ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2019м. ДніпроСправа № 904/5514/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі: суддя Петрова В.І.

за участю секретаря судового засідання Тайлієвої Х.Р.

за позовом Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Казенного підприємства "ПІВДЕНУКРГЕОЛОГІЯ", м. Дніпро

про стягнення суми боргу за послуги з теплопостачання

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №3 від 02.01.2019р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Казенного підприємства "ПІВДЕНУКРГЕОЛОГІЯ" про стягнення основного боргу у розмірі 34 837,18грн., пені у розмірі 1 706,74грн., 3% річних у розмірі 2 068,80грн., інфляційних у розмірі 8 546,17грн.

Позовні вимоги обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання теплової енергії №1098 від 12.09.2011р. в частині повного та своєчасного розрахунку за послуги теплопостачання.

Ухвалою суду від 17.12.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розпочато розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.01.2019р.

Ухвалою суду від 15.01.2019р. відкладено судове засідання на 14.02.2019р.

Відповідач явку представника в судові засідання не забезпечив, відзив на позов не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

14.02.2019р. у судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2011р. між Комунальним підприємством "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської міської ради (теплопостачальне підприємство, позивач) та Казенним підприємством "ПІВДЕНУКРГЕОЛОГІЯ" (споживач, відповідач) укладено договір про постачання теплової енергії №1098.

Відповідно до п.2.1. договору теплопостачальне підприємство бере на себе зобов'язання виробляти та постачати споживачу теплову енергію, а споживач зобов'язується одержати теплову енергію і сплатити теплопостачальному підприємству її вартість, за встановленими тарифами (цінами) у терміни та на умовах, передбачених договором.

Згідно п.3.1. договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах, визначених додатком № 1 до договору, для задоволення таких потреб:

- опалення - в опалювальний період (175 діб);

- вентиляції - в опалювальний період (175 діб);

- гарячого водопостачання - протягом року (350 діб);

- технологічних потреб відповідно з виробничою програмою споживача.

За п.3.2. договору обсяг теплової енергії для потреб визначений додатком №1, визначається розрахунковим способом з використанням "Норм та вказівок" та є динамічною величиною, яка змінюється під впливом температурних показників та інших суттєвих факторів, які сторони в момент укладення договору не в змозі передбачити. Розрахунок обсягу та вартості теплової енергії наведено у додатку №1, який є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 3.3. договору сторони узгодили, що фактично отриманий обсяг теплової енергії споживачем від теплопостачального підприємства фіксується сторонами актом здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, за формою визначеною сторонами в додатку № 3 договору

Відповідно до п.6.1. договору облік спожитої теплової енергії споживачем здійснюється на межі продажу, яка є межею балансової належності (додаток № 2 договору) на підставі показників комерційних приладів обліку. У разі відсутності у споживача комерційних приладів обліку теплової енергії обсяг спожитої теплової енергії розраховується у відповідності до теплового навантаження (визначеного додатком №1 договору) з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості діб роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Згідно п.6.2. договору облік споживання теплової енергії споживачем здійснюється розрахунковим способом за адресою: пр. Гагаріна, буд.177.

Відповідно до п.6.5. договору споживач, що має комерційні прилади обліку, щомісячно, в термін не пізніше останнього робочого дня розрахункового місяця, подає до теплопостачального підприємства звіт про фактичне споживання теплової енергії. У разі несвоєчасного надання звіту про фактичне споживання теплової енергії за показниками комерційних приладів обліку, або виходу з ладу комерційних приладів обліку, кількість теплової енергії, що відпущена споживачу, визначається теплопостачальним підприємством у відповідності до теплового навантаження, визначеного додатком № 1 договору з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості діб роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Відповідно до п.6.10. договору сторони, підписавши цей договір, домовились, що факт отримання споживачем акту здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період та подальшого неотримання теплопостачальним підприємством протягом 5 (п'яти) календарних діб, з моменту отримання, підписаного споживачем акту здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, є підставою для теплопостачального підприємства вважати акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період підписаним з боку споживача.

Відповідно до п.11.1. договору, цей договір набуває юридичної сили з моменту його підписання та діє до 12.09.2014р., а в частині проведення розрахунків за теплову енергію до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

У разі відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору за один місяць до закінчення терміну дії договору, договір вважається продовженим на той самий строк (кількість місяців/днів, визначених у п.11.1 договору) і на тих самих умовах. Кількість пролонгацій за цим договором необмежена (п.11.2. договору).

У матеріалах справи відсутні докази припинення договору, отже договір є діючим та не припинив своєї дії.

Відповідно до ч.1 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Позивач поставив відповідачу теплову енергію за період з 01.12.2014р. по 30.04.2018р. на загальну суму 34 837,18грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі - приймання теплової енергії (а.с.135-157).

За ч.7 ст.276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Розрахунковим періодом є календарний місяць, за результатами якого підписується акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період (у 2-х примірниках), за формою, визначеною сторонами в додатку № 3 договору. Підписаний акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період або його відсутність в порядку п.п.4.2.2, 6.10 договору, є підтвердженням відсутності претензій з боку споживача в частині фактично отриманої кількості теплової енергії (п.6.7. договору).

Згідно п.6.8. договору споживач зобов'язаний не пізніше 15 числа розрахункового періоду здійснити теплопостачальному підприємству авансовий платіж у розмірі 80% від вартості теплової енергії за розрахунковий період, за власним платіжним дорученням з вказаним періодом, за який він сплачується.

Споживач здійснює кінцевий розрахунок за спожиту теплову енергію до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку утворення переплати, вона зараховується в рахунок наступних платежів (п.6.9. договору).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи умови договору, строк оплати теплової енергії за спірний період є таким, що настав.

Як вбачається з матеріалів справи, на оплату поставленої теплової енергії позивач виставив відповідачу рахунки, які не були оплачені останнім, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 34 837,18грн.

14.06.2018р. позивач направив відповідачу досудову вимогу, в якій просив сплатити заборгованість у розмірі 34 837,18грн. (а.с.101-104), однак останній відповіді не надав, вимогу не задовольнив.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за період постачання теплової енергії з 01.12.2014р. по 30.04.2018р. складає 34 837,18грн., що підтверджується матеріалами справи, та підлягає до стягнення.

У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст.611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Видом неустойки є пеня, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

За ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п.9.4.4. договору в разі прострочення споживачем виконання грошового зобов'язання за цим договором споживач на вимогу теплопостачального підприємства зобов'язаний виплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, трьох відсотків річних, а також пеню за весь час прострочення у розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу за весь період неналежного виконання зобов'язання споживачем.

Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період з 21.12.2017р. по 20.11.2018р. у розмірі 1 706,74грн. При цьому позивачем здійснюється нарахування за кожним актом окремо. До нарахування пені взяті акти з листопада 2017р. по квітень 2018р.

Перевіривши розрахунок пені, господарський суд встановив, що він здійснений правильно, у зв"язку з чим пеня у розмірі 1 706,74грн. підлягає до стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 21.01.2015р. по 26.11.2018р. у розмірі 2 068,80грн. та інфляційні за загальний період з лютого 2015р. по вересень 2018р. у розмірі 8 546,17грн. При цьому позивачем здійснюється нарахування за кожним актом окремо. До нарахування 3% річних та інфляційних взяті акти з грудня 2014р. по квітень 2018р.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних, господарський суд встановив, що вони здійснені правильно, у зв"язку з чим 3% річних у розмірі 2 068,80грн. та інфляційні у розмірі 8 546,17грн. підлягають до стягнення.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 86, 129, ч.9 ст.165, ст.ст.232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Казенного підприємства "ПІВДЕНУКРГЕОЛОГІЯ" (49005, м. Дніпро, вул. Чернишевського, 11, ідентифікаційний код в ) на користь Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради (49044, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 37, ідентифікаційний код в ) основний борг у розмірі 34 837,18грн. (тридцять чотири тисячі вісімсот тридцять сім грн. 18 коп.), пеню у розмірі 1 706,74грн. (одна тисяча сімсот шість грн. 74 коп.), 3% річних у розмірі 2 068,80грн. (дві тисячі шістдесят вісім грн. 80 коп.), інфляційні у розмірі 8 546,17грн. (вісім тисяч пятсот сорок шість грн. 17 коп.) та 1 762,00грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені ст.256, п.п.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 19.02.2019р.

Суддя ОСОБА_2