ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019 Справа № 917/1383/18

м. Полтава

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Галеан", ЛТД вул. Довженка, 26, м. Івано-Франківськ, 76026

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат", вул. Героїв Майдану, 82, офіс. 24, м. Гадяч, Полтавська обл., 37300

про стягнення 246837,12 грн.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Дяченко Д.Б.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 6 від 10.01.19);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 23.01.19).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Галеан", ЛТД (далі - позивач/ ТОВ "Галеан", ЛТД) звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат" (далі - відповідач/ ТОВ "Овруцький МКК") 246837,12 грн., в тому числі 173241,70 грн. основного боргу, 24225,01 грн. пені, 9604,92 грн. 3% річних, 39765,49 грн. інфляційних втрат. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки № 110315 від 20.05.2015.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 27.12.2018.

Ухвалою від 27.12.2018 суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та відклав підготовче засідання у справі на 24.01.2019.

24.01.2019 судом винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 19.02.2019.

Відповідач у відзиві позов заперечує, посилаючись на те, що строк оплати поставленого товару не настав в зв'язку з непереданням позивачем разом із товаром товаросупровідних документів. Також відповідач просить суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача про стягнення пені.

В судовому засіданні 19.02.2019 представник позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечує.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.05.2015 між ТОВ «Галеан», ЛТД (постачальник за договором) та ТОВ «Овруцький МКК» (покупець за договором) укладено договір поставки № 110315 (далі - Договір, копія Договору - в матеріалах справи), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобовязується в порядку та умовах, визначених Договором, передавати у власність покупцю товар, а покупець зобовязується приймати товар та здійснювати його оплату.

Кількість, асортимент, найменування, ціна та загальна вартість відповідної партії товару встановлюються у видаткових накладних, що мають силу специфікації і є невід'ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 2.2 Договору приймання товару по якості здійснюється на підставі Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення товарів народного споживання по якості (затверджено Постановою Держарбітражу при РМ СРСР від 25.04.1966 № П-7) з урахуванням умов цього Договору. Приймання товару по кількості здійснюється на підставі Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення товарів народного споживання по кількості (Затверджено Постановою Держарбітражу при РМ СРСР від 15.06.1965 № П-6) з урахуванням умов цього Договору.

Пунктом 2.3 Договору встановлено, що датою поставки товару є дата, що зазначається у видатковій накладній при отриманні товару покупцем.

При передачі кожної партії товару постачальник зобов'язаний надати покупцеві наступні документи: видаткову накладну, податкову накладну, товарно-транспортну накладну; документи, що засвідчують якість та безпечність товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до вимог чинного законодавства України (п. 2.4. Договору).

Згідно п. 2.6 Договору постачальник здійснює поставку товару на умовах DAP (ІНКОТЕРМС-2010): навантаження, доставка (транспортні затрати) здійснюються силами та за рахунок постачальника за адресою/ адресами складу покупця (місце поставки): Житомирська область, м. Овруч, вул. Богдана Хмельницького, 92.

За змістом п. 3.3 Договору оплата товару здійснюється покупцем на підставі видаткової накладної у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника впродовж 90 календарних днів з дати отримання покупцем товару та належним чином оформлених товаросупровідних документів.

Пунктом 6.1 Договору в редакції Додаткової угоди від 29.12.2015 встановлено, що даний Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2016.

Позивач зазначає, що в період дії даного Договору він поставив відповідачу товар на загальну суму 181796,70 грн. На підтвердження вказаного позивачем надано:

- копії накладних № 3262 від 19.05.2016 на суму 33100,00 грн., № 3506 від 31.05.2016 на суму 33075,40 грн., № 4383 від 11.07.2016 на суму 49440,00 грн., № 4483 від 15.07.2016 на суму 57680,00 грн., № 5421 від 01.09.2016 на суму 8501,30 грн.;

- копії товарно-транспортних накладних № 3262 від 19.05.2016, № 3506 від 31.05.2016, № 4483 від 15.07.2016, № 4383 від 11.07.2016, № 5421 від 01.09.2016;

- копії довіреностей на отримання товару № 261 від 19.05.2016, № 364 від 12.07.2016;

- копії рахунків № 2136 від 17.05.2016, № 2351 від 30.05.2016, № 2976 від 05.07.2016, № 3870 від 01.09.2016.

На підтвердження часткової оплати відповідачем отриманого від позивача товару позивачем надано копію платіжного доручення № 2004 від 31.08.2016 на суму 8555,00 грн. Інші докази оплати товару в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, заборгованість відповідача за отриманий по Договору товар складає 173241,70 грн.

Вказану суму боргу позивач просить суд стягнути з відповідача.

Згідно п. 5.3. Договору за прострочення в оплаті товару постачальник має право вимагати від покупця сплатити пеню в розмірі облікової ставки НБУ, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Враховуючи вказаний пункт Договору та ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував відповідачу на прострочені суми боргу 24225,01 грн. пені за загальний період з 21.08.2016 по 31.05.2017, 9604,92 грн. 3% річних за загальний період з 21.08.2016 по 12.10.2018 та 39765,49 грн. інфляційних втрат за загальний період з вересня 2016 року по січень 2018 року.

Вказані суми пені, 3% річних та інфляційних втрат позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач у відзиві позов заперечує, посилаючись на наступні обставини.

Так, відповідач зазначає, що за умовами Договору на позивача покладено обовязок разом з товаром передавати складені та оформлені належним чином видаткові накладні та товаросупровідні документи на кожну партію товару, які є підставою для його оплати. Тобто у даному випадку позивач у справі є боржником у зобов'язанні здійснити поставку товару та надати відповідачу складені та оформлені належним чином всі товаросупровідні документи, та кредитором у зобов'язанні про виконання оплати цієї поставки у строк, встановлений Договором.

При цьому, відповідач звертає увагу на те, що видаткові накладні, на які посилається позивач, містять в собі лише дати їх складання, та не вказують на дату їх підписання сторонами, не містять даних особи, яка отримувала товар та довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, на підставі яких передавався товар. Також відповідач зазначає, що позивачем не надано до суду доказів, які б свідчили про те, коли саме ним було надано ТОВ «Овруцький молочноконсервний комбінат» передбачені договором документи. А отже, на думку відповідача, вимоги заявника ґрунтуються на доказах, що не є належними та допустимими з точки зору доказування факту поставки товару за Договором, та не підтверджені первинною документацією.

Також відповідач стверджує, що фактичні обставини справи свідчать про те, що видаткові накладні не завжди оформлювались саме в день поставки товару. Тому, з огляду на долучені позивачем копії первинних документів, неможливо відслідкувати момент виникнення у відповідача обовязку з оплати поставленого товару, оскільки він виникає саме з моменту поставки товару та передання постачальником видаткових накладних та товаросупровідних документів, складених та оформлених належним чином.

У зв'язку з невиконанням позивачем обовязкової умови Договору щодо передачі разом з товаром оформлених належним чином усіх товаросупровідних документів, ТОВ «Овруцький МКК», скориставшись своїм законним правом, передбаченим ч. 3 ст. 538 ЦК України, було призупинено оплату поставленого позивачем товару.

При цьому, відповідач зазначає, що ані чинне законодавство, ані Договір поставки не покладає на нього обов'язку щодо повідомлення позивача про призупинення оплати.

Таким чином, відповідач вважає, що строк виконання зобовязань по оплаті товару не настав.

Крім цього, відповідач не погоджується із наданим позивачем розрахунком стягуваних за позовом сум пені, річних та інфляційних втрат.

Щодо нарахованої позивачем пені, відповідач просить суд застосувати позовну давність.

Щодо нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних, відповідач зазначає, що 3% річних та інфляційні стягуються з боржника тільки при простроченні виконання грошового зобовязання. А враховуючи, що в даному спорі не має місце прострочення виконання грошового зобовязання, позивач не мав права нараховувати ТОВ «Овруцький МКК» інфляційні та річні.

Також відповідач зазначає, що розрахунок складений позивачем, який не є експертом у фінансовій сфері, в односторонньому порядку, і є таким, що унеможливлює його перевірку щодо правильності складання та обчислення, за якими формулами розраховані пеня, річні та інфляційні нарахування, як обраховано середній індекс інфляції і, тому у відповідача виникає сумнів щодо правильності визначення розміру заборгованості, адже для такої перевірки у відповідача відсутні необхідні економічні та спеціальні знання та практичні навички.

14.01.2019 до суду надійшов контррозрахунок інфляційних втрат, виконаний відповідачем, згідно якого сума інфляційних втрат за загальний період з вересня 2016 року по вересень 2018 року становить 26804,34 грн.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 ЦК України).

В матеріалах справи наявні докази поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 181796,70 грн.

Позивач стверджує, що строк оплати поставленого товару настав. В свою чергу відповідач вважає, що оскільки позивачем не виконано обовязкової умови Договору щодо передачі разом з товаром оформлених належним чином усіх товаросупровідних документів, то строк оплати товару не настав.

На вказане заперечення відповідача суд зазначає наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (далі - Закон).

Відповідно до ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, накладні № 3262 від 19.05.2016, № 3506 від 31.05.2016, № 4383 від 11.07.2016, № 4483 від 15.07.2016, № 5421 від 01.09.2016, на які посилається позивач, у розумінні норм Закону є первинними бухгалтерськими документами, що підтверджують проведення господарських операцій, і, відповідно, можуть підтвердити факт отримання товару.

Судом встановлено, що вказані накладні містять передбачені Законом обов'язкові реквізити, зокрема, дату складання та підписи осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. Відсутність зазначення посади особи, яка отримувала товар за наявності відповідної довіреності на його отримання (завідувач складу ОСОБА_3Л.) може свідчити лише про дефекти оформлення накладних, а не про відсутність господарської операції.

Щодо посилання відповідача на те, що вказані накладні не містять дати передачі товару, суд зазначає, що уповноважена особа відповідача поставивши свій підпис та відтиск печатки відповідача на кожній з накладних погодилася з тим, що товар передано саме у день, яким датована така накладна. Крім того, накладні № 3262 від 19.05.2016, № 3506 від 31.05.2016, № 4383 від 11.07.2016, № 4483 від 15.07.2016, № 5421 від 01.09.2016 датовані тими ж датами, що й товарно-транспортні накладні № 3262 від 19.05.2016, № 3506 від 31.05.2016, № 4483 від 15.07.2016, № 4383 від 11.07.2016, № 5421 від 01.09.2016, які теж підписані представником відповідача без зауважень.

Враховуючи викладене, вказане заперечення відповідача судом до уваги не береться.

Так само судом при винесенні рішення не береться до уваги заперечення відповідача щодо відсутності у накладних відомостей про довіреність представника покупця, за якою товар передавався. У матеріалах справи наявні копії доручень, виданих відповідачем на отримання представником товару.

Крім цього, відповідач не заперечує самого факту отримання ним товару.

Враховуючи викладене, посилання відповідачем на ч. 3 ст. 538 ЦК України, як на підставу зупинення відповідачем виконання свого обов'язку щодо оплати отриманого від позивача товару, є необґрунтованим.

До того ж правові наслідки невиконання продавцем обов'язку передати приналежності товару та документи, що стосуються товару передбачені ст. 666 ЦК України, згідно якої, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві. Суд встановив, що отриманий товар відповідачем повернуто не було.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що факт поставки позивачем відповідачу товару на суму 181796,70 грн. підтверджено належними та достатніми доказами, строк зобов'язання з оплати товару настав. Із врахуванням часткової оплати відповідача, заборгованість за поставлений товар складає 173241,70 грн.

За даних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення основної заборгованості за поставлений товар підлягають задоволенню у повному обсязі.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат суд виходить з наступного.

Згідно п. 5.3. Договору за прострочення в оплаті товару постачальник має право вимагати від покупця сплатити пеню в розмірі облікової ставки НБУ, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Так, позивачем за порушення відповідачем зобов'язання з оплати товару нараховано останньому 24225,01 грн. пені за загальний період з 21.08.2016 по 31.05.2017, 9604,92 грн. 3% річних за загальний період з 21.08.2016 по 12.10.2018 та 39765,49 грн. інфляційних втрат за загальний період з вересня 2016 року по січень 2018 року.

Судом встановлено, що позивач правомірно нарахував відповідачу пеню за період прострочення з 21.08.2016 по 31.05.2017, проте розмір пені позивачем завищено. Як зазначено вище, пунктом 5.3 Договору передбачено нарахування пені у розмірі облікової ставки НБУ, проте позивачем нараховано пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідач у відзиві просив суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог щодо стягнення пені.

Так, згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Позивачем заявлено до стягнення пеню нараховану за період з 21.08.2016 по 31.05.2017. Таким чином, строк позовної давності до вимоги про стягнення пені повністю спливає 01.06.2018 Оскільки позовну заяву датовано 12.10.2018, строк позовної давності по стягненню пені позивачем пропущено.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 24225,01 грн. не підлягає задоволенню в зв'язку зі спливом строку позовної давності. Враховуючи викладене, судом не здійснювався перерахунок заявленої до стягнення суми пені.

Також судом перевірено наданий позивачем розрахунок 3% річних та встановлено його правильність. Отже, вимоги позивача про стягнення 9604,92 грн. річних підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо нарахування інфляційних втрат судом встановлено правомірність такого нарахування за загальний період з вересня 2016 року по січень 2018 року. Проте, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат судом встановлено, що внаслідок неправильного зазначення індексів інфляції за вказані періоди, позивачем завищено суму інфляційних втрат.

Судом здійснено перерахунок інфляційних втрат та встановлено, що за загальний період з вересня 2016 року по січень 2018 року стягненню підлягають інфляційні втрати у розмірі 35060,08 грн. В цій частині позов підлягає задоволенню. В іншій частині стягнення інфляційних втрат позов задоволенню не підлягає, як безпідставний.

При цьому судом не береться до уваги контррозрахунок інфляційних втрат наданий відповідачем, адже вказаний контррозрахунок здійснено на суми боргу не за всіма видатковими накладними.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат" (вул. Героїв Майдану, 82, офіс. 24, м. Гадяч, Полтавська обл., 37300; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Галеан", ЛТД (вул. Довженка, 26, м. Івано-Франківськ, 76026; ) 173241 грн. 70 коп. основного боргу, 9604 грн. 92 коп. 3% річних, 35060 грн. 08 коп. інфляційних втрат, 3268 грн. 60 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 26.02.2019.

Суддя О.С. Семчук