АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1820/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Лавриненко Л.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання: Чеголя Є.О.

за участю представників учасників справи:

від ФОП Василенко Світлани Олександрівни адвокат Теплицький М.І. за ордером.

від ТОВ Латоріца-Темп адвокат Гудима І.Б. за довіреністю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця Василенко Світлани Олександрівни

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.12.2018

по справі №915/1820/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Латоріца-Темп

до Фізичної особи-підприємця Василенко Світлани Олександрівни

про стягнення заборгованості у розмірі 1813085,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Латоріца-Темп» (далі ТОВ «Латоріца-Темп») звернулось до Господарського суду Миколаївської області з заявою про забезпечення позову, в якій просило забезпечити позов, що буде поданий до Господарського суду Миколаївської області, шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Фізичній особі-підприємцю Василенко Світлані Олександрівні в розмірі ціни позову у сумі 1813085,83 грн., та знаходяться на рахунках у банках та інших фінансових установах.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що між сторонами виникли фактичні правовідносини з поставки товарів, що вбачається з підписаних належним чином видаткових накладних та доказів їх часткової оплати. В період з січня по листопад 2018 року ТОВ «Латоріца-Темп» було поставлено товар ФОП Василенко Світлані Олександрівні на загальну суму 11814376,89 грн., що підтверджується видатковими накладними та актом звірки. Фактично оплачена відповідачем за поставлений товар сума у розмірі 10001291,06 грн., що вбачається з виписок по банківському рахунку позивача. Відтак, сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 1813085,83 грн. по неоплаченим видатковим накладним, згідно зазначеного в заяві переліку за період з 01.08.2018 по 16.11.2018. Відповідно до вказаних накладних, покупцем - ФОП Василенко С.О. поставлений товар був прийнятий у належному вигляді та належній кількості, оскільки ніяких зауважень щодо товару з боку покупця не було.

Також, заявник вказує, що ФОП Василенко С.О. отримувала товар щоденно майже чотири місяці та не здійснила жодного розрахунку за отриманий товар з 01.08.2018, а тому є підстави вважати що боржник ухиляється від належного виконання зобов'язань перед продавцем товару.

Крім того, в заяві заявник зазначає, що з публічної інформації, яка міститься на офіційному сайті www.prozorro.gov.ua, ФОП Василенко С.О. стала переможцем публічних закупівельні продуктів харчування та сушених продуктів (продукти харчування (каталог продуктів харчування) за каталогом продуктів харчування для особового складу військових частин (установ) та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах), замовником яких є Міністерство оборони України. На підстави вищезазначеного, між Міністерством оборони України та ФОП Василенко С.О. укладений договір №286/2/18/5 від 15.01.2018 про закупівлю продуктів харчування за каталогом продуктів харчування для особового складу військових частин (установ) та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах). Згідно п.12.1. згаданого договору, він набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 включно, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. При цьому, як вбачається з публічної інформації з сайту 007.org.ua, який здійснює контроль за використанням державних коштів, боржнику Міністерством оборони України перераховуються багатомільйонні кошти на розрахунковий рахунок в рамках тендеру для здійснення розрахунків за куплену продукцію, в тому числі й для заявника - ТОВ «Латоріца-Темп», що свідчить про умисне ухиляння ФОП Василенко С.О. від виконання своїх зобов'язань.

Зазначені обставини стали підставою для звернення ТОВ «Латоріца-Темп» з відповідною заявою про забезпечення позовних вимог до подання самої позовної заяви до Господарського суду Миколаївської області.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 21.12.2018 заяву ТОВ «Латоріца-Темп» про забезпечення позову задовлено, накладено арешт на грошові кошти, що належать ФОП Василенко Світлані Олександрівні в розмірі ціни позову у сумі 1813085,83 грн., та знаходяться на рахунках у банках та інших фінансових установах.

Ухвала суду мотивована тим, що подані заявником докази, зокрема, укладений між Міністерством оборони України та ФОП Василенко С.О. договір №286/2/18/5 від 15.01.2018 про закупівлю продуктів харчування за строком дії до 31.12.2018, а також, публічна інформація з сайту 007.org.ua, який здійснює контроль за використанням державних коштів, про здійснення Міністерством оборони України в період з 27.02.2018 по 17.12.2018 транзакцій грошових коштів у сумі 13047667,73 грн на розрахунковий рахунок ФОП Василенко C.O. в рамках договору №286/2/18/5 від 15.01.2018, належним чином підтверджують наявність у ФОП Василенко C.O. можливості розрахуватись із заявником за поставлений товар та відсутність з її боку дій, спрямованих на виконання зобов'язання після отримання у період з 01.08.2018 по 16.11.2018 за видатковими накладними товар та, у достатній мірі обґрунтовують припущення заявника, що майно (грошові суми), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ФОП Василенко Світлана Олександрівна звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали було порушено норми процесуального права просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.12.2018 про накладення арешту га грошові кошти, наявні на всіх рахунках ФОП Василенко С.О. у розмірі ціни позову 1 813 085, 83 грн. по справі №915/1820/18 та прийняти нову ухвалу, якою у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Так апелянт зазначає, що підставою для задоволення заяви про накладення арешту на грошові кошти стало те, що ТОВ «Латоріца-Темп» поставив на адресу ФОП Василенко С.О. товар, що підтверджується підписаними належним чином видатковими накладними, частковою оплатою, актом звірки. Проте, за твердженням апелянта, позивач не надав суду жодних доказів (письмових, речових, електронних та інших), зазначених у заві про забезпечення позову, а лише вказав перелік видаткових накладних у заяві. Скаржник стверджує, що йому невідомо які саме із вказаних у переліку накладних дійсно підписані відповідачем, а які не мають належного підпису. Апелянт також не згоден з обємом поставленого на його адресу товару та стверджує, що актів звірки з позивачем не підписував, суму боргу не визнавав.

Також апелянт зазначає. що твердження позивача та суду першої інстанції про те, що відповідачем не було вчинено жодної оплати у період з 01.08.2018 року, не відповідають дійсності, оскільки за вказаний період відповідачем було здійснено на адресу позивача платежі на загальну суму 4 937 999 грн., а тому, на думку апелянта, не має підстав вважати що він ухиляється від належного виконання зобовязань перед позивачем.

Крім того, апелянт відзначає, що позивач звернув увагу суду на те, що договір між МО України та ФОП Василенко С.О. закінчується 31.12.2018 року, та суд прийняв це до уваги, разом з цим, у вільному доступі в мережі інтернет міститься інформація про те, що ФОП Василенко С.О. є переможцем конкурсу по постачання продуктів харчування на 2019 рік до військових частин Миколаївського та Херсонського воєнних гарнізонів.

Як стверджує апелянт, у звязку з нестабільною оплатою, борг Міністерства оборони України перед ФОП Василенко С.О. складає 8643865,59 грн. Ця сума, на думку апелянта, є непорівняною з боргом відповідача перед позивачем, однак вона буде обовязково сплачена, бо ці суми їдуть через Казначейство України та є зобовязанням Держави.

За наведених обставин скаржник вважає, що в обґрунтування заяви позивач послався лише на власні підозри, припущення і не навів належних і достатніх доказів, які б свідчили про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення.

До того ж, як стверджує апелянт, всупереч принципу змагальності, суд при прийнятті оскаржуваної ухвали не надав відповідачу можливості надати докази своєї позиції та не перевірив докази позивача.

Позивачем, як вважає апелянт, не наведене обґрунтування наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову, подані докази не відповідають фактичним обставам, належно не обґрунтовано під ставність вжиття заходів до забезпечення позову, належно не обґрунтовано доводів щодо необхідності застосування саме визначеного заявником заходу щодо забезпечення позову. При винесені оскаржуваної ухвали, суд визнав встановленими обстави, що мають значення для справи, які однак не були фактично встановлені, та зробив висновки які не відповідають обставинам справи.

Також, апелянтом в апеляційній скарзі зазначається, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали не було враховане те, що арешт грошових коштів відповідача було здійснено у період дії воєнного положення, введеного Законом «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 26.11.2018. Як стверджує апелянт, арешт коштів ФОП Василенко С.О. призведе до неможливості виконати договірні зобовязання перед Міністерством оборони України і втрати обороноздатності збройними силами України, неможливості сплатити податки, заробітну плату. У звязку з чим апелянт вважає, що саме такий засіб забезпечення позову є неприпустимим та буде заважати господарської діяльності підприємства.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №915/1820/18 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Василенко Світлани Олександрівни на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.12.2018.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2019 призначено справу №915/1820/18 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Василенко Світлани Олександрівни на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.12.2018 до розгляду на 13 лютого 2019.

12.02.2019 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Товариства з обмеженою відповідальністю «Латоріца-Темп», якому просить у задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Василенко Світлани Олександрівни на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.12.2018 відмовити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Латоріца-Темп» посилається на те, шо оскаржувана ухвала була винесена з додержанням норм процесуального права, а отже немає підстав для її скасування.

Зокрема, у відзиві ТОВ «Латоріца-Темп» зазначає, що скаржник наводить доводи про незаконність ухвали суду про забезпечення позову, які відносяться до розгляду справи по суті, а також ніяким чином не свідчать про порушення судом першої інстанції вжиттям заходів забезпечення позову будь-яких майнових інтересів ФОП Василенко.

У судовому засіданні, яке відбулося 13.02.2019 представник ФОП Василенко Світлани Олександрівни адвокат Теплицький М.І. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити на підставах, які викладені в апеляційній скарзі.

Представник ТОВ Латоріца-Темп адвокат Гудима І.Б. у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки вважає що оскаржувана ухвала була прийнята з додержанням норм процесуального права, а отже ухвала Господарського суду Миколаївської області від 21.12.2018 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ФОП Василенко Світлани Олександрівни без задоволення за необґрунтованістю та безпідставністю.

Під час судового засідання, представником ТОВ Латоріца-Темп адвокат Гудима І.Б. було надано доповнення до відзиву на апеляційну скаргу, в яких звернув увагу на той факт, що господарські правовідносини стосовно поставок товарів між ТОВ «Латоріца-Темп» та ФОП Василенко С.О. тривали саме до 11.01.2019, що підтверджується відповідними видатковими, податковими та товаротранспортними накладними, які були надані до Господарського суду Миколаївської області по справі 3915/1820/18.

В доповненнях до відзиву ТОВ Латоріца-Темп також звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що після накладення арешту на рахунок ФОП Василенко С.О., відповідач продовжував здійснювати часткову оплату за поставлену ТОВ «Латоріца-Темп» продукцію, що вбачається із наданих до суду банківських виписок по рахункам ТОВ Латоріца-Темп, що спростовує доводи апелянта, що він позбавлений можливості здійснювати господарську діяльність.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні підписано вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Миколаївської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ФОП Василенко С.О. не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Латоріца-Темп», до відкриття провадження у справі, звернулось до Господарського суду Миколаївської області із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку про її обґрунтованість, оскільки позивачем по справі до суду додані всі документи, які в свою чергу у достатній мірі обґрунтовують припущення заявника, що майно (грошові суми), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.136, 137 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 ГПК України, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення реального виконання судового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову не є додатковим засобом відповідальності або стимулювання відповідача до виконання певних дій, а діють виключно як засіб забезпечення ефективного вирішення існуючого спору та реального виконання рішення суду.

Так колегія суддів зазначає, що звертаючись з заявою про вжиття заході забезпечення позову заявником було надано належні докази на підтвердження існування між сторонами правовідносини з поставки товарів, зокрема, підписані обома сторонами видаткові накладні та доказів їх часткової оплати відповідачем. У відповідності до вказаних доказів, за відповідачем рахується заборгованість на суму 1813085,83 грн. При цьому, з видаткових накладних вбачається, що покупцем - ФОП Василенко С.О. відвантажений ТОВ «Латоріца-Темп» товар був прийнятий у належному вигляді та належній кількості, оскільки ніяких зауважень щодо товару з боку покупця у накладних не зазначено.

Апеляційним судом також враховано те, що обґрунтованість припущень позивача щодо утруднення або неможливості виконання рішення підтверджується наявними у матеріалах оскарження доказами, зокрема, укладеним між Міністерством оборони України та ФОП Василенко С.О. договором №286/2/18/5 від 15.01.2018 про закупівлю продуктів харчування за строком дії до 31.12.2018, а також, публічною інформація з сайту 007.org.ua, який здійснює контроль за використанням державних коштів, про здійснення Міністерством оборони України в період з 27.02.2018 по 17.12.2018 транзакцій грошових коштів у сумі 13047667,73 грн. на розрахунковий рахунок ФОП Василенко C.O. в рамках договору №286/2/18/5 від 15.01.2018, які підтверджують наявність у ФОП Василенко C.O. можливості розрахуватись із заявником за поставлений товар. Разом з цим, відповідачем станом на час звернення заявника до суду першої інстанції, не вжито дій, спрямованих на виконання зобов'язання щодо розрахунку за поставлений товар.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що місцевий господарський суд, врахувавши предмет спору у цій справі, встановивши зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, взявши до уваги те, що невжиття заходів до забезпечення позовних вимог може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, чим фактично буде нівельована функція судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів, правомірно задовольнив вказану заяву ТОВ Латоріца-Темп про забезпечення позову.

Колегією суддів не приймаються до уваги твердження апелянта з приводу того, що вжитті судом заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти будуть заважати господарській діяльності відповідача, оскільки, як вбачається з наданого відповідачем акту звіряння №1 від 25.01.2019 та не заперечується сторонами, ФОП Василенко C.O. після винесення оскаржуваної ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, було частково сплачено на користь заявника грошові кошти, що відповідно спростовує доводи апелянта про наявність перешкод у здійсненні господарської діяльності через вжиті судом заходи.

Спростовуються наданими сторонами доказами й доводи апелянта з приводу наявності заборгованості Міністерства оборони України перед ФОП Василенко C.O.

Так, на підтвердження наявності заборгованості апелянтом надано довідку, яка складена та підписано особисто ФОП Василенко C.O. та за змістом якої станом на 23.12.2018 заборгованість Міністерства оборони України перед ФОП Василенко C.O. за продуктові набори складає 8643865,59 грн.

Разом з цим, Головне управління логістики Збройних Сил України у листі від 06.02.2019 за №248/832, на адвокатський запит Гудими І.Б., повідомило, що з урахуванням наданих у Департамент фінансів первинних та платіжних документів за даних бухгалтерського обліку заборгованість Міністерства оборони України перед ФОП Василенко C.O. станом на 23.12.2018 та 01.01.2019 не числиться, та апелянтом такі відомості не спростовані.

Не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги й твердження апелянта з приводу того, що ФОП Василенко C.O. є переможцем конкурсу на постачання продуктів харчування на 2019 рік до військових частин Миколаївського та Херсонського воєнних гарнізонів з наступних підстав.

У відповідності до рішення Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель №231-р/пк-пз від 09.01.2019, розглянувши скаргу ТОВ «Латоріца-Темп» щодо порушення замовником порядку проведення процедури закупівлі постановила зобовязати Міністерство оборони України скасувати рішення про відхилення цінової пропозиції ТОВ «Латоріца-Темп» та рішення про визначення переможцем ФОП Василенко C.O.

До того ж, як вбачається з витягу з протоколу засідання тендерного комітету Міністерства оборони України від 07.02.2019, комітетом було вирішено провести повторні переговори з ТОВ «Латоріца-Темп» щодо закупівлі продуктів харчування для особового складу військових частин (установ) та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стандартних та польових умовах.

Колегія суддів також відзначає, що доданий апелянтом до заперечення на відзив на апеляційну скаргу, під час судового засідання суду апеляційної інстанції, акт звіряння №1 від 25.01.2019 за даними якого заборгованість ФОП Василенко C.O. перед ТОВ «Латоріца-Темп» станом на 25.01.2019 складає 475993,64 грн. не може свідчити про необґрунтованість або помилковість висновків суду першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали. Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що станом на час винесення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, заборгованість ФОП Василенко C.O. перед ТОВ «Латоріца-Темп» складала 475993,64 грн.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що часткова сплата ФОП Василенко C.O. під час розгляду справи заборгованості на користь ТОВ «Латоріца-Темп» може бути підставою для зміни вжитих судом заходів забезпечення позову (за умови доведення цього факту), а не підставою для скасування ухали суду.

Отже твердження апелянта щодо того, що позивачем не було наведено обґрунтування наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову, а подані докази не відповідають фактичним обставинам, належно не обгрунтовано підставність вжиття заходів до забезпечення позову, належно не обгрунтовано доводів щодо необхідності застосування саме визначеного заявником заходу щодо забезпечення позову, колегією суддів апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки матеріали справи свідчать про те, що заявником до справи були подані належні докази того, що в подальшому можуть виникнути труднощі виконання судового рішення, а отже такі заходи забезпечення позову, які застосував суд першої інстанції є цілком обнгрунтованими та законними.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає, що оскаржувана ухвала Господарського суду Миколаївської області від 21.12.2018 по справі №915/1820/18 є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята з додержання норм матеріального та процесуального права та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 240, 271, 275, 280, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.12.2018 по справі №915/1820/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.02.2019.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.

Суддя Філінюк І.Г.