СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2019 р. Справа №905/2154/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М. , суддя Россолов В.В.,

при секретарі судового засідання Шило А.М.,

за участю представників:

позивача - Денисенко Т.М., посв. адв. №0160 від 31.10.2014, ордер серія ДП №1500/009 від 19.02.2019, договір №0106-01 від 01.06.2018, свідоцтво серія ДП №2863 від 31.10.2014,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецзапчасть» (вх.№421Д/1 від 05.02.2019) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 21.01.2019 у справі №905/2154/18 (м. Харків, суддя Левшина Г.В., ухвала підписана 21.01.2019),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецзапчасть», м. Василівка Василівського району Запорізької обл.,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м. Добропілля, м. Білицьке Донецької обл.,

про стягнення заборгованості в сумі 113426,10 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецзапчасть», м. Василівка, позивач, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м. Добропілля, про стягнення заборгованості в сумі 113426,10 грн., що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки №2588-ДУ-УМТС від 25.05.2016.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 21.01.2019 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м. Добропілля про закриття провадження у справі №905/2154/18. Залишено без розгляду позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецзапчасть», м. Василівка у справі №905/2154/18 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м. Добропілля заборгованості в сумі 113426,10 грн., що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки №2588-ДУ-УМТС від 25.05.2016. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецзапчасть», м. Василівка з державного бюджету України сплачений згідно платіжного доручення №2075 від 09.11.2018 судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Позивач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства та невірне встановлення обставин справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 21.01.2019 у справі №905/2154/18 та направити справу для подальшого розгляду до Господарського суду Донецької області.

Апелянт вказує на те, що у строк передбачений договором, обрані сторонами третейські судді так і не обрали третього третейського суддю. У договорі сторони жодним чином не визначили компетентний орган, який має право призначити третього третейського суддю та, відповідно, до якого повинна звертатись сторона з письмовим запитом. Апелянт вважає, що судом першої інстанції були проігноровані його пояснення з приводу того, що оскільки компетентного органу фактично умовами договору сторони не визначили, то відповідно до ст.17 Закону України «Про третейські суди» розгляд спору в третейському суді припиняється і цей спір має бути вирішений компетентним судом. Також апелянт звертає увагу суду, що в оскаржуваній ухвалі судом вказано, що позивачем не надано доказів вчинення подальших дій, зокрема направлення запитів третейському судді або до компетентного органу для призначення третього третейського судді, в той час як про відповідача нічого з цього приводу не зазначається. Але апелянт вважає, що права та обов'язки в даній процедурі у сторін цілком рівні.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.02.2019 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 19.02.2019; призначено справу до розгляду на 20.02.2019 11:30 год.

Від відповідача засоби електронного зв'язку надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№376 від 19.02.2019). Дослідивши вказаний документ, судова колегія встановила, що він не містить електронного цифрового підпису (акт№13-42/100 від 19.02.2019).

Згідно зі ст. 5 Закону, електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов'язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Ст. 6 Закону передбачає можливість використання електронного підпису, але не встановлено його обов'язковості.

Водночас у ст. 7 встановлено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами, в тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Що за своїм змістом відносить електронний підпис до обов'язкових реквізитів електронного документа.

П. 1.5.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України передбачено, що електронний лист є офіційним, якщо містить вкладення з текстом офіційного документа у вигляді файлу, скріпленого електронним цифровим підписом.

П. 1.5.17. зазначеної Інструкції роз'яснено, що документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа у паперовій формі.

Відповідно до ст. 4 вказаного Закону, електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Отже, з надісланого на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду відзиву неможливо ідентифікувати підписувача та підтвердити цілісність вкладеного файлу.

З урахуванням викладеного, у суду відсутні правові підстави для розгляду станом на 20.02.2019 відзиву у справі, надісланого на електронну адресу суду, оскільки такий електронний документ не має юридичної сили і статусу офіційного документа.

В судове засідання Східного апеляційного господарського суду 20.02.2019 представник відповідача не з'явився.

Відповідно до частини 1 статті 285 Господарського процесуального кодексу України рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав ухвалу суду про призначення справи до розгляду - 13.02.2019, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд апеляційної інстанції обмежений строками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, продовження вказаних строків чинним Господарським процесуальним кодексом України не передбачено.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи шляхом надіслання копій ухвал про призначення справи до розгляду на юридичні адреси учасників справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком учасника справи, а також положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 20.02.2019 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити її в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом норм права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Предметом позову у даній справі є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м. Добропілля заборгованості в сумі 113426,10 грн., що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки №2588-ДУ-УМТС від 25.05.2016.

Згідно заперечень відповідача на позов:

- справа не підлягає розгляду у господарському суді та підлягає закриттю так як згідно розділу 7 договору поставки №2588-ДУ-УМТС від 25.05.2016, а саме п.7.5, сторони домовились про те, що розділ усіх спорів між ними у відповідності до даної третейської угоди буде здійснюватися третейським судом;

- договір поставки №2588-ДУ-УМТС від 25.05.2016 підписаний сторонами без зауважень та заперечень, у добровільному порядку, при укладанні третейської угоди сторонами додержано правил, передбачених статтями 2, 5, 12 Закону України «Про третейські суди»;

- третейська угода за договором відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди» не визнана недійсною, тому розгляд справи повинен здійснюватися саме третейським судом, а не господарським судом.

Позивач у відповіді на відзив вважає заперечення відповідача на позовну заяву безпідставними та не обґрунтованими посилаючись на те, що:

- звернення за вирішення спору до третейського суду є правом особи, яка самостійно на свій розсуд обирає способи захисту порушених або оспорюваних інтересів;

- третейське застереження є обов'язковою і головною умовою звернення особи з позовом до третейського суду, проте її наявність не свідчить про обов'язок особи у разі виникнення спору звертатись за його вирішенням лише до третейського суду, не тягне за собою позбавлення права особи на звернення за захистом своїх прав та інтересів з позовом до суду загальної юрисдикції.

Відповідачем надано заперечення на додаткові пояснення, відповідно до яких відповідач зазначає, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства та підлягає закриттю.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, встановив, що у справі, яка розглядається, судом встановлено факт включення сторонами у договір №2588-ДУ-УМТС від 25.05.2016 третейського застереження, яке міститься в п.п.7.5 -7.15 та відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про третейські суди». Крім цього, саме позивачем було ініційоване відповідне третейське провадження. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про залишення позову без розгляду згідно п.7 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України. Також, суд зазначив, що виходячи з того, що угода про передачу даного спору на вирішення третейського суду укладена сторонами до відкриття провадження у справі, клопотання відповідача про закриття провадження у справі №905/2154/18 згідно п.5 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України підлягає залишенню без задоволення.

Однак колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про третейські суди» завданням третейського суду є захист майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних чи юридичних осіб шляхом всебічного розгляду та вирішення спорів відповідно до закону. Юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону (ст.5 Закону України «Про третейські суди»).

Згідно ст.12 зазначеного Закону третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Відповідно до п. 7.5. договору поставки №2588-ДУ-УМТС від 25.05.2016 сторонами визначено, що всі спори, які виникають між сторонами у зв'язку з виконанням договору чи які стосуються його змін, недійсності припинення підлягають розгляду та вирішуються в третейському суді для розгляду конкретного виду спорів (третейський суд «ad hoc»).

У п.7.14 Договору сторони погодили, що процедура та правила третейського розгляду визначаються Законом України «Про третейські суди» та даною третейською угодою.

Зокрема, п.7.6.-7.10. договору передбачено порядок формування складу третейського суду.

Так, відповідно до п.7.6 договору третейський суд для розгляду конкретного спору формується і діє в складі трьох третейських судів. Персональний склад третейського суду для розгляду конкретного спору визначається сторонами в порядку, передбаченому в пункті 7.9 даного договору.

Згідно п.7.7 договору місце знаходження третейського суду для розгляду конкретного спору сторонами визначається в кожному конкретному випадку, при порушені третейського розгляду.

Пунктом 7.8 договору визначено, що третейський розгляд порушується шляхом вручення позивачем відповідачу вимоги про третейський розгляд конкретного спору за даним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 04.07.2018 №0407/2 (вручено згідно поштового повідомлення 09.07.2018) позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо порушення третейського провадження та про обрання третейського судді.

Згідно п.7.9 договору сторонами узгоджено порядок формування складу третейського суду для розгляду конкретного спору.

Зокрема, одного із третейських суддів обирає позивач, зазначаючи інформацію про нього, згідно п. 7.10. договору та Закону України «Про третейські суди», у своїй вимозі.

Позивачем було повідомлено відповідача про обрання ним третейського судді - адвоката Молчанову А.В. (лист №0407/2 від 04.07.2018)

Другий третейський суддя обирається відповідачем на протязі 30 календарних днів, з моменту отримання від позивача вимоги про третейський розгляд. У своєму повідомленні позивачу про призначення третейського судді, відповідач вказує інформацію згідно п.7.10. договору та Закону України «Про третейські суди» (абз. 3 п. 7.9. договору).

13.07.2018 відповідачем надано позивачу кандидатуру третейського судді - Мележик О.О. згідно листа від 13.07.2018.

В листі від 02.08.2018 №02/08-2 позивачем було погоджено склад третейського суду: суддя Молчанова А.В. та суддя Мележик О.О.

Відповідно до п.7.9 договору третій третейський суддя, який є головою, обирається двома обраними третейськими суддями, протягом 30 календарних днів з моменту обрання другого третейського судді з урахуванням вимог п.7.10 договору та вимог Закону України «Про третейські суди». У випадку недосягнення сторонами згоди у виборі третього третейського судді протягом вказаного строку, такого третейського суддю призначає компетентний орган, за письмовим запитом однієї із сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про третейські суди», зокрема, формування складу третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору здійснюється в порядку, погодженому сторонами.

Якщо сторони не погодили іншого, то формування складу третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору здійснюється, зокрема, в такому порядку:

1) при формуванні третейського суду в складі трьох і більше третейських суддів кожна із сторін призначає чи обирає рівну кількість третейських суддів, а обрані у такий спосіб третейські судді обирають ще одного третейського суддю для забезпечення непарної кількості третейських суддів.

Якщо одна із сторін не призначить чи не зможе обрати належної кількості третейських суддів протягом 10 днів після одержання прохання про це від іншої сторони або якщо призначені чи обрані сторонами третейські судді протягом 10 днів після їх призначення чи обрання не оберуть ще одного третейського суддю, то розгляд спору в третейському суді припиняється і цей спір може бути переданий на вирішення компетентного суду.

Таким чином, на підставі аналізу вимог договору, укладеного між сторонами та вимог чинного законодавства, якщо протягом 30 календарних днів з моменту обрання другого третейського судді третій третейський суддя не буде обраний, то розгляд спору в третейському суді припиняється і цей спір може бути переданий на вирішення компетентного суду.

Щодо пункту 7.9. договору, в якому передбачено, що у випадку недосягнення сторонами згоди у виборі третього третейського судді протягом вказаного строку, такого третейського суддю призначає компетентний орган, за письмовим запитом однієї із сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Для застосування вказаного порядку повинна бути наявність декількох умов: недосягнення згоди сторонами у виборі третейського судді та письмовий запит однієї із сторін щодо призначення третього судді компетентним органом. Між тим, в матеріалах справи відсутні докази, як недосягнення сторонами згоди у виборі третього третейського судді, так і звернення однієї із сторін із відповідним запитом до компетентного органу.

Отже, колегія суддів констатує, що у строк передбачений договором, обрані сторонами третейські судді так і не обрали третього третейського суддю, а в матеріалах справи відсутні докази недосягнення сторонами згоди щодо кандидатури судді та звернення із відповідним запитом до компетентного органу.

Таким чином, на підставі статті 17 Закону України «Про третейські суди» розгляд спору в третейському суді припиняється і цей спір може бути переданий на вирішення компетентного суду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач не наділений виключними повноваженнями або обов'язками щодо ініціювання процедури обрання третього третейського судді, права та обов'язки в даній процедурі у сторін є рівними. Отже, в такому випадку, будучи в рівних умовах, маючи у розпорядженні відповідні данні обраних третейських суддів, свідомо не скористались своїм правом ініціювання обрання третього третейського судді у визначений договором строк.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про залишення без розгляду позову, згідно п.7 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч.3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладених обставин справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Донецької області від 21.01.2019 у справі №905/2154/18 - скасуванню, а матеріали справи - переданню на розгляд до Господарського суду Донецької області.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч.3 ст.271 ГПК України, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи.

Керуючись ст.271, п.6, ч.1, ст.275, п.4, ч.1, ст.277, ст.ст.281, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецзапчасть» задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 21.01.2019 у справі №905/2154/18 скасувати.

Справу для подальшого розгляду направити до Господарського суду Донецької області.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя Н.М. Дучал

Суддя В.В. Россолов