УХВАЛА

14 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 904/2866/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергохім"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду у складі Кощеєва І.М. - головуючого, Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П. від 15 січня 2019 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області у складі Татарчука В.О. від 26 жовтня 2018 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергохім"

до Господарського суду Запорізької області

про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техенергохім" (04 лютого 2019 року) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15 січня 2019 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2018 року у даній справі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги на відповідність вимогам параграфу 1 глави 2 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Суд зазначає таке.

За приписами пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов'язок зазначати про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

У касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Техенергохім" описує обставини, що стали підставою для звернення до місцевого господарського суду з даним позовом (по суті наявність двох "конфліктуючих" ухвал судів різних юрисдикцій, а саме ухвали Господарського суду Запорізької області від 06 липня 2017 року, якою припинено провадження у справі № 908/1765/16 та ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року, якою відмовлено у відкритті провадження у справі № 808/2684/17) і наприкінці вказує на те, що відмова у задоволенні такого позову прирівнюється до відмови у здійсненні правосуддя, що порушує саму суть права заявника на доступ до суду, що гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція).

Однак, Суд не вважає вказані обґрунтування такими, що відповідають суті та змісту наведеного вище пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки подана касаційна скарга взагалі не містить жодних посилань на те, які норми матеріального права неправильно застосовано чи процесуального права порушеного судами попередніх інстанцій під час розгляду справи № 904/2866/18.

Щодо посилання скаржника в частині обмеження його права на доступ до суду, Суд зазначає таке.

Право на доступ до суду передусім має трактуватися, як можливість особи звернутися до суду та як заборона вчиняти певні правові чи фізичні дії, спрямовані на перешкоджання особі скористатися цим правом.

Суд вважає, що скаржник, не розуміючи дійсного змісту положення Конвенції, на яке посилається лише формально вказує на наявність такого порушення, якого в даному випадку не вбачається, оскільки справа за його позовом розглянута судами по суті, а інших доводів, які би міг оцінити Верховний Суд скаржник не наводить.

Суд вважає за необхідне додатково також вказати скаржнику, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Техенергохім", звертаючись з позовом у даній справі, фактично вказує на необхідність прийняття судами рішення, яким повинна бути встановлена незаконність судового рішення в іншій справі (ухвали Господарського суду Запорізької області від 14 вересня 2017 року у справі № 908/1765/16).

Однак, чинне законодавство дає можливість особі повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення, а законність процесуальних актів і дій у зв'язку з розглядом справи не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального порядку. Заінтересовані особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Таким чином судові рішення вважаються законними доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

За приписами пункту 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Згідно з частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України такими підставами є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про застосування до поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Техенергохім" касаційної скарги наслідків, передбачених пунктом 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у вигляді її повернення.

Керуючись статтями 287, 290, пунктом 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергохім" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15 січня 2019 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2018 року у справі № 904/2866/18 повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.