ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2019 р.м. ХарківСправа № 922/535/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7)
до Фізичної особи-підприємця Гуляєва Руслана Олександровича (АДРЕСА_1)
про стягнення 277.597,10грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - Гуляєв Р.О., Барчук А.В.

ВСТАНОВИВ:

07.03.2018 Харківська міська рада звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Гуляєва Руслана Олександровича в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 277.597,10грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ПОЗИВАЧА

Фактичними підставами позову позивач вказує такі обставини:

- відповідач набув у власність нежитлові будівлі літ. "А-1" загальною площею 233,5 кв. м та літ. "Б-1" площею 391,3 кв. м, розташованих по АДРЕСА_2, і у зв'язку з цим одночасно вступив у фактичне володіння і користування земельними ділянками площею 0,0292 га та 0.0442 га відповідно, на яких розташовані ці будівлі;

- відповідач не має прав на безоплатне одержання у володіння і користування вказаних земельних ділянок. В цьому випадку згідно 206 ЗК України, ст.14 ПК України передача прав володіння і користування земельною ділянкою повинна здійснюватись виключно за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельних ділянок.

- відсутність договорів оренди земельних ділянок має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування такими земельними ділянками без відповідної грошової компенсації. Тобто, - наразі має місце збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати позивачеві коштів у розмірі 227.597,10 грн. у вигляді орендної плати, котра згідно встановлених законодавчих приписів нараховується на ці земельні ділянки.

Юридичними підставами позову є ст.ст. 1212-1214 ЦК України. Посилаючись на ці норми позивач стверджує, що між ним та відповідачем виникли зобов'язання в силу яких позивач як власник майна праві вимагати, а відповідач, котрий власником майна не є, але зберіг його у себе без достатніх правових підстав, зобов'язаний відшкодувати позивачеві вартість цього майна.

Представник позивача в судове засідання по суті 14.02.2019 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що нерухоме майно, яке належить відповідачу на праві власності, знаходяться у межах земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні іншого землекористувача на підставі державного акту від 24.02.2000 №730. Лише з моменту припинення права користування попереднього землекористувача у відповідача виникне обов'язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під нежитловими будівлями.

Відповідач та його представник в судовому засіданні по суті 14.02.2019 проти задоволення позову заперечують. Також просять суд залишити позов без розгляду в зв'язку з неявкою представника позивача та постановити окрему ухвалу.

Щодо залишення позову без розгляду, суд зазначає, що згідно з пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з'явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд зауважує, що залишення позову без розгляду - це закінчення розгляду справи, що викликане недотриманням позивачем установлених законом умов та порушення нормального розвитку судового процесу.

Натомість в матеріалах справи наявні документи, необхідні для вирішення спору по суті, а відповідачем у свою чергу не мотивовано як саме неявка представника позивача в судове засідання перешкоджає розгляду судом справи по суті за наявними матеріалами. У зв'язку з чим, суд відмовляє в клопотанні відповідача про залишення позову без розгляду.

Щодо клопотання відповідача про винесення окремої ухвали у відношенні представника позивача за зловживання процесуальними правами у вигляді повторної неявки в судове засідання суд зазначає наступне. Згідно п.2 ч.1 ст.42 ГПК України участь в судових засіданнях є правом сторони. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст. 13 ГПК України). З у рахуванням наведених норм, а також беручи до уваги наявні у справі докази, котрі в повній мірі дають суду можливість встановити дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що відмова позивача від свого права на участь представника в судовому засіданні сама по собі не свідчить про зловживання правом в розумінні ст. 43 ГПК України. Інших дій, які згідно ст. 43 ГПК України можуть становити склад правопорушення у вигляді зловживання правом, наразі також не вбачається.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

На підставі рішення виконкому Харківської міської ради народних депутатів від 09.02.2000 №133 ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" було видано Державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 (т. I, а.с. 173-175).

Згідно з даним актом ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,9870 га для експлуатації виробничої бази ЖКО.

Перебування земельної ділянки площею 0.9870 га по АДРЕСА_2 на праві постійного користування за ПАТ "Харківський тракторний завод" також підтверджується листом відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 27.08.2018 №2718/116-18 (т. II, а.с. 48).

На цій земельній ділянці знаходяться нежитлові будівлі літ. "А-1", загальною площею 233,5 кв. м та літ. "Б-1", загальною площею 391,3 кв. м, які перебувають у власності Гулява Р.О. на підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.11.2006 у справі №2-4556/2006 (т. I, а.с. 81).

Право власності на вказані нежитлові приміщення було зареєстровано за Гуляєвим Р.О. 08.12.2006, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т. I, а.с. 82).

Факт знаходження нежитлових будівель літ. "А-1" загальною площею 233,5 кв. м та літ. "Б-1" площею 391,3 кв. м, розташовані по АДРЕСА_2 в межах земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні ПАТ "Харківський тракторний завод" на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 24.02.2000 №730, підтверджується висновком експерта від 29.10.2018 Харківського науково-дослідного інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса за результатами проведення судової земельно-економічної експертизи №15247 (т. II, а.с. 15-27).

27.02.2018 головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Гусаром І.М. за участю інженера-геодезиста Рябової А.О. та інженера-землевпорядника Кательницького С.Г. було здійснено обстеження місцевості за адресою: АДРЕСА_2, про що було складено відповідний Акт (т. I, а.с. 25-26).

Обстеженням встановлено, що земельні ділянки площею 0.0292 га та 0,0442 га, на яких знаходяться нежитлові приміщення літ. "А-1" та літ. "Б-1", перебувають у фактичному володінні і користуванні відповідача ФОП Гуляєва Р.О.

Як стверджує позивач у позові, договір оренди земельних ділянок по АДРЕСА_2 між позивачем Харківської міською радою та відповідачем ФОП Гуляєвим Р.О. не укладено. Відповідно, орендна плата за володіння і користування вказаними земельними ділянками відповідачем на користь позивача не сплачується.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми вартості належного позивачеві майна збереженого (заощадженого) відповідачем без достатніх правових підстав.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст.14 Конституції України).

Використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (ст.206 ЗК України).

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 ЗУ «Про оренду землі»).

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п.14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України).

Майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (ч.1 ст.190 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (ч. 5 ст. 116 ЗК України).

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН І ВИСНОВОК СУДУ

Гіпотеза статті 1212 ЦК України вказує на те, що ця норма може бути застосована лише у разі, якщо відповідач (особа, яка набула майно або зберегла його у себе) зробила це за рахунок іншої особи (потерпілого, позивача).

З урахуванням ст.ст. 13, 74 ГПК України (Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) суд приходить до висновку про те, що умовою визнання обґрунтованими позовних вимог позивача є доведення ним факту набуття (збереження) відповідачем майна за його, позивача, рахунок.

Проте цей тягар доведення позивачем не витриманий.

Навпаки матеріалами справи достовірно встановлено, що відповідач набув (зберіг) відповідне майно не за рахунок позивача (територіальної громади м.Харкова), а за рахунок ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе".

Такий висновок випливає з того, що відповідні земельні ділянки площею 0.0292 га та 0,0442 га, на яких знаходяться будівлі належні відповідачеві вибули з володіння і користування територіальної громади м. Харкова і належать на праві постійного користування ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" в межах земельної ділянки площею 0,9870 га, переданої на йому підставі рішення виконкому Харківської міської ради народних депутатів від 09.02.2000 №133 та Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_2.

При цьому суд враховує, що названий Державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 станом на цей час є чинним у відповідності до ст. 116, п.6 Перехідних положень ЗК України та рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 №5-рп/2005.

Таким чином до моменту припинення права постійного користування ПАТ "Харківський тракторний завод" на відповідні частини належної йому земельної ділянки та повернення їх у володіння територіальної громади м.Харкова передачі цих ділянок Харківською міською радою будь-кому в оренду неможлива.

Відсутність підстав для виникнення орендних правовідносин в порядку Закону України "Про оренду землі" унеможливлює одержання позивачем орендної плати за користування цими земельними ділянками. Це, в свою чергу, унеможливлює застосування статті 1212 ЦК України у разі її, орендної плати, несплати.

За таких обставин, з урахуванням приписів наведених правових норм та на підставі матеріалів справи суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до частини першої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частиною четвертою статті 127 ГПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Як вказує позивач, у зв'язку із розглядом справи ним були понесені судові витрати у загальному розмірі 13.720,00грн., з яких: 5.720,00грн. - витрати на проведення експертизи; 8.000,00 - витрати на проведення топографо-геодезичної зйомки.

Факт здійснення відповідачем витрат на проведення експертизи в розмірі 5.720,00грн. підтверджується квитанцією від 01.08.2018 №0.0..1 на підставі виставленого ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 11.07.2018 №1653 (т. I, а.с. 210, 222).

Факт здійснення відповідачем витрат на проведення топографо-геодезичної зйомки підтверджується квитанцією прибуткового касового ордеру від 07.08.2018 на суму 8.000,00грн. Оплата здійснювалася на підставі Договору від 07.08.2018 №ИС041/18.

Визнаючи обґрунтованим здійснення відповідачем витрат на витрат на проведення топографо-геодезичної зйомки суд враховує, що вони були понесені ним на виконання вимог ухвали Господарського суду Харківської області від 14.08.2018 у справі №922/535/18, якою було задоволено клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів (вихідних даних), необхідних для проведення експертизи №15247, а саме топографо-геодезичної зйомки фактичних меж земельної ділянки (з прилеглою територією), яка знаходиться в користуванні (власності) ФОП Гуляєва Р.О. за адресою: АДРЕСА_2.

Частиною четвертою статті 129 ГПК України визначено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, витрати на проведення експертизи в розмірі 5.720,00грн. та на проведення топографо-геодезичної зйомки в розмірі 8.000,00 грн. підлягають стягненню з позивача на користь позивача.

Витрати по сплаті судового збору в розмірі 4.163,96грн. за подання позовної заяви залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Стягнути з Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конститукції, буд. 7, код ЄДРОПУ 04059243) на користь Фізичної особи-підприємця Гуляєва Руслана Олександровича (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) витрати на проведення експертизи в розмірі 5.720,00 грн. та витрати на проведення топографо-геодезичної зйомки в розмірі 8.000,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15.02.2019 р.

Суддя О.В. Бринцев