ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

19 лютого 2019 року Справа № 916/1366/18
м.Одеса

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної,

суддів Л.О.Будішевської, Л.В. Поліщук

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від Міністерства оборони України - Єрмаков А.В. - за довіреністю;

від Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" - не з'явився;

від ФОП Якубенко О.В. - не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства оборони України про зупинення провадження у справі при розгляді апеляційної скарги

Міністерства оборони України

на рішення господарського суду Одеської області від 06 листопада 2018 року

у справі №916/1366/18

за позовом Міністерства оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс"

до Фізичної особи-підприємця Якубенко Олени Вячеславівни

про усунення перешкод у користуванні майном

встановив:

06.01.2018р. Міністерство оборони України звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою (з урахуванням заяви від 06.09.2018р. про уточнення позовних вимог) до фізичної особи-підприємця Якубенко Олени Вячеславівни, в якій просило зобов'язати ФОП Якубенко О.В. та будь-яких інших третіх осіб усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем, шляхом звільнення торговельного місця НОМЕР_1 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу) по вулиці Рожевій на території ТОВ "Промтоварний ринок" за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на виконання п. 1.2 Договору №ВКС-1485 від 01.02.2017р.,про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів, укладеного між Міністерством оборони України, від імені якого діє Концерн «Військторгсервіс» в особі начальника філії «Одеське управління військової торгівлі», та ФОП Якубенко О.В., Якубенко О.В. було надано у платне користування торговельне місце НОМЕР_1, що розташоване на території ТОВ «Промтоварний ринок» (Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард) по вул.Рожева, згідно з планом розташування.

Згідно п. 3.1. Договору, Якубенко О.В. взяла на себе зобов'язання перераховувати/вносити до каси Філії «ОУВТ» Концерну «Військторгсервіс» чи на розрахунковий рахунок щомісячний платіж у розмірі, встановленому п.3.2. Договору у період з 10-го по 20-е число поточного місяця. Загальна вартість наданих послуг по розміщенню одного 20-футового контейнеру на виділеній території за Договором в місяць складає, з урахуванням ПДВ - 2680,00грн.

Натомість, як стверджує позивач, відповідач належним чином не виконувала умови Договору №ВКС-1485 від 01.02.2017р., а саме систематично порушувала встановлені п.3.1. Договору строки оплати за користування торговим місцем. За неналежне виконання договірних зобов'язань, наявності заборгованості по оплаті за користування торговельним місцем згідно п.7.2. Договору, договір розривається в односторонньому порядку при заборгованості по оплаті більше ніж 2 (два) місяці.

У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору та наявністю заборгованості по оплаті за 2 місяці (лютий, березень 2018 року) Філія «ОУВТ» листом від 26.03.2018р. повідомила Якубенко О.В. про розірвання Договору №ВКС-1485.

Поряд з тим, 06.04.2018р. відповідач перерахувала на розрахунковий рахунок Філії «ОУВТ» кошти за лютий-березень, які Філією не зараховані у зв'язку з відсутністю договірних відносин.

Позивач зазначає, що Якубенко О.В. не звільняє торговельне місце НОМЕР_1 та надалі безперешкодно та безпідставно продовжує ним користуватися.

04.06.2018р. Філія «ОУВТ» звернулась до Овідіопольського відділу поліції з заявою №772 про вчинення Якубенко О.В. кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.206 та ч. 2 ст.2062 КК України, а також із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 04.06.2018р. №753 до військової прокуратури Одеського гарнізону, за наслідками якої 06.06.2018р. військовою прокуратурою Одеського гарнізону внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення Якубенко О.В. кримінального правопорушення.

Міністерство оборони України зазначає, що за наслідками проведеної інвентаризації торгівельних місць дільниці №6 на території ТОВ « Промтоварний ринок» по вул.Рожевій представниками Філії «ОУВТ» складено Акт інвентаризації від 10.04.2018р., яким встановлено, що торговельним місцем НОМЕР_1 користується ОСОБА_4, який не перебуває у договірних відносинах з Міністерством оборони України, але зазначив, що користується приміщенням на підставі договору суборенди.

Позивач вказує, що в результаті неправомірних дій Якубенко О.В. та перешкод Міністерству оборони України в особі його уповноважених осіб у користуванні торговельним місцем НОМЕР_1, щомісячно Міноборони в особі Філії «ОУВТ» недоотримує кошти за користування торговельним місцем у розмірі 16 925,40грн.

Наведене, за твердженнями позивача, призводить до порушення чинного законодавства та наносить значну шкоду державним інтересам, адже відповідно до Положення про Міністерство оборони України , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. №671, міністерство оборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період.

01.08.2018р. від Міністерства оборони України надійшли до суду пояснення щодо необхідності залучення до участі у справі третьої особи, в яких позивач просить залучити до участі у справі Концерн «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс», у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.09.2018р. крім іншого, залучено до участі у справі Концерн «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс», у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача.

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.11.2018р. (суддя Петров В.С.) у задоволенні позову Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" до Фізичної особи-підприємця Якубенко Олени Вячеславівни про усунення перешкод у користуванні майном відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення, господарський суд виходив з того, що аналіз змісту договору № ВКС-1485 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів від 01.02.2017 р. свідчить про те, що вказаний договір за своєю природою є договором найму (оренди). За умовами договору строки внесення плати за користування торгівельним місцем визначено місяцем, а термін внесення встановлено з 10 по 20-те число поточного місяця, а тому в даному випадку відповідач не порушив умови договору щодо несплати за користування більше ніж 2 місяця, враховуючи внесення відповідачем плати за користування за лютий і березень 2018 року саме 06.04.2018 р., оскільки за умовами договору розірвання договору в односторонньому порядку матиме місце у разі допущення відповідачем порушення у вигляді несплати більше, ніж 2 місяця, що у даному випадку вважатиметься саме несплата протягом трьох місяців поспіль, тоді як відповідачем була внесена плата за лютий і березень до настання чергового строку платежу за квітень місяць (з 10 по 20-те число). З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що підстави для застосування позивачем п. 7.2 договору були відсутні.

Судом також зазначено, що позивач мав намір розірвати договір № ВКС-1485 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів від 01.02.2017 р., про що свідчать листи Концерну "Військторгсервіс" від 26.03.2018 р. за вих. №№ 395, 25.04.2018 р. за вих. № 553, 24.05.2018 р. вих. № 700, від 04.06.2018 р. вих. № 744, від 23.06.2018 р. вих. № 896, однак відповіді на вказані листи Концерном "Військторгсервіс" отримано не було, а відтак у зв'язку з неодержанням відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу Міністерство оборони України мало право передати спір на вирішення суду, що мало передувати поданню позову про усунення перешкод у користуванні майном.

Господарським судом встановлено, що договір № ВКС-1485 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів від 01.02.2017 р. не розірвано, а тому відповідач на правових підставах користується торгівельним місцем № 3759. Отже, за умови того, що договір № ВКС-1485 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів від 01.02.2017 р. діє, при розгляді справи позивачем не доведено порушень його прав власника стосовно торговельного місця № 3759, зважаючи на що суд дійшов висновку про недоведеність позивачем заявлених ним вимог щодо зобов'язання Якубенко О.В. та будь-яких третіх осіб усунути перешкоди у користуванні майном. Судом вказано, що такі обставини виключають можливість відновлення порушених з боку відповідача, на думку позивача, прав власника шляхом покладення на відповідача та третіх осіб обов'язку усунути перешкоди у користуванні торгівельним місцем № 3759, наявність яких судом не встановлено.

Щодо вимоги Міністерства оборони України зобов'язати фізичну особу-підприємця Якубенко О.В. та будь-яких інших третіх осіб усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем шляхом звільнення торговельного місця № 3759 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу) по вулиці Рожевій на території ТОВ "Промтоварний ринок" судом зазначено, що з вказаної позовної вимоги вбачається, що вона поширена на осіб, яких не визначено, не конкретизовано та яких не зазначено позивачем в якості відповідачів за його позовом, що не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом усунення перешкод у здійсненні ним прав користування судом зазначено, що поданий Міністерством оборони України позов є негаторним, однак, як свідчать матеріали справи та не спростовано сторонами, договір № ВКС-1485 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів від 01.02.2017 р. не розірвано. Отже, у даному випадку між сторонами по справі існують договірні орендні правовідносини, що в свою чергу виключає взагалі можливість застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом усунення перешкод у здійсненні власником прав користування (негаторний позов) за умови наявності відповідних порушень.

30.11.2018р. до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області надійшла апеляційна скарга Міністерства оборони України, в якій скаржник просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги Міністерство оборони України зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з огляду наступного:

- суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що Договір №ВКС-1485 від 01.02.2017 є договором оренди, в якому МО України виступає стороною - Орендодавцем, та зобов'язано дотримуватись положень Закону яким регулюються орендні правовідносини. Виходячи з аналізу положень ст. 795 ЦК України, основним документом що підтверджує факт передачі майна в оренду і початок строку оренди, є акт приймання-передачі майна, підписання якого є обов'язковим при укладанні договорів оренди. Однак, між Міністерством оборони України та ФОП Якубенко О.В. не укладалося жодного акту приймання-передачі, за яким би відповідачу передавалось право платного користування торговельним місцем;

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у ФОП Якубенко О.В. заборгованості перед Міністерством оборони України за Договором №ВКС-1485 від 01.02.2017р. За умовами Договору відповідач повинна щомісячно сплачувати зазначений у Договорі платіж - 2680грн. у період з 10 по 20 число поточного місяця, проте ФОП Якубенко О.В. не оплатила заборгованість по оплаті більше ніж 2 місяці (лютий, березень та 5 днів квітня 2018р.) та у зв'язку із наявністю заборгованості більше ніж за 2 місяці договір розірвано в односторонньому порядку. З матеріалів справи вбачається що ФОП Якубенко О.В. було сплачено заборгованість за договором лише 06.04.2018, тобто уже після його розірвання в односторонньому порядку, визначеному у пункті 7.2 Договору. Таким чином, 2 місяці та 5 днів відповідач використовував торговельне місце Міністерства оборони України безоплатно;

- при укладанні Договору №ВКС-1485 від 01.02.2017, сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, до якого включено, окрім типових умов, і особливі, у тому числі умови щодо одностороннього розірвання договору за умови наявності заборгованості по оплаті більше ніж за 2 місяці (п.7.2). Аналіз статей 525, 651 ЦК України свідчить про те, що законодавець допускає можливість розірвання договору (чи відмови від нього) в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами такого договору; такого ж висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16.05.2018 справа №420/504/16-ц, та постанові від 23.05.2018р. у справі №647/1460/17, при перегляді подібних справ, тому посилання на те, що одностороннє розірвання договору не допустиме спростовуються як нормами чинного законодавства так і висновками Верховного Суду;

- у рішенні від 06.11.2018р. суд посилається на постанову Верховного Суду від 13.02.2018 (у справі №916/849/17), однак вказане посилання не має жодного відношення до даної справи, по-перше умови договорів не є аналогічними як це зазначено у рішенні, по- друге підставою для розірвання договору, укладеного з ФОП Якубенко О.В. є його не виконання підприємцем та наявність заборгованості по оплаті у зв'язку з чим його і розірвано в односторонньому порядку;

- скаржник не погоджується із твердженням суду про те, що листи що містяться у матеріалах справи які направлялись відповідачеві свідчать про наявність у позивача наміру розірвати Договір від 01.02.2017р., однак враховуючи те, що відповіді на них отримано не було, позивач мав право передати спір на вирішення суду, що мало передувати поданню позову про усунення перешкод у користуванні майном, оскільки виходячи зі змісту п. 7.2 Договору від 01.02.2017р., позивач не повинен направляти жодних повідомлень про припинення Договору, так як, він розривається в односторонньому порядку при наявності факту заборгованості та повідомлення містять відомості про те, що Договір уже розірвано в порядку п. 7.2, та про не зарахування подальших платежів, які почали надходити після розірвання Договору.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2018р. відкрито апеляційне провадження у справі.

26.12.2018р. філія «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс» подала суду апеляційної інстанції пояснення по апеляційній скарзі, в яких просить суд задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі. Зміст пояснень є аналогічним доводам апеляційної скарги Міністерства оборони України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.12.2018р. призначено справу до розгляду.

22.01.2019р. відповідач подала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. У відзиві зазначено, що:

- суду не був наданий оригінал або належним чином засвідчена копія Договору від 21.02.2000р. №181/9-83 (ст.91 ГПК України), а набір аркушів А-4, перший з яких має назву Договір №181/9-83, поданий разом з позовною заявою не містить аркуша з вказівкою підписантів; у відповідача є сумніви щодо відповідності умов, які вказані у копії «договору», доданого до позовної заяви оригіналу договору;

- Міноборони України не має законних підстав на безоплатне використання торгових місць по вулиці Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок», зокрема, і місця НОМЕР_1; позивач не підтвердив належними доказами своє право на первинне користування спірним торговим місцем;

- твердження апелянта про те, що Договір був розірваний достроково в односторонньому порядку, без звернення до суду з вимогою про його розірвання є незаконним; позивачем не було дотримано порядку дострокового розірвання договору стороною, встановленого ст.188 ГК України; письмової угоди про розірвання договору між сторонами не укладалося;

- позивач на даний час є неволодіючим користувачем, оскільки спірне торгове місце займає інша особа; подання негаторного позову відбувається за умови володіння майном, адже в разі, коли майно вибуло з володіння користувача, останній здійснює захист порушеного права шляхом подачі індикаційного позову - вимога власника неволодіючого майном, тобто з посиланням на ст.387 ЦК України, чого позивачем зроблено не було;

- орендна плата, на несплату якої посилається позивач, була сплачена ФОП Якубенко О.В., наразі позивач продовжує отримувати від відповідача орендну плату за користування торговим місцем, що свідчить про те, що позивач не вчинив дій, які б вказували на розірвання ним Договору в односторонньому порядку; судова практика свідчить про те, що у випадку, якщо заборгованість була погашена, то підстав для розірвання договору оренди немає.

06.02.2019р. Міністерство оборони України подало Південно-західному апеляційному господарському суду клопотання, в якому просило поновити йому строк на подачу клопотання та задовольнити клопотання про зупинення провадження у справі до отримання правової позиції Верховного суду у справі №914/2649/17.

В обґрунтування клопотання скаржник зазначив, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.08.2018р. справу №914/2649/17 разом з касаційною скаргою ПП «Міська оренда» на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.06.2018р. передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Підставами для передачі справи до Великої Палати є те, що суд касаційної інстанції, що переглядає справу, вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому судовому рішення Верховного Суду України. Мотивуючи ухвалу, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив про необхідність відступити від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 20.11.2012р. №3-53гс12 щодо застосування положень статті 188 ГК України, де зазначено, що надсилання відповідачу пропозицій про внесення змін до спірного договору оренди є виключно правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання вимог частини другої статті 188 ГК України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору оренди земельної ділянки не позбавляє права звернутися до суду з позовом про зміну умов договору за наявності спору, тобто відсутності згоди на зміну умов договору. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду прийшов до висновку, що передумовою звернення до суду із вимогами про внесення змін до договору чи його розірвання за рішенням суду є дотримання визначеного статтею 188 ГК України досудового порядку врегулювання цього питання із наданням доказів того, що таке питання не може бути вирішене за згодою сторін. При цьому одна сторона договору відмовилась або ухилялась від внесення змін чи розірвання цього договору. З урахуванням вищезазначеного, та з неоднозначним застосуванням норм права (ст. 188 ГК України) господарськими судами у подібних правовідносинах, необхідне отримання правової позиції Верховного суду

В засіданні суду апеляційної інстанції 19.02.2019р. представник скаржника підтримав вищезазначене клопотання.

Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" та ФОП Якубенко О.В. своїх представників в засідання суду не направили, при цьому відповідач подала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності.

Розглянувши клопотання представника Міністерства оборони України, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із ч.1 ст.270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до ст.228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: 1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; 2) призначення судом експертизи; 3) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 84 цього Кодексу; 4) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави; 5) надходження заяви про відвід судді; 6) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом; 7) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Суд не зупиняє провадження у випадку, встановленому пунктом 1 частини першої цієї статті, якщо відсутня сторона веде справу через свого представника. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Згідно із ч.2 ст.281 ГПК України процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Відповідно до ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Судовими рішеннями в подібних правовідносинах є такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Дослідивши з Єдиного державного реєстру судових рішень зміст судових рішень, прийнятих у справі №914/2649/17, колегія суддів зазначає, що предметом позову у ній є внесення змін у Договір оренди нежитлових приміщень №4280 від 15.10.1997р., та з'ясування питання щодо необхідності досудового врегулювання спору з питання внесення змін до договору.

У справі №916/1366/18 предметом спору є усунення перешкод у користуванні торговельним місцем шляхом звільнення торгового місця НОМЕР_1 від розміщених на ньому контейнерів. В обґрунтування позовних вимог позивач, зокрема, посилається на те, що Договір №ВКС-1485 від 01.10.2017р., укладений між ним та відповідачем, наразі є припиненим в односторонньому порядку, оскільки у зв'язку із порушенням відповідачем п.п.3.1, 3.2 Договору та наявністю заборгованості по оплаті за 2 місяці третя особа, яка діяла в інтересах позивача листом №395 від 26.03.2018р. повідомила відповідача про розірвання Договору №ВКС-1485 в порядку п.7.2 Договору (яким передбачена можливість розірвання договору в односторонньому порядку при заборгованості по оплаті більше, ніж 2 місяці).

Таким чином, правовідносини у справах №914/2649/17 та №916/1366/18 не є побідними, а отже - підстави для застосування норм п.7 ст.228 ГПК України та зупинення провадження у справі відсутні.

Відмінність у правовідносинах, з приводу яких виник спір у даній справі та у справі №914/2649/17 полягає в тому, що в даній справі не ставиться питання розірвання договору за рішенням суду. Предметом дослідження є встановлення обставини припинення договору №ВКС-1485 від 01.02.2017р. в односторонньому порядку відповідно до п.7.2 Договору за повідомленням позивача.

Керуючись 228, 232-234, 235, 236, 240, 270 ГПК України, колегія суддів -

ухвалила:

У задоволенні клопотання Міністерства оборони України про зупинення провадження у справі №916/1366/18 до отримання правової позиції Верховного Суду у справі №914/2649/17 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення згідно ст.235 ГПК України.

Згідно ст.286, п.3 ч.1 ст.287 ГПК України судом касаційної інстанції у господарських справах є Верховний Суд. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно ч.1 ст.288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 22.02.2019р.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Л.В. Поліщук