номер провадження справи 28/9/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2019 Справа № 908/160/19

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни при секретарі Рикун А.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ГУДВІЛ" (49000, м. Дніпро, вул.К.Маркса, буд. 60, офіс 512)

до відповідача публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69035, м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

про стягнення грошових коштів

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Бабак Р.А., довіреність №6 від 01.01.2019, представник.

До Господарського суду Запорізької області 21.01.2019 звернулося ТОВ "ГУДВІЛ" з позовом до публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про стягнення 57.098,40 грн. заборгованості.

Підставою для звернення з позовом до суду позивачем зазначено неналежне виконання покупцем (відповідачем) зобов'язань за договором про закупівлю товарів №52217 від 11.12.2017 в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2019 позовну заяву передано на розгляд судді Федоровій О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Присвоєно справі номер провадження 28/9/19. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 25.02.2019.

01.02.2019 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю представника ТОВ "ГУДВІЛ". В даному клопотанні позивач зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Також із супровідним листом (вх. 08-08/2198/19 від 01.02.2019 позивач надіслав оригінали документів, на які посилався в позові, для об'єктивного та всебічного розгляду справи.

Суд оглянув надані позивачем оригінали документів та копії, які містяться в матеріалах справи та дійшов висновку про їх ідентичність.

Судове засідання 25.02.2019 відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фіксування судового процесу за допомогою відеозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось у зв'язку з відсутністю у суду такої технічної можливості.

Представник позивача в судове засідання не з'явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та розглянути справу за відсутності його представника, за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження суду не надав. Правом на надання відзиву з обґрунтуванням своєї правової позиції не скористався, будь-яких письмових заперечень стосовно викладених у позові обставин суду не надав. Представник відповідача в судовому засіданні усно підтвердив наявність заборгованості за договором поставки №521217 від 11.12.2017 у розмірі 57.098,40 грн. Надав клопотання про розстрочення виконання рішення суду на 10 місяців. В обґрунтування своєї правової позиції посилався на те, що підприємство відповідача знаходиться в край тяжкому фінансовому стані. Та не має можливості виконати рішення суду, у зв'язку з відсутністю на поточних рахунках грошових коштів, арештом всіх поточних рахунків, наявної багатомільйонної заборгованості по заробітній платі, податкового боргу.

В судовому засіданні 25.02.2019 суд визнав наявні документи достатніми для об'єктивного та всебічного розгляду спору, внаслідок чого, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення та надісланий на адреси сторін.

Заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГУДВІЛ" (постачальник, позивач у справі) та публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (покупець, відповідач у справі) 11.12.2017 уклали договір про закупівлі товарів № 521217 (надалі - договір).

Пунктом 1.1. договору встановлено, що постачальник зобов'язався передати у встановлений строк у власність покупця товар, зазначений в специфікації до договору (Додаток №1), а покупець прийняти та оплатити такий товар.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що ціна цього договору становить всього з ПДВ 588.300,00 грн.

Відповідно до п. 4.1. договору розрахунки за договором здійснюються покупцем шляхом попередньої оплати (у разі фінансової спроможності покупця) у розмірі до 50% вартості кожної замовленої партії товару, що здійснюється на підставі рахунку-фактури протягом 10 банківських днів з дня отримання такого рахунку покупцем.

За умови реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної, яка складена відповідно до вимог законодавства, діючого на дату її складання, та умов цього договору, покупець здійснює остаточний розрахунок за кожну замовлену партію товару/поставлений товар протягом 180 календарних днів після підписання сторонами видаткової накладної (акту приймання-передачі товару).

Рахунок щодо здійснення попередньої оплати надається постачальником на підставі письмової заявки покупця (п. 4.2 договору).

Пунктом 5.1. договору встановлено, що поставка товару здійснюється партіями. Поставка кожної партії товару здійснюється замовленням виключно на підставі письмової заявки, підписаної уповноваженим представник покупця, з обов'язковим зазначенням: найменування замовленого товару, його кількості вартості (надалі за текстом - Заявка). Кількість заявок, які покупець має право надати постачальнику протягом строку дії даного договору, визначається покупцем в односторонньої порядку.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що постачальник зобов'язаний поставити заявлену партію товару протягом 10 календарних днів з моменту подання письмової заявки покупцем.

В день отримання заявки постачальник надсилає покупцю повідомлення щодо прийняття заявки до виконання. Постачальник за 2 (два) робочих дні письмово повідомляє покупця про дату поставки партії товару.

Разом із партією товару постачальник зобов'язаний передати покупцю в момент приймання-передачі товару пакет документів, оформлених належним чином державною (українською) мовою та завірений печаткою підприємства, а саме: видаткову накладну (акт приймання-передачі товару); товарно-транспортну накладну; рахунок-фактуру на оплату; документи, що підтверджують якість товару та гарантійні зобов'язання та інше. Приймання-передача товару здійснюється за участю уповноважених представників покупця і постачальника. Перехід права власності і ризику випадкової загибелі чи пошкодження товару і постачальника до покупця відбувається після підписання накладних (акту приймання-передачі товару) обома Сторонами.

Датою поставки заявленої партії товару є дата підписання видаткової накладної (акту приймання-передачі товару) обома сторонами.

Відповідно до п. 10.1. договору цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2018 року у випадку виконання сторонами своїх зобов'язань до цієї дати, у іншому випадку, договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, проте не більше трьої років з моменту (дати) його укладання.

В специфікації, яка є додатком №1 до договору, сторони узгодили найменування предмета закупівлі (товару, роботи, чи послуг), одиницю виміру, кількість, ціну товару як без ПДВ так і з ПДВ, вартість закупівлі з ПДВ.

Як свідчать матеріали справи відповідач, враховуючи умови договору, 05.01.2018 надіслав позивачу заявку №004-004/204, в якій просив анулювати заявку за №004-004/19979 від 13.12.2017 та виставити новий рахунок-фактуру для попередньої оплати та здійснити поставку матеріалів у січні 2018 року на загальну суму 119.340,00 грн. за адресою: Служба ліній ЗВЕМ, вул. Верхня 18-а, м. Запоріжжя.

На виконання умов договору та заявки на постачання товару №004-004/204 від 05.01.2018 позивач виставив рахунок-фактуру №СФ-110101 від 11.01.2018 на суму 1149.340,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення №64964 від 19.01.2018 відповідач перерахував попередню оплату в розмірі 59.670,00 грн. В графі призначення платежу зазначено "Опл. за Кутик, дог. №521217 від 11.12.2017, рах. №СФ-110101 від 11.01.2018".

Факт здійснення поставки товару на склад покупця (відповідача у справі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Верхня, 18А) підтверджується належним чином засвідченими копіями: видаткової накладної від 30.01.18 року РН-300101 на загальну суму 116.768,40 грн., товарно-транспортною накладною №30010101 від 30.01.2018.

Факт отримання відповідачем товару в рамках договору №521217 від 11.12.2017 підтверджується довіреністю на право отримання ТМЦ №20 від 30.01.2018 на ім'я ОСОБА_2

Також матеріали справи містять докази надсилання покупцю засобами електронного документообігу в системі М.Е. Doc належним чином оформлені податкові накладні № 1 від 19.01.2018, №2 від 30.01.2018.

Враховуючи п. 4.1 договору відповідач повинен був оплатити отриманий товар у строк до 29 липня 2018.

В свою чергу, відповідач (покупець) остаточну оплату отриманого товару в установлений договором строк не здійснив, внаслідок чого прострочена заборгованість за поставлений товар склала 57.098.40 грн.

З метою врегулювання спору мирним шляхом на адресу відповідача була спрямована претензія №11-03 від 11.12.2018, відповідно до якої позивач вимагав сплатити виниклу заборгованість протягом семи банківських днів з дня отримання цієї претензії.

Неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором про закупівлю товарів №521217 від 11.12.2017 стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 57.098.40 грн. підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічний припис містить ст. 526 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до приписів ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов'язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов'язок щодо оплати отриманого товару на суму 57.098.40 грн., у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача 57.098,40 грн. основного боргу обґрунтована та задовольняється судом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Доказів виконання зобов'язань у визначений умовами договору строк, відповідач суду не надав. Факт наявності заборгованості за договором про закупівлю товарів №521217 від 11.12.2017 підтвердив.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Щодо клопотання ПАТ "Запоріжжяобленерго" про розстрочення виконання судового рішення на 10 місяців, проаналізувавши матеріали та обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Положенням ч. 3 ст. 331 ГПК України передбачено, зокрема, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. ч. 4, 5 ст. 331 ГПК України).

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, а тому оцінка доказів, що підтверджують зазначені обставини повинна бути здійснена судом за правилами ст. 86 ГПК України.

Проаналізувавши доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо розстрочення виконання судового рішення по справі та надані в обґрунтування вказаного клопотання докази, суд дійшов висновку, що відповідач не надав належних доказів того, яким чином він, з огляду на відсутність грошових коштів на підприємстві та арешт рахунків, планує здійснювати щомісячні платежі у випадку розстрочення суми боргу за судовим рішенням у даній справі рівними частинами на 10 місяців.

Також судом враховано, що позивач і відповідач є суб'єктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та однакові ризики. А тому, довготривале невиконання відповідачем зобов'язань з оплати отриманого товару за договором може мати негативний вплив на діяльність підприємства позивача.

До того ж, кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб'єкта підприємницької діяльності, з яким він уклав договір.

З підстав викладених вище, суд не вбачає підстав для надання відповідачу розстрочки виконання рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір в розмірі 1921,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530, 610, 655, 712 ЦК України, ст. ст. 46, 74, 80, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "ГУДВІЛ" до публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про стягнення 57.098,40 грн. за договором про закупівлю товарів №521217 від 11.12.2017 задовольнити.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69035, місто Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ідентифікаційний код 00130926) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ГУДВІЛ" (49000, м. Дніпро, пр. Карла Маркса, буд. 60, офіс 512, ідентифікаційний код 31155567) 57.098,40 грн. (п'ятдесят сім тисяч дев'яносто вісім грн. 40 коп.) основного боргу, 1921,00 грн. (одну тисячу дев'ятсот двадцять одну грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

3. Відмовити ПАТ "Запоріжжяобленерго" у задоволені клопотання про розстрочення виконання рішення на 10 місяців.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 лютого 2019 року.

Суддя О.В. Федорова