ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"11" лютого 2019 р. Справа№ 910/10483/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Кравчука Г.А.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Іноземного підприємства «Ретал Україна»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2018р. (повний текст складено 21.11.2018р.)

у справі № 910/10483/18 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс»

до Іноземного підприємства «Ретал Україна»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (за первісним позовом) інженер по транспорту ТОВ «Васт-Транс» ОСОБА_2про стягнення 105 423, 01 грн.

та за зустрічним позовом Іноземного підприємства «Ретал Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс»

про зобовязання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.11.2018р. первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» задоволено частково. Стягнуто з Іноземного підприємства «Ретал Україна» (03134, м. Київ, вул. Якутська, 7, літ. Б; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» (08113, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрушки, вул. Лісна, 1; ) заборгованість у розмірі 104 856, 00 грн., 3% річних у розмірі 293,03 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 757,42 грн. В задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» про стягнення 3% річних відмовлено. У задоволенні зустрічного позову Іноземного підприємства «Ретал Україна» відмовлено повністю.

Рішення обґрунтоване тим, що Іноземне підприємство «Ретал Україна» не оплатило вартість перевезень вантажу відповідно до укладених замовлень, чим порушено право позивача.

Щодо вимог по зустрічному позову, то положення договору транспортного експедирування та перевезення (ТЕП) №1Т-17 від 01.02.2017р. не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, суд першої інстанції відмовив щодо винесення окремої ухвали в порядку ст. 246 Господарського процесуального кодексу України за відсутності належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що замовлення є сфальсифікованими.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Іноземне підприємство «Ретал Україна» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2018р. по справі №910/10483/18 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» до ІП «РЕТАЛ УКРАЇНА» за первісним позовом відмовити, а позовні вимоги ІП «РЕТАЛ УКРАЇНА» до ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» за зустрічним позовом задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позовні вимоги ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» ґрунтуються на сфальсифікованих (підроблених) замовленнях на перевезення вантажу автомобільним транспортом №№ 1, 2 від 24.04.2018р., №№3, 4, 5 від 26.04.2018р. та не відповідають договору №1Т-17 від 01.02.2017р.

Апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що в розумінні п. 7.5. договору ТЕП замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом №№1, 2 від 24.04.2018р., №№ 3, 4, 5 від 26.04.2018р. не підлягають застосуванню у спірних відносинах є невірним.

Невірним та безпідставним є висновок суду першої інстанції про те, що рахунки-фактури ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» є первинними документи та з позиції інституту належності доказів не повинні були прийматись до розгляду в силу приписів ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України.

В порушення приписів ст.ст. 7, 13, 46, 74, 79, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України судом взагалі не було досліджено та не встановлено обставин передачі результату надання послуги перевезення та невірно і упереджено підмінена обставина виникнення заборгованості фактом виконання перевезення.

Також апелянт посилається на те, що судом не було досліджено обставини щодо відправлення-відстеження пересилання рекомендованого листа, а тому висновки суду з визнання строку виконання грошового зобовязання є упередженими і невірними.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2019р. відкрито апеляційне провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАСТ-ТРАНС» заперечує проти апеляційної скарги, посилаючись на те, що укладення та узгодження між позивачем та апелянтом замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом №№1, 2 від 24.04.2018р., №№3, 4, 5 від 26.04.2018р. у спрощений спосіб та дані замовлення є договором, укладеним у спрощений спосіб та є підставою для виникнення у сторін зобовязань.

Позивач зазначає, що суд першої інстанції правомірно застосував Конвенцію про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956р., а складення та підписання сторонами у справі міжнародних товарно-транспортних накладних (CRM) свідчить про укладення сторонами договорів перевезення автомобільним транспортом у міжнародному сполучені.

Виставлені рахунки-фактури є первинними документами в силу вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Позивач зазначає, що вся кореспонденція надсилалась відповідачу за адресою, вказаною у договорі №1-Т17 від 01.02.2017р., а ухилення відповідача від отримання документів не може слугувати підставою для не проведення розрахунків за виконання позивачем міжнародні перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Від Іноземного підприємства «РЕТАЛ Україна» надійшла відповідь на відзив. Апелянт зазначає, що правовідносини сторін регулюються виключно умовами договору №1Т-17 від 01.02.2017р., строк оплати за яким не настав, оскільки позивач не виконав умови договору.

Відповідач наполягає, що замовлення №№1, 2 від 24.04.2018р., №№3, 4, 5 від 26.04.2018р. є сфальсифікованими, будь-яких листів від позивача він не отримував, про що свідчить відсутність належних доказів.

Також апелянт зазначає, що рахунок-фактури не є первинним документом, а лише носить інформаційний характер.

Від Іноземного підприємства «Ретал» надійшла заява в порядку п. 11 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, апелянт просить апеляційний господарський суд не приймати до уваги підроблені замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом №№1,2 від 24.04.2018р., №№3,4,5 від 26.04.2018р.

Відповідно до п. 11 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Таким чином, заява підлягає залишенню без розгляду, оскільки подана з порушенням встановленого строку.

Іноземним підприємством «Ретал України» заявлено клопотання про відхилення неналежних та недопустимих доказів, а саме: як недопустимі докази дані з веб-сайту Укрпошти в мережі Інтернет відстеження поштових відправлень за реєстраційним номером №672, як неналежні і недопустимі докази дані з веб-сайту Укрпошти в мережі Інтернет відстеження поштових відправлень за реєстраційними номерами №269, №648, №488, як неналежні докази повідомлення про вручення поштового відправлення №858, №939, №846, №513, №150, описи вкладення без номерів поштових відправлень, рахунки-фактури №779 від 02.05.2018р., №778 від 02.05.2018р., №820 від 07.05.2018р., №821 від 07.05.2018р., №860 від 10.05.2018р.

Третя особа своїх представників, чи особисто, в судове засідання не направила, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, заслухавши пояснення представників сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

24.04.2018р. між сторонами було укладено замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом, згідно якого перевізник (ТОВ «Васт-Транс») здійснює доставку вантажу (преформи ПЕТ) на замовлення ІП «Ретал Україна» з України (м. Київ) до Республіки Білорусь (м. Бобруйськ), останній, як експедитор, сплачує за надані послуги 20 904 грн. (800$ по курсу НБУ на 24.04.2018р.) протягом 20 календарних днів з моменту доставки вантажу. 02.05.2018р. у відповідності до замовлення №1 транспортний засіб ТОВ «Васт-Транс» (державний реєстраційний номер АІ3657АО/13035КХ) було завантажено, що підтверджується відмітками у міжнародній товарно-транспортній накладній б/н від 02.05.2018р. 04.05.2018р. вантаж було доставлено в місце призначення та видано вантажоодержувачу, що підтверджується відміткою у гр. 24 СМR від 02.05.2018р. 02.05.2018р. ТОВ «Ретал Україна» направив на адресу ІП «Ретал Україна» рахунок-фактури №779 від 02.05.2018р., де було зазначено вартість перевезення за курсом НБУ на день розвантаження та складала 20 904,00 грн. ТОВ «Васт-Транс» вказує на те, що у визначений замовленням №1 термін 24.05.2018р. ним не отримано від ІП «Ретал Україна» кошти у розмірі 20 904,00 грн. та 19.06.2018р. направлено на адресу ІП «Ретал Україна» оригінали документів, серед яких були: оригінали рахунку-фактури №779 від 02.05.2018р. оригінали 2 екземплярів акту №779 виконаних робіт (наданих послуг) від 07.05.2018р., оригінал замовлення №1 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 24.04.2018р., оригінал СМR б/н від 02.05.2018р.

24.04.2018р. між сторонами укладено замовлення №2 перевезення вантажу автомобільним транспортом, згідно якого перевізник здійснює доставку вантажу (преформи ПЕТ) з України (м. Київ) на замовлення ІП «Ретал Україна», а останній, як експедитор, сплачує за надані послуги 20 904 грн. (800$ по курсу НБУ на 24.04.2018р.) протягом 20 календарних днів з моменту доставки вантажу. 02.05.2018р. у відповідності до замовлення №2 транспортний засіб позивача (державний реєстраційний номер АІ2034ЕР/АІ6381ХТ) було завантажено, що підтверджується відмітками у міжнародній товарно-транспортній накладній б/н від 02.05.2018р. 04.05.2018р. вантаж було доставлено в місце призначення та видано вантажоодержувачу, що підтверджується відміткою у гр. 24 CMR від 02.05.2018р. 02.05.2018р. ТОВ «Васт-Транс» направлено на адресу ІП «Ретал Україна» рахунок-фактура №778 від 02.05.2018р., де було зазначена вартість перевезення за курсом НБУ на день розвантаження та складала 20 904,00 грн. У визначений замовленням №2 термін 24.05.2018р. ТОВ «Васт-Транс» не отримало кошти у розмірі 20 904,00 грн. та 19.06.2018р. направило на адресу ІП «Ретал Україна» оригінали документів, серед яких були: оригінали рахунку-фактури №778 від 02.05.2018р., оригінали 2 екземплярів акту №778 виконаних робіт (наданих послуг) від 07.05.2018р., оригінал замовлення №2 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 24.04.2018р., оригінал CMR б/н від 02.05.2018р.

26.04.2018р. між сторонами укладено замовлення №3 перевезення вантажу автомобільним транспортом, згідно якого перевізник здійснює доставку вантажу (преформи ПЕТ) з України (м. Київ) на замовлення ІП «Ретал Україна», а останній, як експедитор сплачує за надані послуги 21 016,00 грн. (800$ по курсу НБУ на 24.04.2018р.) протягом 20 календарних днів з моменту доставки вантажу. 07.05.2018р. у відповідності до замовлення №3 транспортний засіб ТОВ «Васт-Транс» (державний реєстраційний номер АІ9610АА/АІ0530ХХ) було завантажено, що підтверджується відмітками у міжнародній товарно-транспортній накладній б/н від 07.05.2018р. 10.05.2018р. вантаж було доставлено в місце призначення та видано вантажоодержувачу, що підтверджується відміткою у гр. 24 CMR від 07.05.2018р. 07.05.2018р. ТОВ «Васт-Транс» направило на адресу ІП «Ретал Україна» рахунок-фактуру №820 від 07.05.2018р., де була зазначена вартість перевезення за курсом НБУ на день розвантаження та складала 21 016,00 грн. У визначений замовленням термін 30.05.2018р. ТОВ «Васт-Транс» не отримало кошти у розмірі 21 016,00 грн. та 19.06.2018р. направило на адресу ІП «Ретал Україна» оригінали документів, серед яких були: оригінали рахунку-фактури №820 від 07.05.2018р. оригінали 2 екземплярів акту №820 виконаних робіт (наданих послуг) від 10.05.2018р., оригінал замовлення №3 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 26.04.2018р., оригінал CMR б/н від 07.05.2018р.

26.04.2018р. між сторонами укладено замовлення №4 перевезення вантажу автомобільним транспортом, згідно якого перевізник здійснює доставку вантажу (преформи ПЕТ) з України (м. Київ) на замовлення ІП «Ретал Україна», а останній, як експедитор сплачує за надані послуги 21 016,00 грн. (800$ по курсу НБУ на 24.04.2018р.) протягом 20 календарних днів з моменту доставки вантажу. 07.05.2018р. у відповідності до замовлення №4 транспортний засіб ТОВ «Васт-Транс» (державний реєстраційний номер АІ8831АТ/17816КХ) було завантажено, що підтверджується відмітками у міжнародній товарно-транспортній накладній б/н від 07.05.2018р. 10.05.2018р. вантаж було доставлено в місце призначення та видано вантажоодержувачу, що підтверджується відміткою у гр. 24 СМR від 07.05.2018р. 07.05.2018р. ТОВ «Васт-Транс» направило на адресу ІП «Ретал Україна» рахунок-фактуру №821 від 07.05.2018р., де була зазначена вартість перевезення за курсом НБУ на день розвантаження та складала 21 016,00 грн. У визначений замовленням термін 30.05.2018р. ТОВ «Васт-Транс» не отримало кошти у розмірі 21 016,00 грн. та 19.06.2018р. направило на адресу ІП «Ретал Україна» оригінали документів, серед яких були: оригінали рахунку-фактури №821 від 07.05.2018р. оригінали 2 екземплярів акту №821 виконаних робіт (наданих послуг) від 10.05.2018р., оригінал замовлення №4 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 26.04.2018р., оригінал СМR б/н від 07.05.2018р.

26.04.2018р. між сторонами укладено замовлення №5 перевезення вантажу автомобільним транспортом, згідно якого перевізник здійснює доставку вантажу (преформи ПЕТ) з України (м. Київ) на замовлення ІП «Ретал Україна», а останній, як експедитор сплачує за надані послуги 21 016,00 грн. (800$ по курсу НБУ на 24.04.2018 р.) протягом 20 календарних днів з моменту доставки вантажу. 10.05.2018р. у відповідності до замовлення №5 транспортний засіб ТОВ «Васт-Транс» (державний реєстраційний номер 03112КМ/АІ7746ХХ) було завантажено, що підтверджується відмітками у міжнародній товарно-транспортній накладній б/н від 10.05.2018р. 14.05.2018р. вантаж було доставлено в місце призначення та видано вантажоодержувачу, що підтверджується відміткою у гр. 24 СМR від 10.05.2018р. 10.05.2018р. ТОВ «Васт-Транс» направило на адресу ІП «Ретал Україна» рахунок-фактуру №860 від 10.05.2018р., де була зазначена вартість перевезення за курсом НБУ на день розвантаження та складала 21 016,00 грн. У визначений замовленням термін 03.06.2018р. ТОВ «Васт-Транс» не отримав кошти у розмірі 21 016,00 грн. та 19.06.2018 р. направило на адресу ІП «Ретал Україна» оригінали документів, серед яких були: оригінали рахунку-фактури №860 від 10.05.2018р. оригінали 2 екземплярів акту № 860 виконаних робіт (наданих послуг) від 14.05.2018р., оригінал замовлення №5 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 26.04.2018р., оригінал СМR б/н від 10.05.2018р.

На доказ надсилання оригіналів документів матеріали справи містять копію поштового опису від 19.06.2018р. та копію фіскального чеку №1880 від 19.06.2018р. /а.с. 35/.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобовязаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобовязується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобовязується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобовязується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобовязується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобовязані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобовязується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, повязаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обовязок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобовязання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобовязання, повязані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до ст. 316 Господарського кодексу України договором транспортного експедирування може бути встановлений обовязок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобовязань, повязаних із перевезенням.

Відповідно до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956, учасниками якої є Україна та Республіка Білорусь, яка застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін, визначено, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної.

Відповідно до п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції вантажна накладна є первинним доказом укладення договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Отже, в силу вищезазначених норм підписані міжнародні товарно-транспортні накладі є доказом укладення між сторонами договору перевезення.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

22.06.2018р. позивач надіслав відповідачу вимоги №№228, 229, 230, 231, 232 про оплату за перевезення вантажу автомобільним транспортом, які були надіслані на адресу ІП «Ретал Україна» згідно рекомендованого листа 648. Судом встановлено, що відповідач не отримав вказане відправлення, що підтверджується відомостями http://ukrposhta.ua, 30.06.2018р. відправлення не було вручено під час доставки за ідентифікатором «інші причини», вказане поштове відправлення було повернуте ТОВ «Васт-Транс» за закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення заборгованість у розмірі 104 856, 00 грн. документально обґрунтовані, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3% річних колегія суддів Північного апеляційного господарського суду погоджується із розрахунком суду першої інстанції та вважає його арифметично вірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Щодо вимог по зустрічному позову, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

01.02.2017р. між ТОВ «Васт-Транс» (виконавець) та ІП «Ретал Україна» (замовник) було укладено договір транспортного експедирування та перевезення (ТЕП) № 1Т-17, за умовами якого виконавець зобовязується перевозити належним йому автомобільним транспортом вантажі замовника та/або надавати замовнику від власного імені, за плату, в інтересах та за рахунок замовника послуги виконання або організації виконання перевезенням вантажів замовника автомобільним транспортом у внутрішньому та міжнародному сполученні, а замовник зобовязується оплачувати виконані перевезення та/або, відповідно, надані послуги в порядку та на умовах цього договору. (п. 1.1. договору).

Згідно п. 7.5. договору листування сторін щодо виконання цього договору; практика, що встановилася у взаємних відносинах сторін; усні й письмові домовленості сторін стосовно предмета даного договору, а також узгоджені сторонами замовлення, незалежно від наявності посилання та/або коректності посилання на цей договір, - розглядаються сторонами виключно в рамках і як складова частина даного договору. Всі узгоджені сторонами замовлення, становлять невідємну частину даного договору.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, із змісту замовлень на перевезення вантажу автомобільним транспортом №№1, 2 від 24.04.2018р., №№3, 4, 5 від 26.04.2018р., рахунків-фактур, не вбачається посилань на договір транспортного експедирування та перевезення (ТЕП) № 1Т-17 від 01.02.2017р., а тому у розумінні п. 7.5. цього договору, вони не є частиною даного договору та його положення не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Відповідач наполягає, що замовлення №№1, 2 від 24.04.2018р., №№3, 4, 5 від 26.04.2018р. є сфальсифікованими, проте в порушення ст. 74 Господарського процесуального кодексу України належними та допустимими доказами не навів та не довів суду фальсифікації документів, не зазначив в чому полягає фальсифікація, підписи, відтиски печатки та ін.

Позовні вимоги по зустрічному позову полягають у зобовязанні ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» виконати п.п. 2.2.13, п. 2.2., п. 3.2. договору транспортного експедирування та перевезення №1Т-17 від 01.02.2017р. та надання ІП «РЕТАЛ-Україна» оригіналів CMR б/н від 02.05.2018р., 02.05.2018р., 07.05.2018р., 07.05.2018, 10.05.2018р. із відмітками на шляху прямування вантажу та вантажоодержувача та актами приймання-передачі наданих послуг в двох примірниках за кожним виконаним за відповідними CMR перевезеннями.

Враховуючи те, що замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом №№1,2 від 24.04.2018р., №№ 3, 4, 5 від 26.04.2018р. не укладались в рамках договору транспортного експедирування та перевезення (ТЕП) № 1Т-17 від 01.02.2017р., суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що положення договору транспортного експедирування та перевезення (ТЕП) № 1Т-17 від 01.02.2017р. не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, що є предметом розгляду первісного позову, а тому зустрічний позов у вказаній частині вимог не підлягає задоволенню.

Вимоги по зустрічному щодо передачі окремою ухвалою суду до органу досудового розслідування для вжиття ним заходів за фактом подання до суду із заявою про видачу судового наказу сфальсифікованих директором ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» ОСОБА_3 в доданих до первісного позову замовлень на перевезення вантажу автомобільним транспортом №№1, 2 від 24.04.2018р., №№3, 4, 5 від 26.04.2018р. задоволенню не підлягають, оскільки ані судом першої, ані судом апеляційної інстанції не виявлено порушення законодавства або недоліків в діяльності юридичної особи в рамках даної справи.

Дослідивши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що Господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно зясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Щодо доводів, наведених у апеляційній скарзі, то слід зазначити наступне.

Як вже зазначалось вище відповідач в порушення ст. 74 Господарського процесуального кодексу України належними та допустимими доказами не навів та не довів суду фальсифікації документів, не зазначив в чому полягає фальсифікація, підписи, відтиски печатки та ін.

В силу приписів ст. 9 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 909 Цивільного кодексу України саме міжнародна товарно-транспортна накладна є доказом укладення договору перевезення, а тому здійснення перевезення на підставі замовлень №№1, 2 від 24.04.2018р., №№3, 4, 5 від 26.04.2018р. можуть розглядатись як самостійні угоди, за межами договору транспортного експедирування та перевезення (ТЕП) № 1Т-17 від 01.02.2017р.

Стосовно надсилання вимог про оплату, то з матеріалів справи вбачається, що відправлення за №648 30.06.2018р. не було вручене під час доставки, 26.07.2018р. було повернуто за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п.п. 116, 117 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються обєктом поштового звязку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення «EMS» - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.

Твердження апелянта про відсутність доказів предявлення вимог спростовується вищевикладеним, оскільки позивач у встановленому порядку надіслав вимогу про оплату через відділення поштового звязку.

Щодо даних із веб-сайту Укрпошти в мережі Інтернет відстеження відправлень, то дані докази є публічно доступними, а тому суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих даних.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

З наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2018р. у справі №910/10483/18.

керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2018р. у справі №910/10483/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/10483/18 повернути до місцевого господарського суду.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді О.О. Хрипун

Г.А. Кравчук