ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019р. Справа № 904/5790/18

За позовом : Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ

До : Приватного підприємства «Атланта-Агро», м. Дніпро

Про : стягнення 41 905, 00 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ :

ПАТ «Українська залізниця» (позивач) звернувся з позовом до ПП «Атланта-Агро» (відповідач) про стягнення штрафу за невірне зазначення маси вантажу в накладній в розмірі 41 905, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на ту обставину , що при перевезенні вантажу у вагоні №95758335 встановлений факт заниження маси вантажу на 9000, 00 кг, ніж зазначено відповідачем у документах. Згідно зі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за невірно зазначену масу вантажу з відправника стягується штраф у пятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення ,яка становила 8 381, 00 грн.

Ухвалою суду від 26.12.18р. було відкрите провадження у справі №904/5790/18 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України, без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

18.01.19р. до канцелярії суду надійшла заява ПП «Атланта-Агро» (відповідач) про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, обґрунтована посиланням на необхідність витребування у позивача додаткових доказів та залучення до участі у справі в якості третьої особи ТОВ «Компанія Грейнфілд», що виключає можливість розгляду справи в спрощеному провадженні. Також у цій заяві відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог , зазначаючи (поміж-іншим), що комерційний акт №414115/25/40 від 18.07.18р. (на підставі якого було встановлено факт заниження маси вантажу у вагоні №95758335) підписано не уповноваженими на те особами, а саме : ст. приймальником поїздів - ОСОБА_1 та приймальником поїздів ОСОБА_2І.); в комерційному акті не обґрунтовано , чому саме вказаними особами його підписано, не зазначено їх повноваження на підписання такого акта , а тому він не може вважатись таким, що складений у відповідності до Правил складання актів ( затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р.).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.19р. було відмовлено в задоволенні вищезазначеної заяви ПП «Атланта-Агро» про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. АТ «Українська залізниця» (позивач) своїм правом на подання до суду відповіді на відзив не скористався.

Суд наголошує на тому, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Нормами статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обовязків щодо доказів. Тож, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень. Частиною першою статті 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Згідно залізничної накладної №45049764 від 17.12.18р., яка являється договором перевезення, ПП «Атланта-Агро» (відповідач) здійснило відправлення вагону №95758335 зі стації Балівка Придніпровської залізниці на станцію Жовтнева Одеської залізниці , вантаж - пшениця. Згідно п.2.1 розділу 4 «Правил перевезення вантажів залізничним транспортом України» вантажовідправник обовязково повинен зазначити в накладній повне найменування, поштову адресу та цифровий код одержувача, точне найменування станції та залізниці призначення вантажу та код станції, найменування та масу вантажу, інші відомості, що передбачені Правилами. У накладній №45049764 вантажовідправником, зокрема, було зазначено «пшениця », маса вантажу 68 500, 00 кг у вагоні №95758335 (а.с.10)

Під час перевірки маси вантажу згідно ст.24 Статуту залізниць України на станції ОСОБА_3 Одеської залізниці позивачем була встановлена невідповідність зазначеної в накладній маси вантажу у вагоні №95758335, а саме - фактично встановлено, що маса вантажу складає 59 500, 00 кг, про що складено комерційний акт №414115/25/40 від 18.07.18р. Згідно з розділом «Д» вищезазначеного комерційного акту зазначено наступне: « На підставі акта загальної форми №98 від 18.07.18р. ст. Тимкове Од. старшим приймальником поїздів ОСОБА_1, у присутності: ДС ОСОБА_4 , пр/п ОСОБА_5, ВОРХ ОСОБА_6 проведено комісійне зважування вагону №95758355 на справних 150т. зал. тензометричних статичних вагах ст. Тимкове Од ВТВ-1СТ (держ. повірка 25.04.18р.), де маса вантажу склала: брутто 81000 кг, тара вагона з ПД 21500 кг, нетто 59500 кг, згідно документа: тара 21500 кг, нетто 68 500 кг, що менше документу на 9 000 кг. В документі зазначено 7-м ЗПП відправника №№А490461, А490491, А490493, А490494, А490495, А490497, А490499. Фактично вагон зерновоз №95758355 прибув за 7-ма справними непошкодженими ЗПП відправника, що відповідають перевізному документу. Завантажувальні люки закриті щільно, ЗПП №№ А490461, А490493, А490495, А490494, пломби шайби «ОСОБА_7 ОСОБА_5». Розвантажувальні люка закриті щільно, просипання вантажу нема, є задувка піною по-старому , ЗПП №№ А490499, А490497, А490491, пломби-шайби «ОСОБА_7 ОСОБА_5».Згідно технічного акта ф ГУ-106 №5 від 17.07.18р. ст. Тимкове Од., вагон в технічному відношенні справний. З моменту прибуття на станцію і до моменту відправлення зі станції вагон знаходиться під безперервною охороною залізниці. Зважування вагона проводилося двічі, вага менше документу на 9 000 кг підтвердилась». Вищезазначений акт було підписано ДС ОСОБА_4 , Ст. приймальником поїздів ОСОБА_1 та приймальником поїздів ОСОБА_5І.» (а.с.11)

Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що має місце факт невідповідності маси вантажу, зазначеної в накладній та встановленої при контрольному зважуванні, а тому, керуючись ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України просить стягнути з відповідача штраф у розмірі пятикратної провізної плати (8 381, 00 грн. ) за всю відстань перевезення, який складає 41 905, 00 грн.

Проте, ці твердження позивача суд оцінює критично з урахуванням наступного.

Як зазначалось вище, спір у цій справі виник щодо правомірності пред'явлення залізницею до стягнення з відповідача, як відправника вантажу третій особі-одержувачу до станції призначення позивача, штрафу у зв'язку з неправильним зазначенням у накладних маси вантажу на підставі пунктів 118, 122 Статуту залізниць.

За змістом пунктів 6, 105, 118, 122 Статуту залізниць вбачається, що залізничні перевезення оформляються накладною як обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, що укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача та супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення. Законодавцем встановлено матеріальну відповідальність вантажовідправника за пред'явлення до перевезення вантажу з неправильним зазначенням його маси у накладній та її невідповідності фактичній масі вантажу, який надійшов до станції призначення, у вигляді штрафу в розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Приписами пункту 129 Статуту залізниць визначено, що обставини, які можуть бути підставою для застосування матеріальної відповідальності за порушення, допущені під час перевезення вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні частини 1 статті 77 ГПК України є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Порядок складання комерційних актів визначено Правилами складання актів, які затверджено наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002.

Так, пунктом 10 Правил передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, в пункті 10 Правил складання актів передбачено перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища (начальник станції (його заступник) та начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи)), а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці. За сукупності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт буде вважатися таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.

Факт неправильного зазначення відповідачем у накладній маси вантажу зафіксовано позивачем у комерційному акті №414115/25/40 від 18.07.18р., який підписано від імені залізниці начальником станції ОСОБА_3Зал. - ОСОБА_4, старшим приймальником поїздів - ОСОБА_1 та приймальником поїздів - ОСОБА_5.

Проте, цей акт підписано та оформлено з порушенням вимог пункту 10 Правил складання актів за відсутності обов'язкового підпису завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформ; оскільки підписання комерційного акта іншими працівниками залізниці замість зазначених посадових осіб не допускається. В комерційному акті не обґрунтовано чому саме вказаними особами його підписано, не зазначено їх повноваження на підписання такого акта , а тому він не може вважатись таким, що складений у відповідності до Правил складання актів ( затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р.). У звязку з чим, в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. (Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 23.11.18р. по справі №916/2450/17).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, судові витрати по справі покласти на позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 26.02.2019р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення . Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя Васильєв О.Ю.