ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" лютого 2019 р. Cправа № 902/703/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного малого виробничо-комерційного підприємства "Лан", м. Хмельницький

до: Агропромислового науково-виробничого підприємства "ВІЗИТ", с.Томашпіль, Хмільницький район, Вінницька область

до: Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", м.Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Робос - 2014", м.Хмельницький

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: громадянина ОСОБА_2, м.Хмільник Вінницька область та Товариство з обмеженою відповідальністю "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит", м.Хмільник Вінницька область

про стягнення 61 936,30 грн

За участю секретаря судового засідання Кузьменко В.В.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_3, НОМЕР_1 виданий Хмельницьким МУУМВС України в Хмельницькому районі 11.12.1999, керівник згідно витягу з ЄДРЮОФОП (присутній до виходу суду у нарадчу кімнату)

відповідача 1: Гуменюк Оксана Сергіївна, посвідчення адвоката, ордер серії ХМ № 019808 від 10.01.2019.

відповідача 2: не з'явився.

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТОВ "Робос - 2014": ОСОБА_5, НОМЕР_2 виданий Волочиським РВ УМВС України в Хмельницькій області 19.06.1996.

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит": Гуменюк Оксана Сергіївна, посвідчення адвоката, ордер серії ХМ № 019807 від 10.01.2019.

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача громадянина ОСОБА_2: не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

Приватним малим виробничо-комерційним підприємством "Лан" подано позов до Агропромислового науково-виробничого підприємства "ВІЗИТ" про стягнення 61 936,30 грн матеріальної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Ухвалою суду від 24.07.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/703/17 та призначено до розгляду на 14.09.2017. Одночасно ухвалою суду залучено до розгляду у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача громадянина ОСОБА_2 та ПрАТ "Страхова група "ТАС".

03.08.2017 на адресу суду від Хмільницького міськрайонного суду надійшли витребовувані ухвалою суду копії матеріалів справи № 149/1150/17 щодо розгляду адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2.

03.08.2017 на адресу суду від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПрАТ "Страхова група "ТАС" надійшли письмові пояснення (№ 0401/2563 від 25.07.2017) по суті заявлених позовних вимог. Також, в поясненнях останній просить суд проводити розгляд справи за відсутності представника ПрАТ "Страхова група "ТАС".

14.09.2017 через канцелярію суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву № 416 від 11.09.2017, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. В якості додатків до відзиву останнім додано ряд документів на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 14.09.2017 відкладено розгляд справи до 02.10.2017 Одночасно ухвалою суду залучено до розгляду справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Робос - 2014" та на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит". Крім того ухвалою суду продовжено строк розгляду справи передбачений ч. 3 ст. 69 ГПК України на 15 днів.

02.10.2017 представником позивача подано додаткові письмові пояснення № 29 від 26.09.2017 в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Ухвалою суду від 02.10.2017 відкладено розгляд справи до 30.10.2017 та одночасно виключено зі складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПрАТ "Страхова група "ТАС" і залучено останнє до участі в розгляді справи в якості іншого відповідача.

Ухвалою суду від 30.10.2017 відкладено розгляд справи до 23.11.2017.

Ухвалою суду від 23.11.2017 продовжено строк вирішення спору у справі № 902/703/17 на 15 днів. Також даною ухвалою призначено у справі № 902/703/17 комплексну судову експертизу проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Супровідним листом № 902/703/17/2182/17 від 30.11.2017 матеріали справи надіслано до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

19.11.2018 на адресу суду від експертної установи надійшов лист № 24913/24914/17-42 від 30.10.2018 щодо неможливості надання висновку судової оціночно-будівельної експертизи від 30.10.2018 № 24913/24914/17-42. Додатком до листа додано матеріали справи № 902/703/18.

Ухвалою суду від 21.11.2018 провадження у справі поновлено та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження з призначенням у ній підготовчого засідання на 13.12.2018.

Однак, станом на 13.12.2018 суддя Банасько О.О. перебуватиме у незапланованій відпустці, що унеможливлює слухання справи на вказану дату в зв'язку з чим розгляд справи слід призначити на іншу дату.

Ухвалою суду від 11.12.2018 призначено підготовче судове засідання на 18.12.2018.

В судовому засіданні 18.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.01.2019.

Ухвалою суду від 10.01.2019 розгляд справи відкладено до 11.02.2019.

01.02.2019 на адресу суду від представника відповідача 1 (АПНВП "Візит") та третьої особи (ТОВ "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит") надійшла заява б/н від 30.01.2019, в якій останній просить суд відмовити у задоволенні шкоди в сумі 118 194,00 грн. та визнати матеріальні збитку відповідно до звіту № 03369 від 05.04.2017 про незалежну оцінку в сумі 56 257,70 грн (без ПДВ).

В судове засідання 11.02.2018 представники відповідача 2 (ПрАТ "Страхова група "ТАС") та третя особа (ОСОБА_2.) не з'явилися, хоча про дату час та місце судового засідання повідомлялися належним чином - ухвалою суду, яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією.

З огляду на вказане при неявці відповідача 2 (ПрАТ "Страхова група "ТАС") судом враховується наступне.

Відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов'язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов'язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов'язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали Господарського суду Вінницької області у справі № 902/749/18 були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами у даній справі, в т.ч. ухвалою суду від 10.01.2019 у Єдиному державному реєстрі судових рішень .

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У рішенні у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як встановлено судом, відповідач 2 (ПрАТ "Страхова група "ТАС") був обізнаним про наявність спору в суді 10.01.2019 про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення № 441.

У справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" Європейським судом з прав людини наголошено, що правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді.

Суд нагадує, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання учасниками справи доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення останніми реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача 2 та третьої особи (ОСОБА_2.).

Розгляд справи здійснюється з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди Приватне мале виробничо-комерційне підприємство "Лан" посилається на заподіяння матеріальної шкоди водієм, який здійснював керування автомобільним транспортом, який належить АПНВП "ВІЗИТ" в результаті чого було пошкоджено газову заправочну колонку АЗС та як наслідок заподіяно шкоду на суму, що складає 118 194,00 грн, з яких 56 257,70 грн було відшкодовано ПрАТ "СГ "ТАС", решту суму понесених витрат по відновленню роботи АЗС в розмірі 61 936,30 грн не відшкодовано.

При цьому складовими розміру заявлених до стягнення витрат значиться купівля колонки, її монтаж та доставка.

З огляду на вказане, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 61 936,30 грн матеріальної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

В якості правової підстави позову позивач зазначає положення ст.ст. 1166, 1187, 1172, 1194 ЦК України, ст.ст. 1, 12, 13, 54-57 ГПК України.

У відзиві на позовну заяву № 416 від 11.09.2017 відповідач 1 (АПНВП "ВІЗИТ") зазначає наступне:

- згідно висновку про оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок ДТП на АЗС (Звіт № 03369 від 05.04.2017 ФОП Гармідарова Ю.П.) фізичний знос для подальших розрахунків прийнято на рівні 30 %, вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 67 509,24 грн з ПДВ (56 257,70 грн без ПДВ), яку було виплачено відповідачем 2;

- звіт № 03369 від 05.04.2017 ФОП Гармідарова Ю.П. не було оскаржено в суді та не було пред'явлено жодних претензій стосовно звіту чи розміру відшкодування, даний звіт та розмір відшкодування завданого збитку являється узгодженим та погодженим сторонами;

- заподіяну позивачу шкоду має відшкодовувати юридична особа, яка є володільцем джерела підвищеної небезпеки, а таким являється згідно договору оренди від 14.05.2012 № 208/12 Товариство з обмеженою відповідальністю "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит";

- останній вказує на наявність у нього на момент скоєння ДТП страхового полісу страховиком за яким являється відповідач 2 (ПрАТ "Страхова група "ТАС") ліміт відповідальності за яким по відшкодуванню шкоди заподіяної майну становить 100 000,00 грн в той час як страхова компанія виплатила позивачу лише 56 257,70 грн, а позивач перед поданням позову не проводив незалежної експертизи.

У запереченнях АТ "СГ"ТАС" (відповідач 2) вих. № Г 0401/3785 від 06.10.2017 вказує на наступні обставини:

- матеріальний збиток завданий власнику газової заправочної колонки згідно Звіту № 03369 від 05.04.2017 ФОП Гармідарова Ю.П., становить 67 509 грн 24 коп. з ПДВ;

- згідно законодавства, якщо страховик відшкодовує оцінену шкоду, визначену автотоварознавчим дослідженням, на рахунок потерпілої особи та сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного законодавством ПДВ;

- останній діяв в межах ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та здійснив виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 56 257,70 грн в повному обсязі;

В додаткових письмових поясненнях № 28 від 13.09.2017 позивач підтримує заявлені позовні вимоги та зазначає, щоб відновити роботу газової заправочної колонки та не нести збитки від простою був вимушений купити нову аналогічну колонку у виробника, оскільки це є об'єкт підвищеної небезпеки. Було придбано у ТОВ "НВК "Шельф" згідно до договору № 39 від 28.03.2017 колонку для відпуску скрапленого газу "Шельф LPG-1" вартістю 86 925,00 грн. Доставка вказаної колонки на АЗС здійснювалась ТОВ "Нова пошта" вартість послуг становить 1 914,00 грн. Крім того, ТОВ "СЕРВІСПРОМГАЗ" надало послуги з демонтажу старої колонки, встановлення нової колонки та зміни необхідних пошкоджених деталей, вартість вищезазначених послуг становить 29 355,00 грн. Таким чином розмір шкоди завданий позивачу внаслідок ДТП складає в загальній сумі 118 194,00 грн (86 925,00 + 1 914,00 + 29 355,00).

У письмових поясненнях № 666 від 29.09.2017 третя особа (ТОВ "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит") поданих до суду заявлені позовні вимоги не визнає, вважає позов необґрунтованим та безпідставним з огляду на наступне:

- визнає, що водій підприємства ОСОБА_2, який перебував у трудових відносинах з ТОВ "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит", своїми діями порушив п. 15.12. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУ "Про адміністративні правопорушення". Водій вину визнав та поніс покарання у вигляді штрафу, що підтверджується постановою Хмільницького районного суду Вінницької області від 04.05.2017;

- ДТП, що сталась 27.03.2017 на автодорозі Р05 "Городище - Рівне - Старокостянтинів" 301 км + 430 м на АЗС вважається страховим випадком, відповідно до ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів";

- на момент страхового випадку у відповідача 2 був чинний договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності з ПрАТ "Страхова група "ТАС", що підтверджується страховим полісом АЕ № 8661692 від 24.04.2016, за змістом якого поліс захищає від пред'явлення позовів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, що не перевищує ліміт страхового полісу;

- згідно висновку про оцінку вартості матеріальних збитків (Звіт № 03369 від 05.04.2017 ФОП Гармідарова Ю.П.) фізичний знос для подальших розрахунків прийнято на рівні 30 %, вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 67 509,24 грн з ПДВ (56 257,70 грн без ПДВ), яку було виплачено відповідачем 2;

- крім, того, вказаний звіт не було оскаржено в суді та не було пред'явлено жодних претензій стосовно звіту чи розміру відшкодування в зв'язку з чим звіт являється узгодженим та погодженим сторонами;.

Третя особа (ТОВ "Робос - 2014") у листі № 46 від 28.09.2017 підтримує заявлені позивачем позовні вимоги в повному обсязі та вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що згідно договору оренди нерухомого майна № 21/11/1а від 21.11.2014, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Робос-214" (орендодавець) та Приватним малим виробничо-комерційним підприємством "Лан" (орендар), позивач являється орендарем автозаправочної станції з автомобільним газозаправним пунктом (АГЗП) загальною площею 37,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Старокостянтинівський район, Пашковецька сільська рада, автодорога Городище-Рівне-Старокостянтині, 301 км +430 м та несе відповідальність за охорону та схоронність майна орендаря (а.с. 181-185, т. 1).

27.03.2017 о 14:20 год. на а/д Р05 "Городище-Рівне-Старокостянтинів" 301 км. + 430 м. на АЗС Приватного малого виробничо-комерційного підприємства "Лан" водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем Газ 3307, здійснив стоянку, та не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, залишив автомобіль, внаслідок чого за результатом самовільного руху автомобілем здійснено наїзд на газову заправочну колонку, що спричинило пошкодження транспортного засобу та газової заправочної колонки.

Відповідно до акту дефектації обладнання АГЗП від 28.03.2017 складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіспромгаз" (виконавець) складеного на замовлення Приватного малого виробничо-комерційного підприємства "Лан" (замовник) газороздатна колонка (ГРК) шельф-01 зав № 7195 за адресою Хмельницька область, Старокостянтинівський район, Пашковецька сільська рада, автодорога Городище-Рівне-Староконстянтинів, 301 км + 430 м внаслідок численних пошкоджень корпусу, електроніки, газорозподільних та лічильних механізмів спричинених наїздом автомобіля ремонту не підлягає та потребує заміни на нову (а.с. 13, т. 1).

Цього ж дня, між Приватним малим виробничо-комерційним підприємством "Лан" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіспромгаз" (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 07П згідно якого Виконавець зобов'язується за завданням замовника протягом визначеного в договорі строку надавати за плату з використанням власних матеріалів послуги по ремонту газового модуля, зокрема, дегазації ємності, викачки газу; демонтажу колонки, пошкоджених інженерних систем, зварювальні та відновлювальні роботи навісу та рами газового модулю; відрядні та транспорті витрати бригади (а.с. 25-28, т. 1).

Протоколом погодження про договірну ціну до договору № 07/П від 28.03.2017 сторонами узгоджено вартість послуг, яка становить 29 355 грн 00 коп. (а.с. 29, т. 1).

Крім того, 28.03.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "НВК "Шельф" (Постачальник) та Приватним малим виробничо-комерційним підприємством "Лан" (Покупець) укладено договір поставки продукції № 39, відповідно до якого Постачальник зобов'язується на умовах та в порядку визначеного договором виготовити та поставити визначену договором продукцію асортимент якої вказано в специфікації, а Покупець зобов'язується на умовах та в порядку визначену договором, прийняти продукцію та оплатити її (а.с. 14-18, т. 1).

Специфікацією № 1 від 28.03.2017 до Договору № 39 від 28.03.2017 сторонами погоджено найменування товару (продукції): Колонка для відпуску скрапленого газу "Шельф LPG-1" сума якої складає 86 925 грн 00 коп. (а.с. 19, т.1).

За наслідком підписання договору, Товариством з обмеженою відповідальністю "НВК "Шельф" виставлено рахунок на оплату продукції за Договором № 39 від 28.03.2017 на суму 86 925 грн 00 коп. (а.с. 20, т.1).

03.04.2017 на підставі видаткової накладної № НВК00000411 від 03.04.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю "НВК "Шельф" поставлено Приватному малому виробничо-комерційним підприємством "Лан" визначений договором товар: Колонка для відпуску скрапленого газу "Шельф LPG-1" на суму 86 925 грн 00 коп., яку позивачем оплачено згідно платіжних доручень № 842 від 03.04.2017 та № 829 від 31.03.2017 (а.с.21, 43-44, т.1).

Згідно рахунку-фактуру № НП/12-004637 від 10.04.2017 та акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № НП/12-004637 від 10.04.2017 вартість послуг з перевезення (доставки колонки) складає 1 914 грн 00 коп., яка оплачена позивачем згідно платіжного доручення № 1235 від 12.05.2017 (а.с. 22-23, 41, т. 1) .

10.04.2017 за результатом проведених робіт (наданих послуг) на виконання умов договору № 07/П від 28.03.2017 укладеним між Приватним малим виробничо-комерційним підприємством "Лан" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіспромгаз" складено акт приймання-передачі наданих послуг на суму 29 355 грн 00 коп. (а.с.30, т.1).

04.05.2017 постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області, яка набрала чинності 15.05.2017, гр. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн 00 коп. (а.с. 12, 94, т. 1).

29.05.2017 Приватне мале виробничо-комерційне підприємство "Лан" звернулося до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" із заявою № 014 від 29.05.2017 про страхове відшкодування вартості заподіяної шкоди внаслідок пошкодження колонки в сумі 118 194 грн 00 коп. з яких 86 925 грн 00 коп. - купівля колонки, 29 355 грн 00 коп. - монтаж колонки та 1 914 грн 00 коп. - доставка колонки (а.с. 32, т. 1).

Листом вих. № Г1400/1997 від 08.06.2017, у відповідь на вказану заяву позивача, Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" повідомлено Приватне мале виробничо-комерційним підприємством "Лан", що матеріальний збиток, завданий власнику газової колонки згідно звіту № 03369 від 05.04.2017 ФОП Гармідарової Ю.П. становить 56 257 грн 70 коп. та вказано, що належна сума страхового відшкодування 56 257 грн 07 коп. буде перерахована на реквізити зазначені в заяві на виплату страхового відшкодування (а.с. 33,т. 1).

21.06.2017 Приватне мале виробничо-комерційним підприємством "Лан" звернулось до Агропромислового науково-виробничого підприємства "ВІЗИТ" із претензією вих. № 21, в якій повідомлено, що внаслідок пошкодження газової колонки йому заподіяно збитки в розмірі 118 194 грн 00 коп., з яких 56 257 грн 70 коп. відшкодовано Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС". Решту суми - 61 936 грн 30 коп. йому не відшкодовано, в зв'язку з чим ПМВКП "Лан" просить відповідача 1 відшкодувати йому вказану суму збитків до 05.07.2017 (а.с. 34, т.1).

У відповіді на вказану претензію вих. № 295 від 07.07.2017 Агропромисловим науково-виробничим підприємством "ВІЗИТ" повідомлено позивача, що згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ 8661692 від 05.04.2016 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, застрахована в ПАТ "Страхова група "ТАС". Відповідно до звіту № 03369 від 05.04.2017 ФОП Гармідарової Ю.П. матеріальний збиток власнику колонки становить 56 257 грн 70 коп., який було відшкодовано ПМВКП "Лан", в зв'язку з чим рекомендовано позивачу у випадку наміру останнього отримати більшу суму виплати звернутися до АТ "СГ "ТАС" (а.с.35, т. 1).

Також в матеріалах справи містить звіт № 03369 про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок ДТП на АЗС складений суб'єктом оціночної діяльності ФОП Гармідаровою Ю.П. відповідно до якого вартість матеріальних збитків, що виникли внаслідок пошкодження колонки АЗС становить 67 509 грн 24 коп., поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8661692 та страховий акт № 12270В/02/2017 про здійснення страхової виплати на суму 56 257 грн 70 коп. (а.с. 60-65, 66, 68, т. 1).

Крім того, в справі наявні копії матеріалів адміністративної справи № 149/1150/17 щодо розгляду адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 (а.с. 73-94, т. 1).

В ході розгляду справи з метою встановлення вартості понесених позивачем витрат по відновленню пошкодженої внаслідок ДТП заправочної колонки АЗС, а також визначення ремонтнопридатності газороздатної колонки пошкодженої в результаті ДТП ухвалою суду 23.11.2017 призначено у даній справі комплексну судову експертизу.

03.10.2018 та 19.11.2018 на адресу суду надійшли повідомлення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи № 24915/17-54 від 28.09.2018 та № 24913/524914/17-42 від 30.10.2018 в яких зазначено про неможливість надання висновку експертизи у зв'язку з незадоволенням клопотання, а саме ненадання на огляд об'єкту дослідження позивачем (а.с. 133-135, 137-139, т. 1).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, доводів учасників справи з приводу даного спору та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Як вбачається із змісту позовних вимог даний спір виник у зв'язку із заподіянням позадоговірної шкоди джерелом підвищеної небезпеки (автомобіль ГАЗ 3307, д.н.з АВ 3293 ВМ) належного на праві власності АПНВП "Візит" цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ "Страхова група "ТАС".

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, законами України "Про страхування", "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб'єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб'єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб'єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 у справі № 6-108цс13 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі 426/16825/16-ц.

Як вбачається із матеріалів даної справи і встановлено судом на момент заподіяння шкоди позивачу 27.03.2017 автомобіль НОМЕР_3 дійсно належав АПНВП "Візит", що не заперечується учасниками справи та підтверджується наявним у справі свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 (а.с.37, т.1).

Суд акцентує увагу, що саме АПНВП "Візит" виступило страхувальником за полісом № АЕ/8661692 від 05.04.2016 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.36, 68, 127, т.1).

Разом з тим станом на 27.03.2017 автомобіль НОМЕР_3 перебував у володінні та користуванні на підставі договору оренди транспортних засобів від 14.05.2012 № 208/12 ТОВ "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит" з яким у свою чергу з 16.05.2012 перебував у трудових відносинах на посаді водія автотранспортного засобу транспортного відділу ОСОБА_2, що підтверджується наявними у справі договором оренди від 14.05.2012 № 208/12, актом приймання-передачі транспортних засобів до договору оренди ТЗ № 208/12 від 14.05.2012 довідкою № 585 від 29.08.2017, наказом про прийняття на роботу від 16.05.2012 (а.с.120-126, т.1).

Перебування автомобіля НОМЕР_3 у володінні та користуванні ТОВ "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит" станом на 27.03.2017 підтверджується, окрім наведеного вище, також наявним в матеріалах справи подорожнім листом від 27-28.03.2017 (а.с.38, 82, т.1).

З урахуванням вказаного вище суд дійшов наступних висновків щодо вимог заявлених позивачем до АПНВП "Візит".

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, ст. 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Однак, наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого вищевказаними нормами права. Так, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) відкрито провадження у справі, належним позивачем. Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного).

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб'єктивним правом і обов'язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

За приписами процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, тоді як відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу (ч.ч. 2 ст. 45 ГПК України).

Тобто учасники справи - це суб'єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов'язання (боржник).

Таким чином, існує певний порядок реалізації прав суб'єктів господарювання стосовно захисту порушених прав за змістом якого підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Відповідно до ч.2 ст.48 ГПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Аналіз наведених вище процесуальних норм дозволяє дійти висновку про те, що суд позбавлений процесуальної можливості здійснити заміну неналежного відповідача належним при відсутності клопотання позивача.

У свою чергу заявлення позову до неналежного відповідача є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи приписи ч.2 ст.1187 ЦК України, а також те, що автомобіль НОМЕР_3 станом на момент заподіяння шкоди позивачу (27.03.2017) знаходився у володінні та користуванні ТОВ "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит" з яким перебував у трудових відносинах водій (ОСОБА_2.) заявлений позов про відшкодування шкоди із АПНВП "Візит", який являвся власником зазначеного автомобіля, задоволенню не підлягає.

Стосовно заявленого позову до ПрАТ "Страхова група "ТАС", яке було залучено до участі в розгляді справи в якості іншого відповідача за ініціативою суду 02.10.2017 суд дійшов таких висновків.

Правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22- 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик).

Разом з тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Натомість, страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов'язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду висловленій 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц та 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Статті 979 ЦК України та 16 Закону України "Про страхування" визначають, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом, згідно з положеннями статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Однак спеціальні норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або Моторно-транспортне страхову бюро України не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Зокрема, пунктом 22.1 статті 22 зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Отже, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно із ст.28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п.31.1 ст.31 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір шкоди, пов'язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

У пункті 34.2 статті 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно із пунктом 34.3 статті 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Згідно з абзацом другим пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Із матеріалів справи слідує, що позивач 29.05.2017 звернувся із заявою до ПрАТ "Страхова група "ТАС" про страхове відшкодування в сумі 118 194,00 грн (а.с.32, т.1).

У відповіді на вказане звернення ПрАТ "Страхова група "ТАС" листом від 08.06.2017 повідомило про те, що матеріальний збиток згідно звіту № 03369 від 05.04.2017 (в якому вказано про проведення огляду майна 30.03.2017) ФОП Гармідарової Ю.П. становить 56 257,70 грн, які було перераховано позивачу, що останнім не заперечується (а.с.33, 60-67, 107-118, 128-129, т.1).

21.06.2017 позивач заявив претензію до АПНВП "Візит" про стягнення шкоди у розмірі 61 936,30 грн, яка складає різницю різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (118 194,00 - 56 257,70).

Ухвалою від 23.11.2017 провадження у справі зупинено у зв'язку із призначенням комплексної судової експертизи з метою встановлення вартості понесених позивачем витрат по відновленню пошкодженої внаслідок ДТП заправочної колонки АЗС, а також визначення ремонтнопридатності газороздатної колонки пошкодженої в результаті ДТП з огляду на взаємосуперечливі процесуальні позиції сторін з цього приводу.

Однак за результатами проведення вказаної судової експертизи експертною установою було надіслано повідомлення про неможливість надання висновку від 28.09.2018 та від 30.10.2018 у зв'язку із ненаданням для огляду об'єктів дослідження (а.с.134-135, 138-139, т.2).

При цьому присутні у судовому засіданні представники позивача та третьої особи (ТОВ "Робос - 2014") вказали на те, що не вбачали доцільності у наданні для огляду судовим експертам об'єктів дослідження, оскільки вказане потягнуло б для них додаткові витрати тощо.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

За ч. 2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно з ч.4 ст.102 ГПК України у разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з'ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.

Враховуючи наведені вище приписи законодавства суд дійшов висновку про те, що розмір шкоди відшкодування якої покладається в межах страхових сум на страховика (відповідача 2), зазначених у даному випадку за полісом № АЕ/8661692 від 05.04.2016 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у сумі 100 000,00 грн у сумі більшій ніж сплатив останній є недоведеним, що виключає можливість задоволення позову у частині вимог до відповідача 2 (ПрАТ "Страхова група "ТАС").

Дійшовши такого висновку суд акцентує увагу на тому, що позивачем після подання заяви про страхове відшкодування 29.05.2017 та отримання 56 257,70 грн страхового відшкодування від ПрАТ "Страхова група "ТАС" не оспорювався розмір вказаного страхового відшкодування, не заявлялось про проведення власного екпертного дослідження, не залучався для визначення розміру збитків експерт або оцінювач тощо.

Окрім того, судом встановлено, що матеріали справи містять лише докази оплати позивачем колонки для відпуску скрапленого газу "Шельф LPG-1" вартістю 86 925,00 грн та її доставки на суму 1 914,00 грн, а також часткової оплати послуг за діагностику обладнання на суму 500,00 грн. разом на суму 89 339,00 грн (86 925,00 + 1 914,00 + 500,00), що підтверджується наявними у справі платіжними дорученнями № 829 від 31.03.2017, № 842 від 03.04.2012, № 997 від 19.04.2017, № 1235 від 12.05.2017 (а.с.41-44, т.1).

Отже заявлення позову про відшкодування 118 194,00 грн за умови реального понесення витрат на суму 89 339,00 грн є у такому випадку передчасним.

З врахуванням встановлених обставин та аналізу норм чинного законодавства суд дійшов переконливого висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову та необхідність у його відмові у повному обсязі.

Однак суд наголошує, що відмова у заявленому позові із наведених у ньому підстав (помилкове визначення відповідачем 1 (АПНВП "Візит"), яким мало б бути ТОВ "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит", а також недоведеність вимог щодо страхової компанії (відсутність експертного висновку) не позбавляє права позивача звернутись повторно із позовом про відшкодування шкоди заподіяних майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 27.03.2017 після усунення допущених помилок.

При цьому суд наголошує, що чинне процесуальне законодавство надає можливість отримати висновок експерта на замовлення учасника справи без ухвали суду про призначення експертизи (ч.3 ст.98 ГПК України).

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають покладенню на позивача згідно з приписами ст.129 ГПК України.

При цьому понесені відповідачем 1 витрати на оплату судової експертизи у розмірі 20 592,00 грн (платіжні доручення № № 777, 778 від 20.02.2018) покладаються на позивача у відповідності до приписів п.2 ч.4 ст.129 ГПК України (а.с.98, т.2).

11.02.2019 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення із зазначенням про відкладення складання тексту повного судового рішення на строк не більше ніж на десять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 248, 252, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Приватного малого виробничо-комерційного підприємства "Лан" до Агропромислового науково-виробничого підприємства "ВІЗИТ", Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Робос - 2014" та за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: громадянина ОСОБА_2 та Товариство з обмеженою відповідальністю "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит" про стягнення 61 936,30 грн матеріальної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки відмовити повністю.

2. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

3. Судові витрати понесені відповідачем 1 на оплату судової експертизи у розмірі 20 592,00 грн покласти на позивача.

4. Стягнути з Приватного малого виробничо-комерційного підприємства "Лан", вул.Грушевського, 99, кімната 106, м.Хмельницький, 29000 (ідентифікаційний код - 14148278) на користь Агропромислового науково-виробничого підприємства "ВІЗИТ", вул.І.Богуна, 19, с.Томашпіль, Хмільницький район, Вінницька область, 22067 (ідентифікаційний код - 02129063) - 20 592 грн 00 коп. - відшкодування витрат по сплаті судової експертизи.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 20 лютого 2019 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 7 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - вул. Грушевського, 99, к. 106, м. Хмельницький, 29000.

3 - відповідачу 1 - вул. І. Богуна, буд. 19, с. Томашпіль, Хмільницький район, Вінницька область, 22067.

4 - відповідачу 2 - ПрАТ "Страхова група "ТАС" - пр. Перемоги, 65, м. Київ, 03062.

5 - громадянину ОСОБА_2 - АДРЕСА_1

6 - ТОВ "Робус - 2014" - вул. Гарнізонна, буд. 1, кім. 3, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000.

7 - ТОВ "Хмільницький завод сухого знежиреного молока "Молочний Візит" - вул. Літописна, 27, м. Хмільник, Вінницька область, 22000.