ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2019 р. Справа№ 911/302/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання - Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Радіонова О.І. (довіреність №19/3-02/283 від 28.12.2018),

від позивача: представник не з'явився,

від відповідача: представник не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

на рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2018

у справі №911/302/18 (суддя - Заєць Д.Г.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

до Фізичної особи-підприємця Єлісєєва Володимира Валентиновича

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ

У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі-позивач) до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Єлісєєва Володимира Валентиновича (далі-відповідач) 67 962,42 грн заборгованості з кредитним договором №5 від 02.04.2012, з яких: 20 285,95 грн - заборгованості за кредитом, 15 000,31 грн - заборгованості за процентами та 32 676,16 грн - пені.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем свої зобов'язань за кредитним договором №5 від 02.04.2012 щодо своєчасного повернення кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом.

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.05.2018 у справі №911/302/18 відмовлено в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обґрунтованості підстав, на які він посилається, заявляючи свої позовні вимоги, а також не надано доказів того, що між сторонами був укладений кредитний договір №5 від 02.04.2012 та відповідач має перед ним кредитні зобов'язання.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції від 29.05.2018, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2018 у справі №911/302/18 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Також, скаржник посилається на неврахування судом першої інстанції того, що банк не може надати примірник укладеного з відповідачем кредитного договору, у зв'язку з тим, що зазначені документи фактично знаходяться у приміщенні Акціонерного товариства «Ощадбанк», що розташоване на території АР Крим та в м.Севастополі. При цьому, останній стверджує, що наявні в матеріалах справи виписки банку з рахунків обліку кредитної заборгованості відповідача підтверджують кредитні правовідносини між сторонами.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Дикунської С.Я., суддів Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2018 у справі №911/302/18 залишено без руху.

23.07.2018 на виконання вимог ухвали суду через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду представником позивача було подано клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

03.09.2018 через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду представником позивача було подано клопотання про долучення копії постанови Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №225/4626/15-ц.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 у справі №911/302/18 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" призначено на 02.10.2018 о 9 год. 50 хв.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" №454/2017 від 29.12.2017ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті "Голос України" № 185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018 року.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судової справи від 01.10.2018 справу №911/302/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2018, справу №911/302/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді Калатай Н.Ф., Власов Ю.Л.

Ухвалою Північного господарського суду від 27.11.2018 року у справі № 911/302/18 в судовому засіданні оголошено перерву до 06.12.2018.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/356/18 від 05.12.2018 у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці з 03.12.2018 призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/302/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 апеляційну скаргу у справі № 911/302/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Зубець Л.П., Власов Ю.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 року справу №911/302/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2018 року у справі №911/302/18 в судовому засіданні оголошено перерву до 05.02.2019.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 № 09.1-08/420/19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв'язку з перебуванням судді Власова Ю.Л. на лікарняному.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2019, для розгляду справи № 911/302/18 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Калатай Н.Ф., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 року справу №911/302/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

В судовому засіданні, яке відбулося 05.02.2019, представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, своїх представників не правив, правами, що передбачені Господарським процесуальним кодексом України, не скористався, правової позиції по суті скарги не висловив. При цьому, судом було вчинено всі дії з метою належного повідомленні останнього про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини (ст.3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України").

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, місцезнаходження відповідача на теперішній час є: АДРЕСА_1 (а.с.30-32 т.1). Інших адрес відповідача матеріали справи не містять.

За змістом ч.1 ст.12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

З метою належного повідомлення, зокрема, відповідача про час та місце розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2018 у справі №911/302/18 на офіційному веб-сайті судової влади України розміщувалось відповідне інформаційне повідомлення.

Крім того, інформація стосовно слухання судом справ є публічною та розміщується на офіційному сайті в мережі Інтернет, що зайвий раз свідчить про наявність в учасників справи можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.

До того ж, необхідно зауважити, що у відповідності до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - це автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Згідно із ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, учасники справи не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами суду апеляційної інстанції у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Однак, відповідач наданим йому процесуальним правом не скористався та в судове засідання не з'явився, своїх повноважних представників не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Враховуючи вищевикладене та положення ч.12 ст.270 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останнього.

Також, відповідач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надав суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять його умови. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Дана норма кореспондується зі ст.193 Господарського кодексу України.

За змістом частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частинами 1 та 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази подаються сторонами та учасниками справи.

В силу положень ч.3 ст.75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Згідно із ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 80 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем свої зобов'язань за кредитним договором №5 від 02.04.2012 у нього утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 20 285,95 грн та 15 000,31 грн - відсотками за користування кредитом, що і стало підставою для звернення до господарського суду з даним позовом.

Крім того, позивач зазначає, що у 2014 році відбулось незаконне захоплення будівель та цінностей Акціонерного товариства «Ощадбанк», що розташовані на території АР Крим та в м. Севастополі, про що подані відповідні заяви до правоохоронних органів, у зв'язку з чим, у нього відсутня можливість надати оригінал спірного кредитного договору.

Оскільки обставини щодо тимчасової окупованої території АР Крим є загальновідомими, тому колегія суддів враховуючи положення ч.3 ст.75 ГПК України визнає їх таким, що не потребують доказуванню.

Колегією суддів встановлено, що позивач в силу зазначених причин позбавлений можливості надати на підтвердження своїх вимог примірник кредитного договору.

Обґрунтовуючи підстави звернення до господарського суду із даним позовом щодо наявності між банком та відповідачем кредитних правовідносин на підставі кредитного договору №5 від 02.04.2012, обставин видачі кредитних коштів відповідачу, неналежність виконання кредитних зобов'язань боржником, позивач посилається на виписки по особовому рахунку відповідача (а.с.11-22 т.1) та розрахунком (а.с.8-10 т.1).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач надав наявні у нього докази на підтвердження своїх вимог, і такі докази відповідачем не спростовані, а отже, підлягали оцінці судом за правилами ст.86 ГПК України.

Кредитний договір за своєю суттю є реальним договором, який вважається укладеним з моменту передачі грошей позичальнику (аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 02.09.2014 року у справі № 6/5005/9535/2011).

Згідно із п.1.37 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахунково - касове обслуговування - послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Відповідно до п.5.5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (далі - Положення), форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов'язкові реквізити: номер особового рахунку, дату здійснення останньої (попередньої) операції, дату здійснення поточної операції, код банку, у якому відкрито рахунок, код валюти, суму вхідного залишку за рахунком, код банку-кореспондента, номер рахунку кореспондента, номер документа, суму операції (відповідно за дебетом або кредитом), суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку, суму вихідного залишку.

Згідно п.5.6 Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, якщо виписка з рахунку відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до умов договору, укладеного між клієнтом і банком, то такий документ може бути доказом, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №225/4626/15-ц (провадження № 61-3885 св 18).

Колегією суддів встановлено, що виписки з рахунку відповідача (а.с.11-22 т.1) відповідають зазначеним вимогам та підтверджують як факт передачі кредитних грошей позичальнику так і наявність заборгованості та договірних відносин між сторонами.

Статтею 536 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.

Колегія суддів перевірила надані позивачем виписки, якими підтверджено, що станом на 23.01.2018 року відповідач має заборгованість за кредитом у сумі 20 285,95 грн та заборгованість по відсоткам у сумі 15 000,31 грн, та погоджується із проведеним позивачем розрахунком (а.с.9 т.1).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

У відповідності до положень ст.614 Цивільного кодексу України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідачем відповідно до ст.ст.76, 77 ГПК України не надано суду належних та допустимих доказів належного виконання грошового зобов'язання, відсутності вини та наявності зазначеної вище заборгованості.

Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, колегія суддів вважає доведеним факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 35 286,26 грн (з яких 20 285,95 грн за кредитом та 15 000,31 грн за відсотками) належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу та відсотків, колегією суддів визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 32 676,16 грн, колегія суддів також визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до п.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п.1 ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Одним із правових наслідків порушення зобов'язання, згідно ст.611 Цивільного кодексу України є сплата боржником неустойки.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Враховуючи приписи вказаних правових норм та перевіривши розрахунок (а.с.10 т.1), колегія суддів визнає його обґрунтованим та вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, учасниками справи не надано.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню; позов слід задовольнити у повному обсязі.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 277, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2018 у справі №911/302/18 задовольнити.

2. Рішення господарського суду Київської області від 29.05.2018 у справі №911/302/18 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Єлісєєва Володимира Валентиновича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м.Київ, вул. Госпітальна, 12-г; ) 20 285 (двадцять тисяч двісті вісімдесят п'ять) грн 95 коп. - заборгованості за кредитом, 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн 31 коп. - заборгованості за процентами, 32 676 (тридцять дві тисячі шістсот сімдесят шість) грн 16 коп. - пені.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Єлісєєва Володимира Валентиновича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний кодНОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м.Київ, вул. Госпітальна, 12-г; ) 1 762 (тисяча сімсот дві) грн 00 коп. судового збору за подачу позовної заяви, 2 643 (дві тисячі шістсот три) грн. 00 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.

5.Видачу наказів доручити Господарському суду Київської області.

7. Матеріали справи №911/302/18 повернути до Господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

Н.Ф. Калатай