ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2019 Справа № 917/282/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт - Агро", вул. Половка 66б, офіс 309, м.Полтава, Полтавська область, 36011

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про стягнення 719 513,40 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Секретар судового засідання Дяченко Д.Б.

Представники:

від позивача: Салтисюк Ю.В.

від відповідача: не з»явився

Фіксування судового процесу здійснюється за допомогою технічних засобів (аудіозапис).

Після виходу з нарадчої кімнати в судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст.233 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Арт-Агро" звернулося до суду з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 719513,40 грн., з яких: 430010,40 грн основного боргу, 50776,56 грн пені, 215005,20 грн штраф, 5230,81 грн. 3% річних та 18490,43 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив договірні зобов'язання перед позивачем в частині оплати поставленого товару за договором № ДГ - 0000052 від 29.03.2017 р.

20.03.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.

29.05.2018 р. відповідач надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що договору від 29.03.2017 р., акту звірки взаєморозрахунків, товарно -транспортну накладну від 30.03.2017 р., видаткову та податкову накладну ОСОБА_1 не підписував та взагалі про їх існування до квітня 2018 р. не знав.

Позивач 19.06.2018 р. надав суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що обставини, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, являються повністю вигаданими, так, як всі вище перелічені документи були ним особисто підписані та отримані у вигляді другого екземпляру, в дати їх складання особисто від працівників ТОВ "АРТ-АГРО". Перелічені у відзиві документи, які начеб то не підписував відповідач, містять в собі підпис ОСОБА_1, який скріплений печаткою приватного підприємця.

19.06.2018 р. позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. Ухвалою суду від 21.06.2018 р. суд відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

21.06.2018 від представника відповідача надійшло письмове клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи (вх. канцелярії суду №6064). В обгрунтування поданого клопотання представник відповідача посилається на те, що відповідач не має жодного відношення до поданих позивачем документів, а саме: 1) Договору № дг-0000052 від 29.03.2017; 2) Товаро-транспортної накладної № від 30.03.2017; 3) Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 440; 4) Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 213 № 5) Видаткової накладної № рн-0000072 від 30.03.2017; 6) Додатку до договору № 1 від 29.03.2017, оскільки вказані документи ОСОБА_1 не підписувалися. У вказаному клопотанні наведені питання, які необхідно поставити на розгляд експерта. Для проведення експертизи представники відповідача надали суду вільні та умовно-вільні зразки підписів ФОП ОСОБА_1

21.06.2018 представником позивача подано клопотання про призначення комплексної експертизи: почеркознавчої експертизи підпису Відповідача та технічної експертизи документів, з предметом дослідження печатки відповідача (вх. канцелярії суду №6063). В клопотанні наведені питання, які необхідно поставити на розгляд експерта. Крім того, в поданому клопотанні представник позивача прохає суд залучити до матеріалів господарської справи оригінал Уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за 2018 рік (далі уточнюючий розрахунок), який був поданий в копії в судове засідання 21.06.2018р. та включити його до складу досліджуваних документів.

Посилаючись на те, що для встановлення факту дійсності підписання Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 Договору №дг-0000052 від 29.03.2017, Товаро-транспортної накладної № від 30.03.2017, Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №440, Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №213, Видаткової накладної №рн-0000072 від 30.03.2017, Додатку до договору №1 від 29.03.2017; вирішення питання щодо відтиску печатки на документах, необхідні спеціальні знання суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення судової комплексної експертизи.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.06.2018 року у даній справі було зупинено провадження та призначено комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу документів, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. проф. М.С. Бокаріуса. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2018 р. вказана ухвала залишена без змін.

В судовому засіданні 16.07.2018р. були відібрані відтиски печатки №1 та №2 Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1.

27.07.2018 року до суду надійшли клопотання судового експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса про надання необхідних додаткових матеріалів за №15815 та №15816. До клопотання додані копії рахунку вартості робіт за проведення судово-почеркознавчої експертизи та рахунку вартості робіт за проведення судової-технічної експертизи документів №1669 від 12.07.2018р. та вказано на те, що вказані рахунки були направлені на адресу платника - ФОП ОСОБА_1

В клопотаннях судовий експерт просить суд:

- клопотання №15815:

1)уточнити питання ухвали, а саме: "- чи являються ідентичними viіж собою підпис від імені ОСОБА_1 в Уточнюючому розрахунку га договорі № ДГ-0000052, видатковій накладній № РН-0000072 від 30.03.2017 року, товарно-транспортній накладній № від 30.03.2016? Чи являються ідентичними між собою підпис в наданому Уточнюючому розрахунку з підписами від імені ОСОБА_1, які містяться в документах наданих в якості експериментальних та вільних фазків?" та скласти їх відповідно до вимог Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (зі змінами та доповненнями);

2)указати місце розташування всіх документів, що підлягають дослідженню (аркуш справи) та місце знаходження підписів від імені ОСОБА_1 (графа, рядок) у цих документах;

3)надати оригінали документів, що підлягають дослідженню згідно

з ухвалою суду від 21.06.2018, а саме: рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 1440, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 213, уточнюючий розрахунок та указати місце знаходження підписів від імені ОСОБА_1 (графа, рядок) у цих документах

4)надати вільні зразки (оригінали) підпису (не менше 15 гіідп.) та почерку (15-20 арк.) ОСОБА_1 в документах, що посвідчують особу, а також в різнохарактерних за змістом та цільовим призначенням документах, що виконані до березня 2017 року в: паспорті або завіреній судом копії паспорта належної якості, посвідченнях, членських квитках, заяві про видачу паспорта (форма № 1), трудовій книжці, заявах, договорах, додаткових угодах, податкових деклараціях, протоколах, скаргах, відомостях, квитанціях про сплату комунальних послуг, накладних, дорученнях, рахунках, касових ордерах, довіреностях, чеках, гарантійних талонах, щотижневиках, листах, блокнотах, листівках, фотокартках, інших документах тощо;

5)надати експериментальні зразки підпису з урахуваннях всіх можливих варіантів (5-8 арк.) ОСОБА_1 та йог о почерку (5-8 арк.) у вигляді рукописних записів "ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4", що виконані на лінованих та не лінованих аркушах паперу.

- клопотання №15816:

при дослідженні питань "- Чи нанесено відтиск печатки в наданих документах печаткою, експериментальні та вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження?

- Чи нанесено відтиск печатки в наданих документах однією і тією самою печаткою?" визначити місце розташування досліджуваних документів (вказати сторінки розташування або вилучити та надати в окремому пакеті при супровідному листі суду), при дослідження .

Ухвалою суду вд 28.11.2018 р. суд поновив провадження у справі та призначив розгляд клопотання експерта у судове засідання 13.12.2018 р., в якому було оголошено перерву до 17.12.2018 р.

В судовому засіданні 13.11.2018р. відібрані експериментальні зразки почерку та підпису ОСОБА_1 Оригінали документів, відповідно до п.4 резолютивної частини ухвали від 28.11.2018р. та вільні зразки (оригінали) підпису (не менше 15 підп.) та почерку (15-20 арк.) ОСОБА_1 в документах, що посвідчують особу, а також в різнохарактерних за змістом та цільовим призначенням документах не надані. В судовому засіданні 13.12.2018 року оголошено перерву до 17.12.2018р.

17.12.2018 року в засіданні представником відповідача не надані суду вільні зразки (оригінали) підпису (не менше 15 підп.) та почерку (15-20 арк.) ОСОБА_1 в документах, що посвідчують особу, а також в різнохарактерних за змістом та цільовим призначенням документах, що виконані до березня 2017 року в: паспорті або завіреній судом копії паспорта належної якості, посвідченнях, членських квитках, заяві про видачу паспорта (форма № 1), трудовій книжці, заявах, договорах, додаткових угодах, податкових деклараціях, протоколах, скаргах, відомостях, квитанціях про сплату комунальних послуг, накладних, дорученнях, рахунках, касових ордерах, довіреностях, чеках, гарантійних талонах, щотижневиках, листах, блокнотах, листівках, фотокартках, інших документах тощо. Також, не надані докази сплати рахунку вартості робіт за проведення судово-почеркознавчої експертизи та рахунку вартості робіт за проведення судової-технічної експертизи документів №1669 від 12.07.2018р.

Сторонами по справі не надані суду оригінали документів для задоволення клопотань експерта ( п.4 ухвали суду від 28.11.2018р.).

Представник позивача в засіданні заявив усне клопотання про витребування судового рішення, закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 17.12.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 10.01.2019 р.

09.01.2019 р. від відповідача надійшли вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_1 в 1 прим на 21 арк. та копія платіжного доручення про оплату експертизи.

Відповідно до ч.8 ст. 80 ГПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадків, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежні від неї.

10.01.2018 р. суд відклав розгляд справи на 05.02.2019 р.

В судовому засіданні 05.02.2019 р. представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв"язку з хворобою. Представник позивача проти поданого клопотання заперечив.

11.02.2019 р. від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження по справі №917/282/18 у зв"язку з відккриття м провадження пор справі №917/153/19 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ТОВ "Арт-Агро" про визнання договору №дг-0000052 від 29.03.2017р. недійсним. Предстанвик позиваяча проти поданого клопотання заперечив. Суд відхилив подане клопотання з огляду на те, що відповідач не обгрунтував об"єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи №917/153/18. Крім того, ухвалою суду від 17.12.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті враховуючи положення статті 194 ГПК України, відповідно до якої завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

В судовому засіданні 11.02.2019 року відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено про дату складання повного судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

"29" березня 2017 року між Позивачем (за договором Продавець) та Відповідачем, (за договором Покупець) був укладений договір № ДГ-0000052 (далі за текстом Договір, Т. 1, а.с. - 15-18), предметом якого, згідно якого продавець зобов'язується в строки, визначені договором, передати у власність покупця (поставити) товар, а покупець зобов'язується прийняти Товар та оплатити його вартість (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 1.2 Договору, найменування товару: мінеральні добрива, насіння сільськогосподарських культур та засоби захисту рослин, в асортименті, визначеному в Додатках до цього Договору, які складають його невід'ємну частину.

У відповідності до п. 2.1. Договору розгорнутий асортимент та кількість товару, що постачається, визначаються у Додатках до цього Договору.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що термін поставки Товару визначається у Додатках до цього Договору, допускається дострокова поставка Товару.

Ціна за одиницю Товару кожного найменування в національній валюті наводиться у Додатках до цього Договору (п. 4.1 Договору).

Загальна вартість Товару та її еквівалент в іноземній грошовій валюті визначається шляхом складання вартості окремих партій Товару, визначених у Додатках до цього Договору. (п. 4.2. Договору).

Згідно п. 5.1. Договору загальна вартість Товару повинна бути сплачена Покупцем у строк, встановлений в Додатках до цього Договору.

Поставка здійснюється на умовах та в місці поставки, визначених у Додатках до Договору (п. 6.1 Договору).

В розділі 8 Договору сторони погодили, що передача-приймання товару здійснюється в пункті поставки, вказаному в Додатках до цього Договору.

29.03.2017 року ТОВ "АРТ-АГРО" та ФОП ОСОБА_1, в межах укладеного Договору, підписали Додаток № 1, згідно якого визначили наступний Товар, що купується покупцем:

- Насіння кукурудзи, виробник "Dow Seeds", гібрид Surreal 80 ООО, 56 мішків, на загальну суму 154358,40 грн.

- Насіння кукурудзи, виробник "Dow Seeds", гібрид МТ МАТАДО 80 000, 100 мішків, ш загальну суму 275 652,00 грн.

Загальна вартість поставленого товару становить 430 010,40 грн.

Згідно умов додатку до договору, сторони домовились, що поставка товару здійснюється з відстрочкою платежу, з 100% оплатою в строк до 15 жовтня 2017 року.

Крім вищезазначеного в Додатку № 1 сторони Договору погодили термін поставки до 31.01.2017 року.

Поставка здійснюється на умовах: транспортом постачальника на склад покупця за адресою: Полтавська область, Чутівський район, с. Сторожове.

Позивач зазначає, що у відповідності до укладеного Договору, він 30.03.2017 року здійснив поставку товару на адресу ФОП ОСОБА_1 в повному обсязі, а товар в свою чергу було прийнято безпосередньо Відповідачем. Зазначені обставини підтверджуються видатковою накладною №РН-0000072 від 30.03.17 року та товарно-транспортною накладною № від 30.03.17 р. (Т. 1, а.с. - 20-21).

Таким чином, позивач вказує, що станом на 30.03.17 року він в повному обсязі виконав свої зобов'язання за Договором в якості Продавця, однак відповідач, незважаючи на той факт, що в Додатку № 1 до Договору сторони чітко погодили кінцевий термін оплати за поставлений товар 15.10.2017 року, заборгованість за отриманий Товар на даний час не сплатив.

Враховуючи погоджені сторонами Договору терміни виконання зобов'язання, загальна сума заборгованості Відповідача, за основним Договором, на день подачі даного позову складає 430 010 грн. 40 коп.

Крім того, п. 10 Договору Позивач та Відповідач погодили відповідальність сторін, та серед іншого визначили:

За порушення строків виконання зобов'язань за цим Договором Сторона, яка допустила прострочку, сплачує другій Стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахованої на суму простроченого зобов'язання за кожен день прострочки (п. 10.2 Договору); в разі ухилення від оплати вартості Товару понад 15 (п'ятнадцять) календарних днів ПОКУПЕЦЬ, крім пені, сплачує ПРОДАВЦЕВІ штраф в розмірі 50 % (двадцять відсотків) від загальної вартості товару (п. 10.4 Договору); нарахування штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за цим Договором припиняється через 3 (три) роки від дня, коли зобов'язання мало бути виконане. Строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за цим Договором становить 3 (три) роки (п. 10.6 Договору).

Враховуючи вищезазначені положення Договору, а також допущені Відповідачем терміни прострочення зобов'язання по оплаті за Договором загальна сума пені, що підлягає виплаті Позивачу станом на 12.03.18 року становить 50 776 грн. 56 коп. (розрахунок Т. 1, а.с. -11).

Загальна сума штрафу, що підлягає стягненню на користь Позивача, у відповідності до вимог п. 10.4 Договору станом на 12.03.18 року становить 215 005 грн. 20 коп., тобто 50% від загальної вартості товару в розмірі 430 010,40 грн.

Крім того, позивач нарахував на підставі ст.. 625 ЦК України та просить стягнути з відповідача 18 490 грн. 43 коп., інфляційних втрати за весь час прострочення. (Розрахунок Т. 1, а.с. - 13) та 3% річних від загальної суми заборгованості за кожен день прострочення, що становить 5 230 грн. 81 коп. (Розрахунок Т. 1 а.с. - 14).

Таким чином, загальна сума заборгованості, заявлена до стягнення становить 719513,40 грн.

При винесенні рішення суд виходив з наступного:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, за яким в силу ст. 712 ЦК України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, в обґрунтування позовних вимог посилається на Договір від 29 березня 2017 року № Дг -0000052, укладений між ТОВ "Арт-Агро" та ФОП ОСОБА_1 та Додаток №1 від 29.032017 р.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу відповідний товар за видатковою накладною №РН-0000072 від 30.03.2017 р. на загальну суму430010,40 грн.

Відповідач вказаний факт заперечує та у відзиві на позовну заяву зазначає, що договір від 29.03.2017, акт звірки взаєморозрахунків, товарно- транспортну накладну від 30.03.2017, видаткову та податкову накладну ФОП ОСОБА_1 не підписував та взагалі про їх існування до квітня 2018 року навіть не знав. Чиї підписи містяться на зазначених первинних документах бухгалтерського обліку відповідачу не відомо.

Крім того, відповідач зазначає:

- Накладна містить чітку адресу вантажовідправника та ідентифікацію автомобільного перевізника, у той же час жодної інформації про адресу вантажоодержувача ( с. Сторожове Чутівського району Полтавської області має тисячі адрес - у жодній з яких станом на 30.03.2017р. фактично не проживав ФОП ОСОБА_1 та не здійснював підприємницької діяльності).

- Товаро-транспортна накладна містить підписи бухгалтера та директора відправника та не містить підпису відповідального за оприходування на склад вантажу зі сторони одержувача.

- Підпис на документі не належить ФОП ОСОБА_1

- Пункти 5.1. -5.3. Договору визначають строки розрахунків. Додаток 1 до договору від 29.03.2017 зазначає про необхідність проведення 100% оплати товару в строк до 15.10.2017, натомість доданий позивачем до позовної заяви рахунок-фактура дійсний до сплати лише до 30.03.2017.

- Договір поставки від 29.03.2017,не містить безпосередньої адреси отримувача, на який чітко посилається пункт 8.1. умов Договору. Пункт 10.4. взагалі є фінансово не логічним для покупця, оскільки ставить під сумнів загальну ефективність фінансово-господарської діяльності.

- всі фінансово-господарські та банківські документи завжди підписує лише особисто ФОП ОСОБА_1, жодних осіб відповідач не уповноважував на підписання документів, довіреностей не видавав.

- Претензію від 16.01.2018 ФОП ОСОБА_1 також не отримував.

Щодо відображення даної операції у податковому обліку, було встановлено, що операція була внесена до податкового кредиту, оскільки реєструвалась бухгалтером ФОП ОСОБА_1 по першій події, а саме по єдиному реєстру податкових накладних, яка працює сторонньо та автоматично реєструє всі реєстри у податковому обліку.

Згідно ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону, первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити, до яких віднесено, зокрема, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Матеріалами справи дітверджується, що Договір №ДГ-0000052 від 29.03.2017р., Додаток до Договору, Видаткова накладна №РН- 0000072 від 30.03.2017р., Товарно-транспортна накладна № від 30.03.2017р. скріплені відтиском печатки відповідача, що в розумінні ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є іншими даними, що дають змогу ідентифікувати відповідача, як юридичну особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про втрату печатки відповідачем, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі відповідача. Доказів втрати печатки відповідачем до справи не надано.

В постанові Вищого господарського суду України від 02.08.2016 у справі №910/26108/14 зазначено, що підприємство несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах за відсутності доказів втрати печатки.

Відповідно до пояснень представника ГУ ДФС у Полтавській області (том 1 а.с.100) ФОП ОСОБА_1 14.04.2017р. подано податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2017 року (реєстраційний №) за податковою накладною №34 від 30.03.2017р. Згідно додатку №5 декларації "Розшифровки податкових зобов"язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)" в розділі ІІ "Податковий кредит" задекларовано податковий кредит в сумі 71 668,40 грн. від постачальника з індивідуальним податковим номером 16. Даний податковий номер присвоєно ТОВ "АРТ-АГРО" ().

Отже, належними доказами схвалення правочину та підтвердження суми заборгованості за Договором №ДГ-0000052 від 29.03.2017р. є податкова накладна №34 від 30.03.2017р. та податкова декларація з податку на додану вартість за березень 2017 року (реєстраційний №)(том 1 а.с.90-91).

Так, згідно підпункту "а" пункту 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (абзаци перший - третій пункту 198.2 цієї статті).

Відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п.8 наказу Міністерства фінансів України від 22.09.2014 №957, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 жовтня 2014 за №1235/26012 "Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної", податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу отримувача (покупця) цих товарів/послуг. У разі відмови постачальника (продавця) товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних отримувач (покупець) таких товарів/послуг має право в порядку, передбаченому пунктом 201.10 статті 201 розділу V Податкового кодексу України, додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника (продавця).

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом, суми, дати і номенклатура товару в податкових документах повністю співпадає з тими ж відомостями у видаткових документах, що свідчить про обґрунтованість тверджень позивача в цій частині.

Отже, з відображення у податковій звітності відповідачем даних про вказану господарську операцію, вбачається підтвердження відповідачем отримання товару від позивача за Договором та схвалення прийняття їх відповідною особо, що є беззаперечним доказом отримання поставленого товару за Договором.

Також суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано доказів визнання Договору Договором №ДГ-0000052 від 29.03.2017р. недійсним.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тобто, на дату вирішення спору правочин є дійсним, схваленим конклюдентними діями відповідача та є підставою для виконання відповідачем грошових зобов'язань.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення 35268,00 грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

Відповідно до п. 10.2 Договору, Сторони досягли згоди, що за порушення строків виконання зобов"язання, Сторона яка пропустила прострочку, сплачує другій Стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, нарахованої на суму простроченого зобов"язання за кожен день прострочки

Пунктом10.3 Договору обумовлено, що у разі ухилення від оплати вартості товару понад 15 календарних днів Покупець, крім пені, сплачує продавцеві штраф в розмірі 50 % від загальної вартості товару.

Так, позивач заявляє позовні вимоги про стягнення з відповідача за період з 16.10.2017р. по 12.03.2018 р. пеню в розмірі 50 776,56 грн. та 215 005,2 грн. 50% штрафу від загальної вартості товару.

Судом перевірено методику розрахунку пені та штрафу з використанням калькулятора ІАЦ "Ліга", а також враховано те, що нарахування пені починається з дати, що слідує за останнім днем розрахунків за товар.

За результатами проведеного перерахунку, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача за період з 17.10.2017р. по 12.03.2018 р. пеню в розмірі 50482,04 грн. та 50% штрафу від загальної вартості товару в розмірі 215005,20 грн..

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Судом перевірено методику розрахунку інфляційних втрат та 3% річних з використанням калькулятора ІПС "Ліга". За результатами проведеного перерахунку, який суд здійснив за період з 17.10.2017р. по 12.03.2018 р., суд задовольняє позовні вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 5195,47 та 18490,43 - інфляційних збитків.

В іншій частині позовних вимог суд відмовляє за безпідставністю їх нарахування.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищезазначене, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, враховуючи вищезазначені положення законодавства та обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог частково.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 73, 86, 129, 219, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт - Агро" (вул. Половка 66б, офіс 309, м.Полтава, Полтавська область, 36011, ідентифікаційний код 39827019) 430010,40 грн., - основного боргу, 50482,04 грн. - пені, 215005,20 грн. - штрафу, 5195,47 грн., - три проценти річних, 18490,43 грн. - інфляційних збитків та 10787,77 грн судових витрат.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256,257 ГПК України).. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 14.02.2019 р.

Суддя Гетя Н.Г.