяви не вбачається жодного обґрунтованого припущення та не надано належних доказів на підтвердження того, що існують обставини, які дійсно можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення. Самі лише посилання позивача на те, що статутний капітал відповідача складає 55 000 грн. 00 коп. (згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців) та вказаних коштів недостатньо для задоволення позовних вимог у випадку їх задоволення, а також посилання відповідача на те, що сам відповідач зазначає про відсутність коштів та значну заборгованість, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Приймаючи до уваги вищевикладене, заява ТОВ "БІНФІЛД" від 21.02.19 № 69-19 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76, 77, 86, 136-141, 144, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "БІНФІЛД" у задоволенні заяви від 21.02.19 № 69-19 про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти ТОВ "БЛЕКСІ ФРУТ КОМПАНІ", що обліковуються на рахунку: банк ЗАТ «Прокредитбанк», р/р 9772, МФО 320984, а також, на інших рахунках, відкритих в інших фінансових установах України, що будуть встановлені державним виконавцем, в межах суми грошових коштів у розмірі 421 794,10 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Статтею 235 ГПК України визначено, що ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Пунктом 3 ч. 1 ст. 255 ГПК України закріплено, що окремо від рішення суду першої інстанції мажуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову.

Згідно з вимогами ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 27.02.19.

Суддя В.Л. Корсун