ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

25.02.2019м. ДніпроСправа № 904/238/19

Суддя Ніколенко М.О. , розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЄК", м. Кривий Ріг

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", м. Київ

відповідача-2: Державного реєстратора Міхачова Віктора Анатолійовича Дніпровської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу", м. Дніпро

про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і скасування запису про державну реєстрацію права

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЄК" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на такі обставини.

ТОВ "АЄК" згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.03.2018 є власником нерухомого майна: приміщення І-Б, площею 1078,1 кв. м., розташоване на 1 та 2 поверхах 2 поверхової нежитлової будівлі Б-2; приміщення І-В, площею 547,1 кв. м. з рампою розміром 23,7 х 6,6 м, вбудоване в 1 поверхову нежитлову будівлю В-1, яке знаходиться за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Купріна, будинок 123-а. Під час вчинення дій з внесення цієї інформації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що в цьому реєстрі в розділі «актуальна інформація» на вищевказане майно міститься посилання на іншого власника: Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», . За текстом позовної заяви вбачається, що Позивач вважає себе власником спірного майна, і відповідно, вважає що запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про те, що власником є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», є незаконним та порушує його права щодо користування та розпорядження майном. Також, з текксту позову вбачається, що фактично між сторонами існує спір про право власності на нерухоме майно, а отже, по суті спір є майновим. Однак, позивачем у позові не було визначено його ціну та неправильно сплачено судовий збір. У зв'язку із цим, ухвалою суду від 24.01.2019 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків (до 15.02.2019).

На адресу суду, 19.02.2019 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, якою позивач фактично змінив предмет позову та суб'єктний склад учасників спору.

Так, у цій заяві позивач просить суд залучити до участі у справі співвідповідача - Державного реєстратора Міхачова Віктора Анатолійовича Дніпровської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" та просить суд:

- визнати протиправним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 41385780 від 01.06.2018;

- скасувати запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 41385780 від 01.06.2018 щодо реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна: приміщення І-Б, площею 1078,1 кв. м., розташоване на 1 та 2 поверхах 2 поверхової нежитлової будівлі Б-2; приміщення І-В, площею 547,1 кв. м. з рампою розміром 23,7 х 6,6 м, вбудоване в 1 поверхову нежитлову будівлю В-1, які знаходяться за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Купріна, будинок 123-а.

Дослідивши матеріали наданої заяви, перевіривши повноваження особи, що її підписала, суд приймає заяву про усунення недоліків позовної заяви до розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб'єктний склад правовідносин і характер діяльності суб'єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством.

Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб'єктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди, окрім інших, розглядають спори за вимогами щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Отже, з умов п. 13 ч.1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що вимоги про скасування реєстраційних дій підвідомчі господарському суду лише у тих випадках, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, і передані на його розгляд разом з такими вимогами.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

В свою чергу, у даній справі основні доводи позивача ґрунтуються на протиправності дій держаного реєстратора, як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, та полягають у тому, що державний реєстратор безпідставно прийняв оспорюване рішення та вчинив оспорювані реєстраційні дії.

Тобто, після зміни Позивачем предмету спору і зміни суб'єктного складу учасників, між позивачем та відповідачами-1,2 відсутній спір про право. Натомість позивач просить розглянути спір про законність або протиправність рішення та дій державного реєстратора під час виконання ними своїх владних повноважень та адміністративних функцій. При цьому, позивач не заявляє вимог до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" щодо порушення будь-яких його майнових прав.

А отже, цей спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно ч. 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Оскільки, позивач просить суд визнати незаконним рішення та дії державного реєстратора під час виконання ним своїх владних повноважень та адміністративних функцій, то цей спір виник з публічно-правових відносин, а тому він відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

За таких обставин, у відкритті провадження у справі слід відмовити, на підставі п. 1 ч. 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У прийнятті позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АЄК" до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" та відповідача-2: Державного реєстратора Міхачова Віктора Анатолійовича Дніпровської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" про визнання незаконною та скасування реєстраційної дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 25.02.2019 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток (на адресу позивача):

- позовна заява № б/н від 21.12.2018 з додатками, в т.ч. оригінал банківської квитанції №0.0..1 від 15.01.2019, оригінал банківської квитанції №0.0..1 від 20.12.2018, оригінали поштового чеку, поштової накладної та опису вкладення у цінний лист від 15.01.2019; конверт;

- позовна заява (змінена) № б/н від б/д з додатками, в т.ч. два оригінали поштових чеків та опис вкладення у цінний лист від 14.02.2019; конверт.

Суддя М.О. Ніколенко