ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2019м. ДніпроСправа № 904/5754/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е. за участю секретаря судового засідання Сироти М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця",

м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 62 815,00 грн.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (далі - відповідач) про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 62 815,00 грн.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнення їх доводів.

У серпні 2018 року за залізничною накладною № 45870953 на станцію Сартана Донецької залізниці на адресу ПАТ "МК Азовсталь" в залізничному вагоні №60229424 відправлено вантаж "лом черных металлов, не поименованный в алфавите" відправник - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ".

При проходженні вагону через станцію Павлоград-1 Придніпровської залізниці проведено перевірку маси вантажу у вагоні № 60229424. В результаті зважування встановлено, що маса вантажу вказана відправником не відповідає масі вказаній у накладній, тобто маса вантажу складає 45200 кг, що є на 5250 кг меншою ніж у накладній.

У зв'язку з невідповідністю фактичній масі, яка вказана у перевізному документі позивач на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України нарахував штраф у розмірі 62 815,00 грн.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2018 справу №904/5754/18 передано судді Петренко Наталії Едуардівні.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 16.01.2019; відповідачу запропоновано подати до суду відзив на позовну заяву протягом 15 (п'ятнадцяти) днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження.

Господарський суд констатує, що належним чином засвідчена копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, яка надіслана на адресу відповідача 29.12.2018, отримана останнім 02.01.2019, що підтверджується поштовим повідомленням № 762 (арк. справи 20).

11.01.2019 від відповідача до суду надійшли наступні документи:

- заява проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, в якій відповідач посилався на складність справи, необхідність її детального розгляду та з'ясування всіх обставин;

- відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечував з наступних підстав.

По - перше, вагон № 60229424 був прийнятий до перевезення станцією відправлення - Ароматна Придніпровської залізниці, лише на підставі візуального огляду, оскільки визначена у залізничній накладній № 60229424 маса вантажу не була визнана залізницею іншою ніж 50450 кг.

По - друге, відповідач наголошував на тому, що він здійснював зважування та завантаження вагонів на придатних вагонних вагах, а тому допущення внесення неправильних даних, щодо маси вантажу в залізничній накладній є неможливим.

По - третє, відповідно до комерційного акту № 454502/104 від 09.08.2018 на станції Сартана була здійснена перевірка маси вантажу. Проте, залізниця не надає до позову жодного доказу проведення 13.08.2018 зважування вантажу;

- заява про зменшення розміру штрафу, яка мотивована тим, що відповідач вважає суму штрафу завищеною та необґрунтованою, виходячи з наступного.

Відповідач здійснив оплату провізної плати та додаткових зборів за надлишкову масу вантажу. Таким чином, на думку відповідача, позивач не зазнав будь-яких збитків внаслідок того, що відповідачем зазначено не вірна маса вантажу у залізничній накладній.

Разом з тим, відповідач зауважив про стратегічну та соціальну значущість підприємства - ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ".

16.01.2019 в судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечували та наполягали на здійсненні розгляду справи за правилами загального позовного провадження, посилаючись на складність справи, необхідність її детального розгляду та з'ясування всіх обставин. Крім того, представники відповідача в судовому засіданні вказували на незначний залишок строку для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні 16.01.2019 позовні вимоги підтримав, проти заяви відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження заперечував, просив суд відмовити в її задоволенні, з огляду на незначну складність справи та суму позову, яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Здійснивши аналіз ціни позову, предмету та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, суд дійшов висновку, що цей спір є малозначним і його слід розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Посилання відповідача на незначний залишок строку для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження суд відхиляє виходячи з наступного.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд констатує, що строк розгляду даної справи по суті спливає 24.02.2019, а отже є достатнім для її детального розгляду, надання сторонами всіх необхідних документів до суду та з'ясування всіх обставин.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2019 відмовлено у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Розгляд справи відкладено на 29.01.2019.

28.01.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив щодо твердження відповідача стосовно того, що залізниця не надає до позову жодного доказу проведення 13.08.2018 зважування на станції Сартана Донецької залізниці, позивачем повідомлено суду, що до позовної заяви додано копію комерційного акту № 454502/104/315.

В розділі Є даного комерційного акту станцією призначення Сартана зроблено відмітку: "…во время проверки груза, разницы с этим актом нет". Також, біля даного підпису стоїть дата 13.08.2018, що свідчить про проведення залізницею зважування вантажу 13.08.2018 на станції призначення Сартана Донецької області.

Щодо зменшення розміру штрафу позивач вважає, що відповідач у своєму клопотанні не навів жодної надзвичайної чи невідворотної обставини, яка могла привести до неналежного виконання господарського зобов'язання по заповненню накладної. З огляду на викладене, позивач стверджує, що підстав для зменшення штрафу не має. Більше того позивач вказує, що відповідач систематично недовантажує/перевантажує вагони.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2019 відкладено розгляд справи на 21.02.2019.

20.02.2019 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що посилання позивача на систематичне недовантаження/перевантаження вагонів не відповідає дійсності, оскільки відповідач здійснює операції по завантаженню понад 24 тисяч вагонів щомісяця.

Окрім того, відповідач стверджує, що комерційний акт № 454502/104 від 09.08.2018 складено в порушення вимог п. 10 Правил складання комерційних актів, а саме, він не містить підпису начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи).

Таким чином, відповідач зауважує, що даний комерційний акт не є належним доказом та не може бути підставою для матеріальної відповідальності відповідача у вигляді нарахованого позивачем штрафу.

21.02.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на заперечення, в якій зазначено наступне.

Пунктом 10 Правил складання актів встановлено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть залучені також інші працівника залізниці.

Таким чином, комерційний акт містить підписи в.о. начальника станції Розпутного В.С., працівника станції, яка особисто здійснювала перевірку Зарічної О.М. та приймальника поїздів Мамотенка Н.Б.

При цьому, наказом начальника станції від 31.05.2018 № 111, з причин відсутності по штатному розкладу станції начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи та підписання комерційних актів, замість вищевказаних осіб було уповноважено приймальника поїздів Момотенко Н.Б. (арк. справи 74).

Окрім того, позивач зазначив, що висновок відповідача про можливість зменшення розміру штрафу не підставі того, що залізниці не було завдано збитків та негативних наслідків суперечить правовій позиці Центрального апеляційного господарського суду у справах: № 904/3845/18 та № 904/4780/18.

В судовому засіданні 21.02.2019 оголошено перерву до 25.02.2019.

В судовому засіданні, яке відбулося 25.02.2019 здійснено розгляд справи по суті.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 25.02.2019, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу окремо, який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме: пункту 2.1. та пункту 24 додатку 3, до цих Правил, графа "Маса вантажу, визначена відправником" заповнюється відправником. Відправник повинен вказати точну масу вантажу.

Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно з пунктом 28 Правил № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Наведена норма свідчить про те, що залізниця не зобов'язана перевіряти дані, зазначені у накладних, фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Відповідно до статті 921 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що виникають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Положеннями статті 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Отже, з огляду на наведене, при заповненні накладної на перевезення вантажу відповідальність за точність та повноту відомостей, зазначених у відповідній накладній, покладається на вантажовідправника.

Водночас, в порушення наведених нормативних приписів, відповідачем при заповненні залізничної накладної №45870953 допущено помилку у масі вантажу в вагоні №60229424, що підтверджується комерційним актом №454502/104 від 09.08.2018.

Отже, має місце факт невідповідності маси вантажу, зазначеної в накладній та встановленої при контрольному зважуванні.

За змістом статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Позивач нарахував штраф за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 62 815,00 грн.

Господарський суд перевірив розрахунок штрафу та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо клопотання про зменшення розміру штрафу.

Позиція відповідача. Відсутність збитків у позивача; стратегічна та соціальна значущість підприємства відповідача.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ (постанова Верховного Суду від 04.12.2018 по справі №916/65/18).

"Суд зазначає, що враховуючи приписи частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд також зазначає, що сторони в судовому процесі мають право подавати пояснення, заяви, клопотання та довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень."

Оцінюючи позицію відповідача та взявши до уваги правову позицію ВЕРХОВНОГО СУДУ господарський суд дійшов до висновку, що згідно матеріалів цієї справи відповідачем взагалі не було надано жодного доказу в розумінні ст.ст.74, 77 ГПК України, а суд відповідно не мав змоги дослідити чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов'язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов'язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов'язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Саме лише посилання відповідача про стратегічну та соціальну значущість підприємства - Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", яке вносить значний вкад в забезпечення енергонезалежності та енергобезпеки України, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності, а отже не може бути підставою для зменшення розміру штрафу.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 231, 233, 236-238, 240-241, 247-252, 254-259, п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ) до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76, ) про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 62 815,00 грн. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ) штраф за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 62 815,00 грн. (шістдесят дві тисячі вісімсот п'ятнадцять грн. 00 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.)

В заяві про зменшення розміру штрафу - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Реквізити сторін:

Стягувач: Акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ).

Боржник: Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76, ).

Повний текст рішення складено 25.02.2019.

Суддя Н.Е. Петренко