ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2019 Справа №914/1970/18

Господарський суд Львівської області в особі судді Пазичева В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом: Самбірський міськрайонний центр зайнятості, м. Самбір

до відповідача: Самбірське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства, м. Самбір

про: повернення допомоги по безробіттю

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Вашкевич Н.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1894/07-18 від 13.11.2018 року.

від відповідача:не зявився.

Суд встановив: 22.10.2018 року за вх. № 2096 в канцелярії Господарського суду Львівської області зареєстровано позовну заяву Самбірський міськрайонний центр зайнятості до Самбірське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства про повернення допомоги по безробіттю.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.10.2018 року, позовна заява Самбірського міськрайонного центру зайнятості до Самбірське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства про повернення допомоги по безробіттю залишена без руху для усунення недоліків.

05.11.2018 р. за вх. № 41937/18 позивач, на виконання Ухвали Господарського суду Львівської області0 усунув недоліки позовної заяви по справі № 914/1970/18.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.11.2018 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання на 14.11.2018 року. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.11.2018 року, підготовче засідання відкладено на 11.12.2018 року, у звязку із відсутністю представника позивача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.12.2018 року, підготовче засідання відкладено на 09.01.2019 року, у звязку із відсутністю представника відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.01.2019 року, підготовче засідання відкладено на 22.01.2019 року, у звязку із відсутністю представника відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.01.2019 року, підготовче засідання відкладено на 29.01.2019 року, у звязку із відсутністю представника відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.01.2019 року, підготовче засідання закрито, справа призначена до судового розгляду по суті на 11.02.2019 року.

Оскільки, за складністю та категорією дану справу, слід розглядати за правилами загального позовного провадження, суд призначив розгляд цієї справи в підготовчому провадженні.

Позивач вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 05.11.2018 року, про відкладення підготовчого засідання від 14.11.2018 року, від 11.12.2018 року, від 09.01.2019 року, від 22.01.2019 року, від 29.01.2019 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

14.11.2018 р. за вх. № 43797/18 представник позивача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

29.01.2019 р. за вх. № 3715/19 представник позивача подав пояснення.

Відповідач вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 05.11.2018 року, про відкладення підготовчого засідання від 14.11.2018 року, від 11.12.2018 року, від 09.01.2019 року, від 22.01.2019 року, від 29.01.2019 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, повернуті на адресу суду, що знаходяться у матеріалах справи, а явка якого була визнана судом обовязковою.

Відповідно до ст. 222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Відповідно до ст. 240 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 11.02.2019 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

У позовній заяві позивач зазначає, що Самбірський міськрайонний центр зайнятості є органом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі - Фонд), що діє від імені Фонду, відповідно до законів України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Про зайнятість населення".

Позивач зазначає, що Громадянин ОСОБА_2 звернувся 30.03.2017 р. до Симбірського міськрайонного центру зайнятості у пошуку роботи. Згідно наказу № НТ170330 від 30.03.2017 р. йому надано статус безробітного та призначено виплату допомоги з безробіття, відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1. «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 р. № 613.

Позивач наголошує, що Громадянином ОСОБА_2 подано до Центру зайнятості заяву від 01.03.2018 р., долучено копію рішення Симбірського міськрайонного суду Львівської області у справі № 452/1004/17 від 04.01.2018 р. та копію наказу Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства від 09.01.2018 р. № 8 «Про поновлення на роботу».

Наказом Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства від 09.01.2018 р. № 8 поновлено ОСОБА_2 на посаді головного інженера Самбірського виробничого управління водопровідно-каналІзаційного господарства з 09.01.2018 р.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції припиняється з дня поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ст.ст. 34, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", передбачено право Фонду стягувати із роботодавця суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, та обов'язок роботодавця відшкодовувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Обов'язок роботодавця відшкодувати Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття суму виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає тільки у тому випадку, якщо невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю потягло за собою незаконне звільнення з роботи застрахованої особи, і саме через цю подію така особа втратила заробітну плату, з метою пошуку роботи була вимушена звернутись до служби зайнятості, зареєструватись як безробітна та отримувати страхові виплати.

Позивач зазначає, що Громадянин ОСОБА_2 перебував на обліку в Самбірському МРЦЗ у період з 06.04.2017 р. по 31.12.2017 р. та йому виплачено допомогу з безробіття у сумі 4 805,35 грн. (чотири тисячі вісімсот пять гривень 35 коп.). Зазначені кошти підлягають поверненню роботодавцем.

Центром зайнятості 13.04.2018 р. за № 626/07-18 скеровано на адресу Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства претензію про відшкодування коштів у сумі 4 805,35 грн., проте кошти не відшкодовано, а надійшла відповідь на претензію від 13.02.2018 р. № 16 про те, що рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області у справі № 452/1004/17 від 04.01.2018 р. не набрало законної сили, справу передано на розгляд в Апеляційний суд Львівської області. Повторно скеровано претензію від 12.09.2018 р. № 1510/07-18, а відповіді не отримано, кошти не відшкодовано.

Самбірський міськрайонний центр зайнятості інформує, що у провадженні господарських судів або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справ зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та немає рішення них органів з такого спору, а також Самбірським МРЦЗ не подано іншого позову до відповідача.

Згідно постанови Верховного суду України від 20.09.2016 року (справа № 813/614/14), дана справа підлягає розгляду господарським судом у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникані з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно ст. 4 Цивільного кодексу України актами цивільного законодавства є також інші закони України, які прийняті відповідно до Конституції України.

Сума нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття безробітному ОСОБА_2 складає:

З 06.04.2017 р. по 30.04.2017 р. - 453,35 грн.

З 01.05.2017 р. по 31.05.2017 р. - 544,00 грн.

3 01.06.2017 р. по 30.06.2017 р.- 544.00 грн.

З 01.07.2017 р. по 31.07.2017 р. - 544,00 грн.

З 01.08.2017 р. по 31.08.2017 р. - 544.00 грн.

З 01.09.2017 р. по 30.09.2017 р. - 544,00 грн.

3 01,10.2017 р. по 31.10.2017 р.- 544,00 грн.

З 01.11.2017 р. по 30.11.2017 р. - 544,00 грн.

3 01,12.2017 р. по 31.12.2017 р.- 544,00 грн.

Отже, сума претензійних вимог складає 4 805,35 грн. (чотири тисячі вісімсот п»ять гривень 35 коп.)

Відповідач вимог суду не виконав, відзиву на позовну заяву не подав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України "Про зайнятість населення" та інших нормативно - правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із п. 8 ст. 1 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Статтями 34, 35 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Обов'язок роботодавця відшкодувати Фонду вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, виникає тільки у випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Відповідно до п. 10, п. 11 ст. 1 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, роботодавцем є власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання та фізичні особи, які використовують найману працю, найманий працівник - це фізична особа, яка працює за трудовим договором (контрактом) на підприємстві, в установі та організації або у фізичної особи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України Про зайнятість населення, реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з дня поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, виплата допомоги по безробіттю припиняється з дня поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до норм п. 4 ст. 35 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

В ході розгляду справи судом встановлено, що Самбірський міськрайонний центр зайнятості є органом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі - Фонд), що діє від імені Фонду відповідно до законів України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" "Про зайнятість населення". Громадянин ОСОБА_2 звернувся 30.03.2017 р. до Самбірського міськрайонного центру зайнятості у пошуку роботи. Згідно наказу № НТ170330 від 30.03.2017 р. йому надано статус безробітного та призначено виплату допомоги з безробіття, відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1. «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 р. № 613.

Громадянином ОСОБА_2 подано до центру зайнятості заяву від 01.03.2018 р. та долучено копію рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області у справі № 452/1004/17 від 04.01.2018 р. та копію наказу Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства від 09.01.2018 р. № 8 «Про поновлення на роботу». Наказом Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства від 09.01.2018 р. № 8 поновлено ОСОБА_2 на посаді головного інженера Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства з 09.01.2018 р.

Громадянин ОСОБА_2 перебував на обліку в Самбірському МРЦЗ у період з 06.04.2017 р. по 31.12.2017 р. та йому виплачено допомогу з безробіття у сумі 4 805,35 грн. (чотири тисячі вісімсот пять гривень 35 коп.). Зазначені кошти підлягають поверненню роботодавцем.

Центром зайнятості 13.04.2018 р. за № 626/07-18 скеровано на адресу Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства претензію про відшкодування коштів у сумі 4 805,35 грн., проте кошти не відшкодовано, а також надійшла відповідь на претензію від 13.02.2018 № 16 про те, що рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області у справі № 452/1004/17 від 04.01.2018 р. не набрало законної сили, справу передано на розгляд в Апеляційний суд Львівської області. Повторно скеровано претензію від 12.09.2018 р. № 1510/07-18, відповіді не отримано, кошти не відшкодовано.

Згідно постанови Верховного суду України від 20.09.2016 року (справа № 813/614/14) дана справа підлягає розгляду господарським судом у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також Із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, с: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникані з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно ст. 4 Цивільного кодексу України актами цивільного законодавства є також інші закони України, які прийняті відповідно до Конституції України.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор мас право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 39 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", спори, що виникають із правовідносин за цим Законом вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у т.ч. щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Положеннями пунктів 3.1, 3.2. 16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" визначено, що Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір, і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 1 ГПК України. Водночас господарськими судами розглядаються на загальних підставах справи зі спорів за участю, зокрема виконавчих дирекцій Фондів соціального страхування, їх робочих органів, якщо такі спори виникають з цивільних чи господарських правовідносин, в яких ці органи виступають на рівних засадах з іншими учасниками відповідних відносин (наприклад, у зв'язку з виконанням цивільно-правових чи господарсько-правових договорів, відшкодування матеріальної або моральної шкоди, із зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави тощо).

Така правова позиція (висновок) висловлена у постанові Львівською апеляційного господарського суду (справа № 921/472/16-6/7), що дана категорія справ за суб'єктивним складом сторін та суттю спору підлягає розгляду господарським судом у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Сума нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття безробітному ОСОБА_2 складає:

З 06.04.2017 р. по 30.04.2017 р. - 453,35 грн.

З 01.05.2017 р. по 31.05.2017 р. - 544,00 грн.

3 01.06.2017 р. по 30.06.2017 р.- 544.00 грн.

З 01.07.2017 р. по 31.07.2017 р. - 544,00 грн.

З 01.08.2017 р. по 31.08.2017 р. - 544.00 грн.

З 01.09.2017 р. по 30.09.2017 р. - 544,00 грн.

3 01,10.2017 р. по 31.10.2017 р.- 544,00 грн.

З 01.11.2017 р. по 30.11.2017 р. - 544,00 грн.

3 01,12.2017 р. по 31.12.2017 р.- 544,00 грн.

Отже, сума претензійних вимог складає 4 805,35 грн. (чотири тисячі вісімсот п»ять гривень 35 коп.), що підлягають стягненню з відповідача.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідачем позовні вимоги не спростовані, суд прийшов до висновку, що позов Самбірський міськрайонний центр зайнятості до Самбірське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства про повернення допомоги по безробіттю є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 988 від 17.10.2018 року на суму 1762,00 грн. про сплату судового збору.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, слід покласти на сторін пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (81400, Львівська обл., м. Самбір, вул. Шевченка, 59а, ) на користь Самбірського міськрайонного центру зайнятості (81400, Львівська обл., м. Самбір, вул. Шевченка 55/3, ) на р/р 0466 в ГУДКС у Львівській обл.., МФО 825014, із зазначенням у платіжному дорученні в «Призначенні платежу» - «Повернення допомоги по безробіттю, виплаченої ОСОБА_2 М.» суму в розмір 4805 (чотири тисячі вісімсот пять) грн. 35 коп.

3. Стягнути з Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (81400, Львівська обл., м. Самбір, вул. Шевченка, 59а, ) на користь Самбірського міськрайонного центру зайнятості (81400, Львівська обл., м. Самбір, вул. Шевченка 55/3, ) на р/р 0466 в ГУДКС у Львівській обл.., МФО 825014, ЗКПО 22394560 із зазначенням у платіжному дорученні в «Призначенні платежу» - «Повернення судового збору» суму судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

4. Наказ видати, в порядку ст. 327 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21.02.2019 р.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку ст. 256 ГПК України.

Суддя Пазичев В.М.