СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2019 р. Справа № 922/2929/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Плахов О.В.

секретар судового засідання - Єлфімова Ю.О.

за участю:

від апелянта - Войтов Ю.М.

від позивача - Верхацький І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду

апеляційну скаргу Ізюмського комунального підприємства теплових мереж, м. Ізюм, Харківська область (вх. №64 Х/2)

на рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2018 у справі №922/2929/18 (суддя - Шарко Л.В., ухвалене в м. Харкові о 12:30 годині, повний текст складено 17.12.2018р.),

за позовом: Публічного АТ "НАК "Нафтогаз України" м. Київ

до відповідача: Ізюмського комунального підприємства теплових мереж, м. Ізюм, Харківська область

про: стягнення 34208,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне АТ "НАК "Нафтогаз України" м. Київ звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з Ізюмського комунального підприємства теплових мереж, м. Ізюм заборгованість за договором №2597/1617-КП-32 від 31.10.16р. в сумі 34208,66 грн., яка складається з: 25595,43 грн. - пені; 1844,40 грн. - 3% річних; 6768,83 грн. - інфляційні втрати.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.12.2018 року у справі №922/2929/18 задоволено повністю позовні вимоги Публічного АТ "НАК "Нафтогаз України" до Ізюмського комунального підприємства теплових мереж про стягнення 34208,66 грн.

Стягнуто з Ізюмського комунального підприємства теплових мереж (64300, Харківська обл., місто Ізюм, ПРОСПЕКТ НЕЗАЛЕЖНОСТІ, будинок 33, ) на користь Публічного АТ "НАК "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6, ) пеню в сумі 25595,43 грн., 3% річних в сумі 1844,40 грн., інфляційні втрати в сумі 6768,83 грн. у зв'язку з несвоєчасним виконанням зобов'язань за договором №2597/1617-КП-32 від 31.10.16р., а саме: порушенням відповідачем строків оплати за поставлений газ у період з жовтня 2016р. по квітень 2017р.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що відповідачем не дотримано строків оплати отриманого природного газу у період з жовтня 2016р. по квітень 2017р., тобто, порушено умови договору №2597/1617-КП-32 від 31.10.16р., що є підставою, передбаченою у п.8.2. зазначеного договору, для стягнення з відповідача пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, та, відповідно до ст. 625 ЦК України, стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2018 року у справі №922/2929/18, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що у відповідності до додаткової угоди №7 від 31.03.2017р. до договору постачання природного газу від 31.10.2016р. №2597/1617-КП-32 відповідач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п.6.1. договору, не зважаючи на недостатність коштів, що надходять на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання, оскільки відповідач позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2019р. сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Геза Т.Д., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.01.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Ізюмського комунального підприємства теплових мереж на рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2018 у справі №922/2929/18, розгляд справи призначено на 13.02.2019.

Про дату, час та місце судового засідання учасники провадження повідомлені належним чином.

У зв'язку з відпусткою судді Шутенко І.А. на дату розгляду апеляційної скарги, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2019р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Плахов О.В.

Стаття 269 ГПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно вимог ст.ст.222, 223 та п.17.7 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх у судовому засіданні представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення з урахуванням повноважень, визначених в ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила.

31.10.16р. між ПАТ "НАК "Нафтогаз України (далі-Позивач) та Ізюмське ПТМ (далі-Відповідач) укладено Договір №2597/1617-КП-32 купівлі - продажу природного газу (далі-Договір), відповідно до якого Позивач зобов'язувався поставити Відповідачу у 2016-2017 роках природний газ для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води підприємствам, організаціям та іншим споживачам (крім населення та бюджетних установ/організацій), у свою чергу Відповідач зобов'язався приймати та оплачувати газ на умовах цього Договору.

Згідно з п. 2.1 договору №2597/1617-КП-32 від 31.10.16р., постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) газ обсягом до 599,4 тис. куб. м.

У відповідності до пункту 3.4 договору №2597/1617-КП-32 від 31.10.16р., приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Договір №2597/1617-КП-32 від 31.10.16р. набуває чинності із дати підписання уповноваженими представниками сторін і діє в частині реалізації газу до 31 березня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 12.1 договору №2597/1617-КП-32).

Договір №2597/1617-КП-32 від 31.10.16р. підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

В подальшому, з метою узгодження вартості природного газу, обсягів переданого газу та інших умов до договору №2597/1617-КП-32 було укладено ряд додаткових угод, якими врегульовано обсяг природного газу для покриття потреб "Відповідача" у природному газі та порядок проведення розрахунків між сторонами, та змінено дію договору в частині реалізацію газу до 30.09.2017р. (а.с. 29-39).

Пунктом 6.1 договору №2597/1617-КП-32 від 31.10.16р. передбачено, що оплата планових обсягів газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 25-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до абзацу 1, 2 п. 6.3 договору №2597/1617-КП-32 від 31.10.16р., платежі за договором здійснюються на поточний рахунок Постачальника з урахуванням вимог чинного законодавства щодо відкриття поточних рахунків зі спеціальним режимом використання підприємствами, що виробляють теплову енергію. В будь-якому випадку, споживач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п.6.1. цього договору.

У відповідності до п.7 Додаткової угоди №7 від 31.03.17р. до Договору постачання природного газу від 31.10.16р. №2597/1617-КП-32 пункт 6.2. розділу 6 "Порядок та умови проведення розрахунків" викладено в наступній редакції:

"6.2. Сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов'язковим. Оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за, природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюється дія статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання";

2) в будь-якому випадку, споживач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу;

3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача не поширюється дія статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання" в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання;

4)шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором.

Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором;

5)оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника".

Згідно пункту 6.3 договору №2597/1617-КП-32 від 31.10.16р., оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП.

На виконання умов Договору, позивач у період з жовтня 2016р. по квітень 2017р. передав у власність відповідачу природний газ на загальну суму 1965804,51 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (т.1, а.с. 40-47).

Оплату за поставлений газ Відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк, визначений Договором №2597/1617-КП-32 від 31.10.16р, чим порушив умови п. 6.1. Договору, що і стало підставою для нарахування відповідачу пені в сумі 25595,43 грн., 3% річних в сумі 1844,40 грн., інфляційних втрат в сумі 6768,83 грн. та пред'явлення позову у справі.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Cтаттею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

У відповідності до положень п. 8.2 Договору №2597/1617-КП-32 від 31.10.16р у разі невиконання Споживачем пунктів 6.1 та 6.6 цього договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено, що Відповідач з жовтня 2016р. по квітень 2017р. здійснював оплату за поставлений газ несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк, визначений Договором №2597/1617-КП-32 від 31.10.16р, чим порушив умови п.6.1. Договору, позивач обґрунтовано нарахував відповідачу пеню за періоди прострочення виконання зобов'язання.

Крім того, позивачем, у зв'язку з простроченням виконання основного зобов'язання, заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, які є обґрунтованими та підлягають задоволенню відповідно до норм ст.625 ЦК України.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що відповідач повністю відсторонений від самостійних розрахунків з позивачем, у зв'язку з чим, на його думку, відсутні порушення умов договору та підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу Ізюмського комунального підприємства теплових мереж на рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2018 у справі №922/2929/18, відповідно до приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, тобто в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, судова колегія встановила наступне.

Положенням "Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладені спеціальні обов`язки", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217, на яке посилається апелянт в апеляційній скарзі як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, імперативно врегульовано порядок розрахунків за теплову енергію, тобто порядок зарахування та алгоритм розподілу коштів, що надходять на рахунки зі спеціальним режимом використання теплопостачальних та теплогенеруючих компаній.

Згідно з пунктом 8 Порядку №217 усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів.

Зі змісту вказаних норм законодавства вбачається, що ними встановлений обов'язок для споживачів теплової енергії здійснювати оплату за отриману теплову енергію виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями.

"Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладені спеціальні обов`язки" не стосується договірних зобов`язань сторін в частині строків розрахунку між сторонами та не впливає на них.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст.173-175 Господарського кодексу України.

Стаття 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зі змісту ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 6.3 договору №2597/1617-КП-32 від 31.10.16р. встановлено, що в будь-якому випадку, споживач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п.6.1. цього договору, тобто до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в додатковій угоді №7 від 31.03.2017 року (п.7 угоди) до договору №2597/1617-КП-32 купівлі-продажу природного газу від 31.10.2016р. сторонами погоджено, що в разі, коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу, в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 6.1. договору.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи, що в додатковій угоді №7 від 31.03.2017 року до договору купівлі-продажу природного газу №2597/1617-КП-32 від 31.10.2016р. сторони додатково погодили, що в разі, коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу, в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 6.1. договору, а нормами чинного законодавства передбачено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином та у встановлені строки, судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги в повному обсязі.

Отже, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин, апеляційна скарга Ізюмського комунального підприємства теплових мереж на рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2018 у справі №922/2929/18 не підлягає задоволенню.

Рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2018 у справі №922/2929/18 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ізюмського комунального підприємства теплових мереж на рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2018 у справі №922/2929/18 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2018 у справі №922/2929/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанови передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.02.2019

Головуючий суддя Т.Д. Геза

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.В. Плахов