ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21 лютого 2019 р.

Справа № 903/859/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участі секретаря судового засідання Хомич О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 903/859/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Яртек”, м. Ковель

до Фермерського господарства “Ставеччина”, с. Шкурат, Ковельського району, Волинської області

про стягнення 203 000 грн.,

за участю представників:

від позивача: н/з,

від відповідача: н/з,

в с т а н о в и в:

21.11.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю “Яртек” звернулося до Господарського суду Волинської області з позовною заявою б/н від 15.11.2018 про стягнення з Фермерського господарства “Ставеччина” 203 000 грн. попередньої оплати за договором поставки 16/07 від 16.07.2018 року.

На обгрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки 16/07 від 16.07.2018 року щодо поставки дизельного палива.

Ухвалою суду від 23.11.2018 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.12.2018; встановлено відповідачу строк до 17.12.2018 для подачі відзиву.

17.12.2018р. відповідач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав клопотання № 1/12/19 без дати, в якому просив судове засідання відкласти, посилаючись на неможливість прибути до суду у зв’язку з перебуванням у відрядженні.

В судовому засідання 19.12.2018р. представник позивача не заперечив проти відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 19.12.2018 клопотання відповідача про відкладення розгляду справи було залишено судом без задоволення; для належної підготовки справи до розгляду по суті підготовче засідання відкладено на 03.01.2019; запропоновано відповідачу в строк до 02.01.2019р. подати відзив на позов.

В судовому засіданні 03.01.2019 представник відповідача звернувся з усним клопотанням про поновлення строку для подачі відзиву на позов. Пояснив, що в період з 10.12.2018 по 03.01.2019 перебував за кордоном в Румунії та Угорщині, тому не мав можливості вчасно підготувати відзив.

Враховуючи перебування представника відповідача в період з 10.12.2018 по 03.01.2019 за кордоном в Румунії та Угорщині, його клопотання було задоволено, поновлено строк відповідачу для подачі відзиву на позов.

Ухвалою суду від 03.01.2019 з метою забезпечення відповідачу права на захист та для належної підготовки справи для розгляду по суті, підготовче засідання було відкладено, продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів - до 23.02.2019 року включно; встановлено відповідачу строк до 04.02.2019 для подачі відзиву на позов.

Представник відповідача в судове засідання 06.02.2019 не з’явився, хоча відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 248.

Відповідач своїм правом подати відзив не скористався, відзиву на позов не подав.

Ухвалою суду від 06.02.2019 було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 21.02.2019.

В судове засідання 21.02.2019 представники сторін не з’явилися.

Ухвала суду від 06.02.2019 була надіслана на адресу відповідача: Волинська область, Ковельський район, с. Шкурат, Хутір Ставеччина, яка зазначена в позовній заяві, та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як адреса місцезнаходження відповідача.

Згідно з інформацією із сайту ПАТ «Укрпошта» відправлення вручено особисто.

Ухвала суду від 06.02.2019, надіслана позивачу на адресу, яка зазначена в позовній заяві, та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась з поштовою відміткою: «За закінченням терміну зберігання».

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням юридичної особи ТзОВ “Яртек” є м. Ковель, вул. Княгині Ольги, 4.

Згідно із частиною шостою статті 242 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як передбачено пунктом 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Випадків, встановлених ст.202 ГПК України, коли розгляд справи по суті відкладається, судом не встановлено.

За таких обставин, коли сторін належним чином повідомлено про судовий розгляд, справу по суті розглянуто за відсутності представників сторін, за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке.

16.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Яртек” як покупцем та Фермерським господарством “Ставеччина” як постачальником було укладено договір поставки №16/07, відповідно до п. 1.1. якого продавець протягом строку дії цього договору зобов’язується на замовлення покупця, за умови їх підтвердження, поставляти та передавати у власність (господарське відання) покупця світлі нафтопродукти, надалі-товар, належної якості, що відповідає державним стандартам, а покупець зобов’язується приймати товар та оплачувати його на умовах цього договору.

Відповідно до п. 3.1. договору покупець зобов’язався завчасно, але не пізніше 15.10.2018 перерахувати на рахунок продавця грошові кошти в розмірі 203 000 грн.

Згідно з п.п. 2.1.,2.3. договору продавець зобов’язався поставити покупцю дизельне паливо загальною кількістю 8530 л за ціною 23,80 грн. за літр. Здійснити поставку товару тільки у разі двох виключних підстав, а саме: у разі 100% оплати, або у разі досягнення між сторонами домовленості про відстрочення оплати товару.

У відповідності до п. 4.3. договору продавець зобов’язується підготувати для відвантаження товар, що міститься в рахунках, протягом 3 робочих днів з дати 100% оплати, якщо інше не обумовлено в додаткових угодах до даного договору.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що передача (прийом-передача) товару здійснюється в пункті поставки за вимогою покупця.

Платіжними дорученнями № 59 від 03.08.2018, № 86 від 19.09.2018, № 70 від 20.08.2018, №64 від 17.08.2018, № 23 від 11.10.2018, № 16 від 03.10.2018, № 24 від 12.10.2018, №11 від 28.09.2018, №9 від 25.09.2018 позивач перерахував відповідачу 203 000 грн. як попередню оплату за товар.

В судовому засіданні оглянуто оригінали документів, доданих до позовної заяви. Доказів, які б свідчили, що в цей період часу між сторонами укладались якісь інші договори, не подано.

Проте, всупереч вимог п. 4.3. договору, отримавши авансовий платіж, відповідач протягом 3 робочих днів з дати 100% оплати товару не передав.

Доказів на підтвердження виконання зобов’язання з передачі товару чи повернення позивачу суми попередньої оплати відповідач суду не подав.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи те, що строк поставки товару пропущено (докази поставки відсутні), у відповідача виникло прострочення виконання зобов’язання (порушення вимог договору).

Відповідно до п.п. 5,6 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначаються норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Абзацом 2 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» від 23.03.2012 року № 6 (з наступними змінами та доповненнями) встановлено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Згідно з ч.2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, але не передав товар у встановлений строк, покупець має право: вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Наведена норма кореспондується з приписами ст. 670 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати: 1) передання кількості товару, якої не вистачає, або 2) відмовитися від переданого товару та його оплати, 3) а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Оскільки відповідач одержав суму попередньої оплати, але не передав товару у встановлений договором строк, у позивача виникло право вимагати повернення сплачених за товар коштів в розмірі 203 000 грн.

За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача суми попередньої оплати в розмірі 203 000 грн. підлягає до задоволення.

У зв’язку із задоволенням позову на відповідача на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судовий збір.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610, 655, 670, 693 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства “Ставеччина” (45045, Волинська область, Ковельський район, с. Шкурат Хутір Ставеччина, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Яртек” (45008, м. Ковель, вул. Княгині Ольги, 4, ) 203 000 грн. суми попередньої оплати, 3 045 коп. витрат, пов’язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено: 26.02.2019.

Суддя                                                                                                    І. О. Якушева