ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" січня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/7602/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Скрипки І.М.
суддів: Михальської Ю.Б.
Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Подоляк Р.Ю.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 (повний текст складено 11.09.2018)
у справі № 910/7602/18 (суддя Ярмак О.М.)
за позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України
до Товариства з обмеженою відповідальністю Стартрейдінг
про стягнення 5 914,26 грн.
ВСТАНОВИВ:
У червні 2018 Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Стартрейдінг про стягнення 2274,82 грн. пені за порушення строків поставки та 3 639,72 грн. штрафу за поставку недоброякісної продукції по договору № 432-17 від 07.11.2017 у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору № 432-17 від 07.11.2017.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 у справі №910/7602/18 в позові відмовлено.
Не погодившись з вищезазначеним рішенням, позивач 05.10.2018 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.
Апеляційна скарга мотивована неправильним встановленням судом обставин справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження та оцінки, порушенням норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги:
- суд першої інстанції помилково вважає, що відповідач протягом семи днів з моменту отримання заявки поставив, а позивач прийняв товар;
- судом не взято до уваги умови п. 5.7 договору, відповідно до якого датою прийняття товару є дата, вказана уповноваженою особою товароодержувача при отриманні товару в акті приймання передачі товару на перевезення;
- судом не досліджено докази, надані до позовної заяви позивачем, а саме копію листа №722-1807 від 18.12.2017 «Про зменшення обсягів закупівлі», за яким обсяг закупівлі товару зменшено на суму, визначену в п. 3.1 договору 181 986,00 грн., тобто на всю суму договору зменшено до нуля, що є належним доказом відсутності факту поставки товару та оплати за такий товар;
- судом відмовлено в частині нарахування штрафу за постачання недоброякісної продукції, оскільки не прийнято до уваги надані позивачем належні докази з постачання недоброякісної продукції;
- судом незаконно мотивовано рішення щодо отримання позивачем товару та відсутності обставин, які свідчать про постачання недоброякісного товару.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача 06.11.2018 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б.,Тищенко А.І.
За змістом ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи те, що ціна позову у вказаній справі становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням обставин вказаної господарської справи, а також з огляду на відсутність клопотань учасників справи про розгляд справи з викликом осіб, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 у справі №910/7602/18 поновлено позивачу строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 07.11.2017 між Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стартрейдінг" укладено договір № 432-17, відповідно до якого останній зобов`язався передати позивачу у власність масло вершкове селянське (код 15530000-2 вершкове масло) товар, якість, кількість, асортимент і ціна якого зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору, а позивач зобов`язався прийняти цей товар і оплатити на умовах договору.
Згідно специфікації, яка є додатком № 1 до договору, відповідач зобов`язався поставити масло вершкове селянське, ДСТУ 4399:2005, кількістю 1400 кг, місце поставки в/ч 2195 м. Чернівці, загальною вартістю 181 986,00 грн.
Відповідно до пункту 3.1 договору вартість товару склала 181 986,00 грн. Ціна на товар зазначається у специфікації із врахуванням тари, упаковки, транспортних витрат та інших витрат та може бути змінена за взаємною згодою сторін (пункти 3.2-3.3 договору).
За умовами пункту 2.1 договору якість товару, що поставляється відповідачем повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів на цей вид товару та виготовляється відповідно до технічного завдання. Пред`явлення постачальником документів, що підтверджують якість товару на всю партію є обов`язковим.
Відповідно до пункту 10.1 договору строк його дії сторони погодили з моменту підписання до 31.12.2017.
Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
Згідно з пунктом 5.2 договору строк поставки товару складає двадцять календарних днів відповідно до заявки позивача. Заявка замовника подається шляхом надсилання її на електронну пошту постачальника зазначену в договорі.
До кожної партії товару, що постачається, постачальник обов`язково надає замовнику накладні (не менше двох примірників замовнику), рахунки-фактури (не менше одного примірника замовника), завірені підписами уповноваженої особи (осіб) постачальника, а також надає документи, що підтверджують якість товару відповідно до п.2 цього договору (п. 5.3 Договору).
Пунктом 5.6 договору визначено, що для перевезення товару до товароодержувача уповноваженими особами замовника оформляється накладна на товар (в двох примірниках), акт приймання-передачі товару на перевезення (додаток 2 до цього договору, який є його невід`ємною частиною).
Відповідно до умов договору позивач 14.11.2017 звернувся до відповідача з заявкою № 722-327 від 14.11.2017 та 17.11.2017 з заявкою №722/377 від 17.11.2017 на постачання масла вершкового селянського, ДСТУ 4399:2005, загальною кількістю 1 400 кг у військову частину 2195, м. Чернівці, загальною вартістю 181 986,00 грн. (а.с. 19, 21).
Відповідно до п. 7.3 договору встановлено, що за порушення строку поставки товару зазначеного у п. 5.2 договору, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення поставки.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач протягом семи днів з моменту отримання заявки поставив, а позивач прийняв масло вершкове селянське, ДСТУ 4399:2005 в кількості 1400 кг., загальною вартістю 181 986,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № 30157 від 21.11.2017, № 30156 від 21.11.2017, актами приймання-передавання товару для перевезення № 1578 від 21.11.2017, №1583 від 21.11.2017.
Відповідно до акту про приймання матеріалів на тимчасове зберігання №123 від 01.12.2017, Чернівецьким прикордонним загоном (в/ч НОМЕР_2 )прийнято на зберігання 1400 кг масла вершкового селянського ДСТУ 4399:2005 на загальну суму 181 986,00 грн.
Підставою складання акту про прийняття цінностей в/ч 1471 є накладні від 21.11.2017, № цбз 03203, цбз 3208 (а.с. 29).
Оскільки заявки на постачання продовольства датовані 14.11.2017 (а.с. 19) та 17.11.2017 (а.с. 21), при наявності акта в/ч 2145 про прийняття поставленого товару (масла) на зберігання № 123 від 01.12.2017, відсутність підпису від товароодержувача в актах №1583 від 21.11.2017 та №1578 від 21.11.2017 про приймання передавання товару для перевезення, не свідчить про відсутність поставки відповідачем товару за спірним договором.
Оскільки п. 5.2 договору передбачено поставку товару протягом 20 календарних днів відповідно до заявки Замовника, передача 01.12.2017 поставленого товару згідно акту №123, свідчить про поставку товару у відзначені договором строки (заявки від 14.11.2017 та від 17.11.2017).
При цьому доводи апелянта про нездійснення поставки товару відповідачем за актами приймання передавання товару для перевезення №№1578, 1583 від 21.11.2017 не ґрунтуються на матеріалах справи.
Таким чином, наявними у справі доказами спростовується твердження позивача про те, що відповідачем порушено строки поставки масла вершкового селянського за договором № 432-17 від 07.11.2017.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у позивача відсутні правові підстави для нарахування пені у розмірі 2 274,82 грн. за порушення строків поставки товару.
Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пунктом 7.4 договору № 432-17 від 07.11.2017 сторони погодили про те, що у разі поставки товару з порушенням вимог пункту 2.1 та п.2.2. договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 2 % вартості недоброякісного товару. Сплата штрафу не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань.
Аналізуючи пункт 7.4 договору, суд дійшов висновку про те, що підставою для нарахування штрафу є постачання відповідачем недоброякісного товару або такого, який не відповідає вимогам ДСТУ, ТУ та іншим вимогам до якості продукції.
Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 3 639,72 грн., позивач зазначає про те, що 01.12.2017 відповідачем здійснено постачання товару в кількості 1400 кг до військової частини НОМЕР_2 , м.Чернівці. В ході його приймання виявлено товар неналежної якості, складено акт про залишення продукції на тимчасове зберігання від 01.12.2017, також було складено акт відбору проб б/н від 01.12.2017. За результатами випробувань встановлено, що масло вершкове селянське не відповідає вимогам ДСТУ 4399-2005, що підтверджується протоколом випробувань 08.12.2017 №350/1780, у зв`язку з чим продукцію повернуто постачальнику. Договір 432-17 від 07.11.2017 розірваний в односторонньому порядку.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, протокол випробувань № 360/1780 від 08.12.2017 не є належним доказом у справі, оскільки за результатами дослідження зазначено, що об`єктом дослідження було масло солодко вершкове селянське 72,5% жиру вагове, яке виготовлене - 25.11.2017, в той час як товар був переданий для перевезення 21.11.2017, що підтверджується наявними у справі актами.
Встановити, в яких умовах позивач зберігав товар, який швидко псується, після його прийняття від відповідача 21.11.2017 до перевезення, не можливо.
Як вказано у актах приймання-передавання товару для перевезення №1578, № 1583, уповноваженим представником військової частини № 1471 (позивача у справі) Головатенко Л.І. прийняв для перевезення 21.11.2017 від відповідача Масло вершкове селянське ДСТУ 4399:2005, загальною кількістю 1400 кг, товароодержувачем є в/ч 2195.
Вказаним представником підписані і видаткові накладні № 30156 та №30157 від 21.11.2017.
При цьому, ні у видаткових накладних, ні в актах приймання-передавання для перевезення від 21.11.2017 не вказано про виконання п.5.3 договору, а саме про отримання разом з партією товару оригіналів документів, що підтверджують якість товару.
Дослідивши акт про повернення неякісної продукції б/н від 08.12.2017, судом першої інстанції вірно встановлено, що зазначений документ складений в односторонньому порядку лише представниками позивача, без участі представника постачальника, що не може свідчити про повернення неякісного товару. Доказів того, що представник відповідача запрошувався до участі щодо перевірки якості поставленої продукції чи відмовився від підписання зазначеного акту, матеріали справи не містять. Встановити, в яких умовах позивач зберігав товар після його прийняття до перевезення неможливо.
Матеріали справи не містять, суду не надано доказів повернення відповідачу поставленого товару або доказів, що позивач вчиняв будь - які дії (письмове звернення до відповідача з вимогою про поставку неякісного товару) щодо неналежного виконання відповідачем умов договору.
Враховуючи вищевикладене, колегія дійшла висновку про необґрунтованість тверджень позивача про поставку відповідачем неякісної продукції за договором № 432-17 від 07.11.2017. Вказані твердження не відповідають фактичним обставинам справи та доказам, які містяться в матеріалах справи.
З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення 2 274,82 грн. пені за порушення строків поставки товару та 3 639,72 грн. штрафу за поставку недоброякісної продукції не підлягають задоволенню.
Оскільки поставка товару відбулась у передбачені договором строки, що вбачається з досліджених судом доказів, отриманий в/ч 2195 товар (масло)повернуто відповідачеві не було, доказів протилежного матеріали справи не містять, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про зменшення обсягів закупівлі згідно листа №722-1807 від 18.12.2017 та розірвання договору в односторонньому порядку.
Матеріали справи не містять доказів надсилання зазначеного листа на адресу відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).
За таких обставин решту аргументів позивача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову в позові.
Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 у справі №910/7602/18.
Судові витрати за подання апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 у справі №910/7602/18 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 у справі №910/7602/18 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/7602/18 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови відписано 25.02.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б.Михальська

А.І. Тищенко