ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2019 р.0            Справа№ 910/11267/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Тищенко А.І.

суддів:           Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Фактор-сервіс”

на рішення

Господарського суду міста Києва від 06.11.2018

у справі № 910/11267/18 (суддя Балац С.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Національні інвестиції"

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Фактор-сервіс”

про зобов'язання повернути документи

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2018 Публічне акціонерне товариство "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФАКТОР-СЕРВІС" про зобов'язання повернути документи.

Позов мотивовано наявністю підстав для зобов'язання відповідача повернути документи за укладеним між сторонами спору договором відступлення права вимоги від 29.01.2015 № 122-14/15-Ф, враховуючи порушення відповідачем умов вказаного договору в частині грошового зобов'язання.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 у справі №910/11267/18 позов задоволено повністю: зобов’язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФАКТОР-СЕРВІС" повернути на користь публічного акціонерного товариства "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" оригінали документів, отриманих за актом приймання передачі документації від 29.01.2015, який є додатком № 1 до договору відступлення права вимоги від 29.01.2015 № 122-14/15-Ф, а саме: кредитний договір від 30.05.2014 № 122-14, додаткові угоди до кредитного договору № 1 – 8 та балансову виписку по рахунку № 02.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762, 00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки відповідачем не виконано грошового зобов’язання у строк, встановлений договором та враховуючи п. 4.2 договору, останній є припиненим з 31.12.2015, таким чином, оригінали документів, які передані відповідачу за актом приймання передачі документації від 29.01.2015 підлягають поверненню позивачу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок неналежного та неповного аналізу всіх наявних в матеріалах справи.

Скаржник зазначає, що після введення ліквідаційної процедури Публічного акціонерного товариства "Банк Національні інвестиції", розрахунковий рахунок, визначений п. 2.1.1 договору, перестав функціонувати, а тому виконати зобов’язання в частині внесення залишку суми в строк до 30.12.2015 саме на зазначений у договорі рахунок не було можливості з об’єктивних причин. У зв’язку з даними обставинами, відповідальність за порушення даного пункту договору до відповідача не може бути застосована (в тому числі відповідальність, передбачена п. 4.2 договору).

Апелянт також вказує на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги відсутність у відповідача оригіналів витребуваних документів, оскільки 25.12.2015 їх було вилучено в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000297.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти вимог апеляційної скарги, повністю підтримує рішення суду першої інстанції та просить залишити без змін оскаржуване рішення, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Фактор-сервіс” на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 у справі № 910/11267/18; ухвалено здійснювати розгляд апеляційної скарги за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено учасникам справи строк для надання можливості скористатися наданими ст. 267 Господарського процесуального кодексу України правами протягом семи днів з дня отримання даної ухвали.

Частиною 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, між Публічним акціонерним товариством "Банк Національні інвестиції", як первісним кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Фактор-сервіс”, як новим кредитором, укладено договір відступлення права вимоги від 29.01.2015 № 122-14/15-Ф (далі – договір), відповідно до предмету якого позивач передає відповідачу належне позивачу право вимоги за договором, укладеним між позивачем та Мудраком К.В., як боржником, а саме: кредитний договір від 30.05.2014 № 122-14 з лімітом кредитування в розмірі 3.400.000,00 грн. (п. 1.2 договору).

Пунктом 1.4 договору визначено, що загальна сума відшкодування за відступлення права вимоги за Договором складає 3.362.600,00 грн.

Положеннями п. 2.1.1 договору передбачено, що відповідач зобов’язаний переказати позивачу, після набрання чинності цього Договору, в строк до 30.12.2015 відшкодування за відступлення права вимоги за договором в сумі 3.362.600,00 грн. на рахунок позивача № 373958006.

Відповідно до п. 4.2 договору, у випадку, якщо відповідач не здійснить переказ грошових коштів в порядку, на умовах і у строки, передбачені п. 2.1.1 Договору, право вимоги за Кредитним договором, що було відступлено за цим Договором, до відповідача не переходить та безумовно залишається у позивача. В такому випадку цей Договір припиняється в день, наступний за датою, визначеною в п. 2.1.1, коли відповідач повинен був здійснити остаточний розрахунок з позивачем.

Як встановлено судом першої інстанції, сторонами договору підписаний та скріплений відбитками печаток акт приймання передачі документації від 29.01.2015, відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав оригінали: кредитного договору від 30.05.2014 № 122-14, додаткових угод до кредитного договору № 1 – 8 та балансову виписку по рахунку № 02.

У зв’язку із невиконанням відповідачем грошового зобов’язання за укладеним між сторонами спору Договором, позивач 27.03.2018 направив на адресу відповідача вимогу від 23.03.2018 № 03/225 про повернення на протязі семи днів оригіналів документів, зокрема, за актом приймання передачі документації від 29.01.2015 за Договором.

Проте, вказана вимога позивача залишена відповідачем без виконання, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами спору Договір є договором про відступлення права вимоги.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Разом з тим, жодного підтвердження факту виконання відповідачем грошового зобов’язання за договором сторонами до суду не подано.

Приписами частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом ( ст. 611 ЦК України ).

Порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання ) ( ст. 610 ЦК України ).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. ( ч. 1 ст. 612 ЦК України ).

Приймаючи до уваги невиконання відповідачем грошового зобов’язання у строк, встановлений Договором та враховуючи п. 4.2 Договору, останній є припиненим з 31.12.2015, а право вимоги за кредитним договором від 30.05.2014 № 122-14 належить позивачу.

Таким чином, оригінали документів, які передані відповідачу за актом приймання передачі документації від 29.01.2015 підлягають поверненню позивачу.

Відтак позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Крім цього, слід зазначити, що відповідачем не подано до суду жодного доказу неможливості перерахування грошових коштів за договором на користь позивача, а з поданого до суду протоколу обшуку від 25.12.2015 не вбачається вилучення саме документів, щодо витребування яких ставить вимоги позивач, за актом приймання передачі документації від 29.01.2015, який є додатком № 1 до укладеного між сторонами договору.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували обставини, викладені у позові.

Судова колегія також зазначає, що пунктом 4.2. договору не встановлено відповідальність за невиконання умов договору, лише встановлено наслідки його невиконання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 у справі №910/11267/18 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв’язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281- 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Фактор-сервіс” на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 у справі №910/11267/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 у справі №910/11267/18 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/11267/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано: 18.02.2019

Головуючий суддя                                                            А.І. Тищенко

Судді                                                                                І.М. Скрипка

Ю.Б.Михальська