ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2019 р., м. Київ Справа№ 925/705/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Дідиченко М.А.

Скрипки І.М.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Бернацька О.В.,

від відповідача: не з'явився,

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2018р., м. Черкаси (повний текст складено 06.09.2018р.) у справі №925/705/18 (суддя Єфіменко В.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Міський водоканал"

про стягнення коштів.

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості у сумі 5750,44 грн, з яких: пеня у сумі 2740,52 грн, 3% річних у сумі 435,84 грн та інфляційні втрати у сумі 2574,08 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу від 04.12.2013р. №1700/14-ТЕ-36 у період січень-грудень 2014р. в частині повної та своєчасної оплати отриманого природного газу.

1.3. Відповідач проти позову заперечив, мотивуючи тим, що 15.01.2015р. Відповідач здійснив останню оплату та виконав в повному розмірі свої грошові зобов'язання по договору. Також Відповідач заявляє про безпідставність позовних вимог у зв'язку із закінченням строку позовної давності, оскільки Позивач звернувся до суду з позовом поза межами річного строку, установленого законом для вимог про стягнення пені та поза межами 3-х років, установлених законом для вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. 04.12.2013р. між Позивачем та Відповідачем укладено договір купівлі-продажу природного газу №1770/14-ТЕ-36, відповідно до п.1.1 договору Позивач зобов'язується передати у власність Відповідачу у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Позивачем за кодом згідно з УКТ ЗЕД , а Відповідач зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах договору.

Відповідно до п.1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується Відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Згідно з п.2.1 договору Позивач передає Відповідачу з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року 120 тис. куб. м природного газу із поквартальним/помісячним визначенням обсягів газу, що планується передати за цим договором.

2.2. Відповідно до додаткових угод №1 і №2 сторони узгодили ціну газу та категорію споживачів.

Згідно з додатковою угодою №2 від 23.04.2014р. пункт 1.2. договору викладено в наступній редакції: «Газ, що продається за цим договором, використовується Відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням».

2.3. На виконання договору Позивач передав Відповідачу газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014р. на суму 31183,84 грн, від 28.02.2014р. на суму 23701,76 грн, від 31.03.2014р. на суму 15397,50 грн, від 31.10.2014р. на суму 2973,21 грн, від 30.11.2014р. на суму 8618,47 грн, від 31.12.2014р. на суму 1935,00 грн.

2.3. Відповідно до довідки Відповідача від 07.08.2018р. №838, підписаної директором Відповідача та головним бухгалтером, станом на 01.01.2015р. вартість отриманого природного газу сплачена Відповідачем в повному обсязі.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

3.1. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.08.2018р. у справі №925/705/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

3.2. Рішення обґрунтоване тим, що відповідно до ч.3 ст.7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016р.), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись з прийнятим рішенням, Позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що в оскаржуваному рішення місцевим судом не враховано аргументи, доводи та докази Позивача, не зазначено мотивів такого неврахування.

Позивач зазначає, що матеріали справи не містять доказів включення Відповідача до реєстру підприємств відповідно до ст.3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" та Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а відтак застосування ч.3 ст.7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є неправомірним.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Відповідач у встановлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надав.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 01.10.2018р. Позивач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 28.08.2018р. у справі №925/705/18.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2018р. апеляційну скаргу Позивача залишено без руху, надавши останньому строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

6.3. 14.11.2018р. Позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

6.4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2018р. відкрито апеляційне провадження у справі №925/705/18, розгляд апеляційної скарги призначено на 12.12.2018р.

6.5. У зв'язку із перебуванням головуючого судді Власова Ю.Л. у відпустці, розгляд справи №925/705/18 призначений на 12.12.2018р. не відбувся.

6.6. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2018р. розгляд апеляційної скарги у справі №925/705/18 призначено на 06.02.2019р.

7. Застосоване законодавство

7.1. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

7.2. Згідно з ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

7.3. Згідно з ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

7.4. Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

7.5. Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

7.6. Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

7.7. Згідно ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

7.8. Відповідно до ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

7.9. Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

7.10. Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

7.11. Згідно з ч.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

7.12. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

7.13. Згідно з ч.2 ст.7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті для виробництва послуг централізованого водопостачання та водовідведення, послуг централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) електричну енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають врегулюванню, за умови розрахунків за поточне споживання електричної енергії протягом останніх трьох місяців поспіль в обсязі не менше 95 відсотків, у такий спосіб: 1) неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, погашення якої здійснено відповідно до статті 4 цього Закону, підлягають списанню; 2) неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, щодо якої відповідно до цього Закону укладено договір про реструктуризацію, підлягають списанню, за умови повного виконання підприємствами централізованого водопостачання та водовідведення договору про реструктуризацію заборгованості.

7.14. Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Як встановлено судом між Позивачем та Відповідачем укладено договір купівлі-продажу природного газу №1770/14-ТЕ-36 від 04.12.2013р., на виконання якого Позивач передав у власність Відповідачу у період січень-грудень 2014р. природний газ на загальну суму 83809,78 грн.

Відповідно до довідки Відповідача від 07.08.2018р. №838, підписаної директором Відповідача та головним бухгалтером, станом на 01.01.2015р. вартість отриманого природного газу сплачена Відповідачем в повному обсязі. Вказані обставини Позивачем не заперечується.

8.3. Як вірно зазначено місцевим судом, відповідно до ч.3 ст.7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення. Так, вказаною нормою передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016р.), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

8.4. Апеляційний суд відхиляє аргументи Позивача, що матеріали справи не містять доказів включення Відповідача до реєстру підприємств відповідно до ст.3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" та Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а відтак застосування ч.3 ст.7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є неправомірним.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017р. №93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром, який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Згідно з п.14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016р. заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016р.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду, що ч.3 ст.7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є нормою прямої дії, при цьому застосування приписів ч.3 ст.7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом.

Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2018р. у справі №904/11361/16, від 23.01.2018р. у справі №914/3131/15, від 29.01.2018р. у справі №904/10745/16, від 07.02.2018р. у справі №927/1152/16, від 06.09.2018р. у справі №925/106/18.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. За вказаних обставин, вимоги Позивача про стягнення заборгованості у сумі 5750,44 грн, з яких: пеня у сумі 2740,52 грн, 3% річних у сумі 435,84 грн та інфляційних втрат у сумі 2574,08 грн не підлягають задоволенню, оскільки Позивачем не доведено наявності правових підстав для задоволення його вимог.

9.2. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2018р. у справі №925/705/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2018р. у справі №925/705/18 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 25.02.2019р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді М.А. Дідиченко

І.М. Скрипка