ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року Справа № 923/1020/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В., при секретарі Горголь О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕФ ЕС МАККЕНЗІ-Україна", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНЄВИР", с. Токарівка Херсонської області

про стягнення заборгованості в сумі 17 024,78 грн за договором на перевезення вантажу

за участю представників сторін:

від позивача: Ткач В.Д., договір № 01-01/2019 від 01.01.2019, ордер № 413355 від 05.02.2019

від відповідача: не прибув;

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕФ ЕС МАККЕНЗІ-Україна" звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою № 1-ю від 04.12.2018 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНЄВИР" про стягнення заборгованості у розмірі 17 024,78 грн за договором на перевезення вантажу.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 12.12.2018 відкрито провадження у справі № 923/1020/18. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 03.01.2019 розгляд справи відкладено з призначення судового засідання на 05.02.219 о 10:00.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 31.01.2019 розгляд справи перенесено на 13.02.2019.

У призначене судове засідання представник відповідача не прибув та не надав документи визначені ухвалою суду про відкриття провадження.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 5 статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 12.12.2018 про відкриття провадження у справі № 923/1020/18 відповідач отримав 18.12.2018, що підтверджується поштовим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи (а.с.87).

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, а також приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні 13.02.2019, відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників, які прибули в судове засідання, суд

в с т а н о в и в:

30.08.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕФ ЕС МАККЕНЗІ-Україна" (далі - позивач, експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КІРРІЛЕНД ЛОГІСТІКС ЛТД" (далі - клієнт) було укладено договір транспортного експедирування № 28032/1 (далі - Договір).

Відповідно до даного Договору позивач взяв на себе зобов'язання організувати перевезення вантажу (полотно оброблене (заґрунтоване) для живопису) за маршрутом Нінгбо (Китай) - Одеса - Дніпро (Україна), одержувач вантажу Товариство з обмеженою відповідальністю "КІДДІ-КО".

До п. Одеса вантаж було доставлено по домашньому коносаменту № 1132723 (лінійний коносамент ООLU) в кількості 787 місць, що підтверджується формою ЄУД та актом огляду № UJ24433-OOOLU 7325113 (а.с. 24-27, 32-40).

Для безпосереднього виконання перевезення за маршрутом Одеса - Дніпро (Україна) як перевізника, було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "СИНЄВИР" (далі -відповідач).

Перевезення виконувалося на підставі СМР № 180878 відповідно до договору заявки між позивачем та відповідачем № AMIGL170465394 ACLQD17111880 GLNL17111772 ВІД 12Ю01.2018 (далі - Договір доручення, а.с.28-29).

Відповідно до СМР № 188876 в автомобіль МАН НОМЕР_2 (водій ОСОБА_2) в порту Одеса завантажено 787 картонних коробок з полотнами обробленими для живопису, із загальною площею полотен 14994,4 м2 на суму 13 539,94 доларів США (а.с.41-43).

Згідно до акту огляду Ref. № UJ22433-OOLU 73255113 в автомобіль НОМЕР_2 в порту Одеса завантажено 787 картонних коробок з полотнами обробленими (заґрунтовані) для живопису (а.с.32-40).

Водієм автотранспортного засобу ніяких зауважень при прийнятті вантажу зроблено не було.

При розвантаженні автомобіля отримувачем вантажу отримано лише 758 коробок загальною площею 14446 м2, що підтверджено відміткою зробленою вантажоодержувачем в СМР № 188876, при цьому водієм автотранспортного засобу також ніяких зауважень зроблено не було (а.с.41).

Таким чином, втрата вантажу відбулась під час перевезення вантажу автотранспортним засобом НОМЕР_2 (водій ОСОБА_2), яке виконувалося відповідачем по СМР № 188876, з чого вбачається вина позивача перед клієнтом.

Вартість втраченого вантажу складає - 17 024,78 грн. відповідно до розрахунку позивача, яке міститься в матеріалах справи (а.с.14).

Позивачем від клієнта отримано претензію про відшкодування вартості втраченого вантажу на суму 14 187,32 грн, яка підготовлена на підставі претензії вантажоодержувача Товариства з обмеженою відповідальністю "КІДДІ-КО". Вказане претензії задоволена позивачем шляхом оплати та підтверджується платіжним дорученням № 817 від 19.03.2018 в розмірі 17 024378 грн (а.с.60, 62-66).

Позивач, з метою відшкодування збитків пов'язаних з неналежним виконанням умов перевезення, звернувся до відповідача з претензією про відшкодування вартості втраченого вантажу, які відповідач, під різними приводами не задовольнив (а.с.46-59).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Згідно зі ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В силу положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд зазначає, що спосіб захисту порушеного права, який обраний позивачем цілком відповідає положенням чинного законодавства.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу (ч. 1 ст. 929 ЦК України, ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність").

Згідно ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", експедитор відповідає перед клієнтом за кількість місць, вагу, якщо проводилося контрольне зважування у присутності представника перевізника, що зафіксовано його підписом, належність упаковки згідно з даними товарно-транспортних документів, що завірені підписом представника перевізника, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування. За невиконання або неналежне виконання обов'язків, які передбачені договором транспортного експедирування, експедитор несе відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідно до абз. 3 ст. 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Статтею 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачено, що експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Згідно з ст. 932 Цивільного Кодексу України, експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

У ст. 934 ЦК України передбачено, що за порушення обов'язків, за договором транспортного експедирування, експедитор відповідає перед клієнтом, відповідно до гл. 51 ЦК.

За таких обставин, з аналізу вище наведеної норми вбачається, що відповідальність експедитора за договором транспортного експедирування базується на загальних принципах відповідальності за порушення цивільно-правових зобов'язань. Зокрема, у разі порушення умов договору експедитором, клієнт може вимагати розірвання договору, зміни умов зобов'язання, відшкодування збитків. При цьому розмір збитків, залежно від умов договору, відшкодовуються у розмірі оголошеної або дійсної вартості вантажу. Дійсна вартість вантажу визначається виходячи з ціни, зазначеної в договорі чи рахунку продавця. За її відсутності вартість визначається за середньою ціною на аналогічний товар. Клієнт вправі вимагати від експедитора сплати неустойки, незалежно від відшкодування збитків, якщо це передбачено договором.

При цьому суд зазначає, що відповідальним перед клієнтом за своєчасне та належне транспортування вантажу лишається експедитор, який має право в порядку регресу відшкодувати збитки, заподіяні невиконанням чи неналежним виконанням обов'язків іншою особою, а також застосувати інші засоби відповідальності, що передбачені договором між експедитором та перевізником або цивільним законодавством.

Таким чином, можна виокремити межі відповідальності експедитора та перевізника: у транспортно-експедиторських відносинах експедитор несе відповідальність як перед клієнтом за організацію і забезпечення перевезення вантажу, так і перед перевізником за належне оформлення транспортних документів та відповідність таким документам вантажу, який відправляється; експедитор несе відповідальність перед клієнтом за дії третіх осіб (перевізників), залучених ним для виконання договору транспортного експедирування.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України).

За приписами ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Так, під дане визначення підпадають також ті грошові кошти, які потерпілий внаслідок порушення його цивільного права винною особою має сплатити третій особі, у зв'язку із невиконанням (неналежним виконанням) ним свого зобов'язання перед цією особою.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання.

Відповідно до ч. 1 п. 8 ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача суми збитків в розмірі 17 024,78 грн - є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо витрат позивача на послуги адвоката в розмірі 9 500,00 грн, слід зазначити про таке.

Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами п.п. 1-2 ст. 126 ГПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Крім того, ч. 4-5 зазначеної статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як свідчать матеріали справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕФ ЕС МАККЕНЗІ-Україна" (далі - замовник) уклало з фізичною особою, адвокатом, Ткач В.Д. (далі - виконавець) договір про надання правничої допомоги (юридичних послуг) № 01-02/2018 від 01.02.2018 та договір про надання правничої допомоги № 01-01/2019 від 01.01.2019 (далі - Договір, а.с.78-82, 111-114), відповідно до умов яких замовник в порядку та на умовах, визначених цим Договором, дає завдання-доручення, а виконавець зобов'язується відповідно до завдання-доручення замовника надати йому за плату правничу допомогу (юридичні послуги) адвоката щодо здійснення представництва прав та інтересів замовника в органах державної влади, на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, судах України, правоохоронних органах, органах прокуратури, в тому числі, але не виключно - Генеральній прокуратурі України, ДФС України, НАБУ тощо без обмеження процесуальних повноважень.

За надані послуги замовник виплачує виконавцеві плату за фактично надані послуги, по результатам прийнятого та набраного законної сили рішення, або за іншою домовленістю сторін. Загальною сумою договору є вартість послуг виконавця наданих на умовах даного договору (розділ 4 Договір).

Замовник здійснює оплату за цим Договором в безготівковій формі на поточний рахунок виконавця в строк протягом двох робочих днів з дня підписання акту виконаних робіт, або додаткової угоди до даного договору (розділ 5 Договорів).

Розмір витрат на професійну правничу допомогу становить:

- зустріч, консультація, узгодження правової позиції 375,00 грн;

- вивчення претензій та правової бази 375,00 грн;

- підготовка та направлення претензії відповідачу 750,00 грн;

- підготовка та направлення позовної заяви до суду 3 000,00 грн;

- представництво та захист інтересів в суді 13.02.2019 5 000,00 грн.

Так, на підтвердження факту та обсягів наданих послуг, виконавець подав копію завдання-доручення від 01.03.2018, копі завдання-доручення від 05.02.2019. Платіжними дорученнями № 301 від 06.02.2019 та № 303 від 06.02.2019 підтверджується отримання виконавцем від замовника коштів за вищевказаними договорами про надання правничої допомоги (юридичних послуг) № 01-02/2018 від 01.02.2018 та № 01-01/2019 від 01.01.2019.

Статус адвоката Ткач В.Д., який представляє інтереси позивача, підтверджений копією Свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю (а.с.82).

Так, суд вважає, що надані документи підтверджують обґрунтованість та співрозмірність витрати на послуги адвоката, у зв'язку з чим суд задовольняє заяву про перерозподіл судових витрат по сплаті правничої допомоги в розмірі 9 500,00 грн.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до матеріалів справи, судові витрати складають 1 762,00 грн витрат по сплаті судового збору, які відповідно до ст. 129 ГПК України стягуються з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись статтями 74, 76-79, 86, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 ГПК України, суд -

у х в а л и в:

1.Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНЄВИР" (75040, Херсонська область, Білозерський район, с.Токарівка, Траса - Ростов-Одеса-Рені 597 км., р/р № 9089 у банку АТ "Укрексімбанк", МФО 322313, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕФ ЕС МАККЕНЗІ - Україна" (03680, м.Київ, вул.м.Грінченко, 2/1, БЦ "Протасів", р/р № 8053 ПАТ "державний ощадний банк України". м.Київ, МФО 322669, , І.П.Н. 97, св-во ПДВ № 39103953) вартість втраченого вантажу у сумі 17 024,78 грн, 9 500,00 грн витрат по сплаті правничої допомоги та 1 762,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України).

Дата складання повного тексту рішення 18.02.2019 року

Суддя В.В.Литвинова