ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 910/5309/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О. О. Мамалуй - головуючий, Л. В. Стратієнко, І. В. Ткач

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Віта"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2018р.

у складі колегії суддів: Л. В. Кропивна - головуючий, М. А. Дідиченко, Л. Г. Смірнова

за позовом Міністерства культури України

до приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Віта"

про стягнення 170 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Міністерство культури України звернулося до господарського суду із позовом до ПрАт "Авіакомпанія "Віта" про стягнення 170 000,00 грн. штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері охорони культурної спадщини, зафіксованого у постанові № 697/10-3/61-14 від 22.04.2014р.

Позов мотивований тим, що постановою позивача №697/10-3/61-14 від 22.04.2014р. на відповідача покладено зобов'язання сплатити 170 000 грн. штрафних санкцій. Вказана постанова визнана правомірною постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/6308/14 від 30.09.2014р., проте на час звернення з позовом штраф не сплачено.

Відповідачем подано до суду заяву про застосування строків позовної давності.

2. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.06.2018р. у справі №910/5309/18 у задоволенні позову відмовлено.

Господарський суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, проте врахувавши заяву відповідача про застосування позовної давності та встановивши пропуск позивачем строку позовної давності, відмовив у задоволенні позову на підставі ст. 267 ЦК України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2018р. рішення місцевого господарського суду скасовано, прийнято нове рішення про задоволення позову, стягнуто з ПрАТ "Авіакомпанія "Віта" в дохід Державного бюджету України 170 000 грн. фінансових санкцій, стягнуто з ПрАТ "Авіакомпанія "Віта" на користь Міністерства культури України 2 550 грн. судового збору за подання позовної заяви та 3 825 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційний господарський суд погодився з висновками господарського суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог, проте вказав на безпідставність застосування судом норм ст. 267 ЦК України.

Пославшись на приписи ч. 2 ст. 1 ЦК України, апеляційний суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин не застосовується цивільне законодавство, оскільки вони засновані на владному підпорядкуванні.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

ПрАТ "Авіакомпанія "Віта", не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі.

Скаржник вказує, що апеляційний господарський суд, посилаючись на ч. 2 ст. 1 ЦК України, фактично відніс даний спір до адміністративно-правових, оскільки однією стороною є суб'єкт владних повноважень. Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018р. у справі №826/10914/17 закрито провадження у справі за позовом Міністерства культури України до ПрАТ "Авіакомпанія "Віта" про стягнення 170 000 грн., з підстав порушення правил юрисдикції адміністративних судів та зазначено, що дана справа підлягає розгляду господарськими судами.

4. Позиції інших учасників справи

Міністерство культури України у відзиві на касаційну скаргу вважає, що оскаржувану постанову прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

22 квітня 2014р. Міністерством культури України складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини ПрАТ "Авіакомпанія "Віта" при проведені робіт за адресою: вул. Гоголівська, 32-в у Шевченківському районі м. Києва, а після розгляду документів, які засвідчують факт вчинення правопорушення, зазначеного у ст. 44 Закону України "Про охорону культурної спадщини", винесено постанову про застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про охорону культурної спадщини №697/10-3/61-14. Відповідно до вказаної постанови на відповідача згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 44 та ст. 45 Закону України "Про охорону культурної спадщини" накладено штрафні санкції у розмірі 170 000 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014р., залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.10.2015р. у справі №826/6308/14, відмовлено в задоволенні позову ПрАТ "Авіакомпанія "Віта" до Міністерства культури України про визнання протиправною та скасування постанови №697/10-3/61-14 від 22.04.2014р.

Судами у справі №826/6308/14 встановлено факт порушення ПрАТ "Авіакомпанія "Віта" законодавства про охорону культурної спадщини при проведені робіт за адресою: вул. Гоголівська, 32-в у Шевченківському районі м. Києва та встановлено наявність у Міністерства культури України права вимагати від ПрАТ "Авіакомпанія "Віта" 170 000 грн. штрафних санкцій за порушення чинного законодавства у сфері охорони культурної спадщини, зафіксованого у постанові №697/10-3/61-14 від 22.04.2014р.

03 березня 2017р. Міністерство культури України звернулось до відповідача з листом щодо сплати фінансових санкцій до Державного бюджету України у розмірі 170 000 грн. Відповідач відповіді на лист не надав та штрафні санкцій добровільно не сплатив, у зв'язку з чим позивач 27.04.2018р. звернувся до господарського суду із даним позовом.

6. Норми права та мотиви, з яких виходить Верховний Суд при прийнятті постанови

Відповідно до Положення "Про Міністерство культури України", затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011р. №388/2011, Мінкультури України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади щодо формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про охорону культурної спадщини" застосування фінансових санкцій за порушення цього Закону належить до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

За статтею 44 Закону України "Про охорону культурної спадщини" відповідний орган охорони культурної спадщини (Міністерство) накладає фінансові санкції за проведення будь-яких незаконних робіт, що можуть завдати або завдали шкоди пам'ятці, її території, охоронюваній археологічній території, охоронним зонам, історичним ареалам населених місць, на юридичну особу, яка є власником або уповноваженим ним органом чи замовником робіт. Фінансові санкції, накладені органом охорони культурної спадщини, стягуються у встановленому законом порядку.

Порядок застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про охорону культурної спадщини визначений у ст. 45 Закону України "Про охорону культурної спадщини".

Реалізовуючи свої повноваження щодо застосування фінансових санкцій Міністерство культури України прийняло постанову №697/10-3/61-14 від 22.04.2014р., за якою на відповідача покладено зобов'язання сплатити 170 000,00 грн. штрафних санкцій. Вказана постанова визнана правомірною у справі №826/6308/14.

Встановивши, що на час звернення з даним позовом до суду штраф відповідачем не сплачено, суди обох інстанцій дійшли правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

При цьому, відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. ч. 3-4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем подано до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Місцевий господарський суд, встановивши пропуск позивачем строку позовної давності, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скасовуючи рішення місцевого господарського суду у даній справі, апеляційний суд послався на помилкове застосування ст. 267 ЦК України, з огляду на приписи ч. 2 ст. 1 ЦК України.

Так, згідно ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд не погоджується з висновками апеляційного господарського суду з огляду на наступне.

Відносини у даній справі між Міністерством культури України та ПрАТ "Авіакомпанія "Віта" виникли щодо стягнення штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері охорони культурної спадщини, зафіксованого у постанові №697/10-3/61-14 від 22.04.2014р.

Штраф, накладений постановою №697/10-3/61-14 від 22.04.2014р., підлягає сплаті до Державного бюджету України.

Таким чином, основним суб'єктом, якому належить право вимоги від відповідача виконання постанови Міністерства культури України та сплати штрафу, є держава, від імені якої і діє позивач.

Спір у цій справі стосується неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати штрафу на підставі постанови №697/10-3/61-14 від 22.04.2014р.

Міністерство культури України в даному випадку хоч і є суб'єктом владних повноважень, проте владне підпорядкування між сторонами обмежується правом накладати фінансові санкції на підставі Закону України "Про охорону культурної спадщини" за порушення чинного законодавства у сфері охорони культурної спадщини та приймати рішення про їх накладення.

Спонукання до виконання такої постанови є захистом прав держави.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов помилкового висновку, що спірні правовідносини засновані на владному підпорядкуванні відповідача позивачу, та безпідставно не застосував положення ст. 267 ЦК України.

При цьому, як вбачається з постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018р. у справі №826/10914/17, якою закрито провадження за позовом Міністерства культури України до ПрАТ "Авіакомпанія "Віта" про стягнення штрафних санкцій, суд вказав, що даний спір не є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції, тому дана справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення в питанні, то їх рішення не піддавалося би сумніву. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Місцевий господарський суд, врахувавши наявність заяви відповідача про застосування позовної давності, встановивши її пропуск позивачем, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

7. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

На підставі вищевикладеного, Верховний Суд, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Доводи скаржника про порушення судом апеляційної інстанції ст. 267 ЦК України знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду.

Судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПрАТ "Авіакомпанія "Віта" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2018р. у справі №910/5309/18 скасувати.

Рішення господарського суду міста Києва від 19.06.2018р. у справі №910/5309/18 залишити в силі.

Стягнути з Міністерства культури України (01601, м. Київ, вул. Івана Франка, 19, ) на користь ПрАТ "Авіакомпанія "Віта" (01021, м. Київ, вул. Липська, 12/5, офіс 2, ) 5100 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

Доручити господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді Л. В. Стратієнко

І. В. Ткач