ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" лютого 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2628/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Карагяур В.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (представник за довіреністю);

від відповідача: не зявились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державної екологічної інспекції в Одеській області (65058, м. Одеса, пр-т Шевченка, буд. 12);

до відповідача: Комунального підприємства "Водопостачальник" (68100, Одеська обл., Татарбунарський р-н, м. Татарбунари, вул. Степова, буд. 3);

про стягнення 4 449,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивач Державна екологічна інспекція в Одеській області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО № 2833/18 від 23.11.2018р.) до відповідача Комунального підприємства "Водопостачальник", в якій просив суд стягнути з відповідача суму збитків заподіяних державі Україна у розмірі 4449,24 грн. та витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на здійснення відбору проб Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря для перевірки щодо дотримання КП "Водопостачальник" нормативів гранично допустимих скидів зворотних вод, в ході якої встановлено, що вказаним підприємством в період з 27.06.2017р. по 15.11.2017р. здійснювався наднормативний скид стічних вод з перевищенням встановлених нормативів ГДС в р. Когильник, чим заподіяно шкоду навколишньому природному середовищу в розмірі 4449,24 грн., що є порушенням ст. 44 Водного кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 17.12.2018 року, за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/2628/18 за правилами спрощеного позовного провадження із призначенням розгляду справи в судовому засіданні на 11.01.2019 року.

У судовому засіданні від 11.01.2019 року та від 06.02.2019 року судом було оголошено перерву у розгляді справи до 06.02.2019 року та 15.02.2019 року відповідно.

Представник позивача у судовому засіданні від 15.02.2019р. заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Відповідач у судові засідання не зявився, про поважність причини неявки суд не повідомив, між тим, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання ухвал суду на його адресу, які були отримані КП "Водопостачальник" про що свідчить наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про вручення судового відправлення. Враховуючи, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 15.02.2019 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду та повідомлено, що повне рішення буде складено 20.02.2019 року.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарським судом встановлено:

Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №454/2011, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України. Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно з п. 7 Положення про Державну екологічну інспекцію України, Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, морські екологічні інспекції (Азовська, Азово-Чорноморська, Північно-Західного регіону Чорного моря).

Як встановлено матеріалами справи, на підставі актів відбору проб вод №29/94 від 27.06.2017р., №57/178 від 10.11.2017р., №58/180 від 15.11.2017р., №57/178 від 10.11.2017р., №58/180 від 15.11.2017р. сектором інструментально-лабораторного контролю Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря складено протоколи вимірювання показників складу та властивостей вод від 27.06.2017р. №143, від 03.07.2017р. №147, від 10.11.2017р. №279, від 15.11.2017р. №284, №283 та від 20.11.2017р.

За результатами проведених вимірювань відділом інструментально-лабораторного контролю Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря встановлено факт порушення водного законодавства, вчиненого КП "Водопостачальник", а саме: встановлено максимальне перевищення норм забруднюючих речовин у скиді стічних вод за період з 27.06.17 по 15.11.2017р. Вказаний факт порушення водного законодавства зафіксовано складеним Державною екологічною інспекцією в Одеській області протоколом про адміністративне правопорушення №000724 від 25.07.2017 року та відповідними протоколами вимірювання показників складу та властивостей проб вод.

Як вбачається із довідки №158 від 15.11.2017р. в період з 27.06.2017р. по 15.11.2017р. КП "Водопостачальник" здійснено скид стічних вод обсягом 10 тис.куб.м.

Згідно з „Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 389 від 20.07.2009 року, із змінами та доповненнями (надалі - Методика), державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища було здійснено розрахунок збитку, заподіяного природному середовищу р. Когильник в результаті скиду стічних вод з очисних споруд КП "Водопостачальник" з перевищенням норм забруднюючих речовин за період з 27.06.2017р. по 15.11.2017р., відповідно до якого загальний розмір шкоди склав 4449,24 грн. При розрахунку застосована формула 12 розділу 7 Методики.

Як стверджує позивач, на адресу відповідача було направлено претензію № 94 від 28.11.2017р. разом з відповідним розрахунком збитків заподіяних природному середовищу р. Когильник в результаті скиду стічних вод за період з 27.06.2017р. по 15.11.2017р., з пропозицією добровільно відшкодувати шкоду, заподіяну державі внаслідок забруднення вод, між тим, як зазначає позивач, зазначена претензія була залишена відповідачем без задоволення, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і обєктивно зясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 68 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища та статтями 110, 111 Водного кодексу України передбачено, що за порушення при користуванні природними ресурсами настає відповідальність, у тому числі цивільна. Підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

За приписами статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

На позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою, а відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

У відповідності до змісту п. 1.6 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища № 02-5/744 від 27.07.2001 року (із змінами і доповненнями), вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Формула, на підставі якої позивачем здійснений розрахунок збитків, визначена пунктом 7.1 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 389 від 20.07.2009 року, із змінами та доповненнями, яким визначений порядок та методологія проведення розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних водним об'єктам (крім морських вод) внаслідок скидів забруднюючих речовин зі зворотними водами з перевищенням встановленого нормативу ГДС:

З = К кат х К Р х k з х [(М i1 х g i1) + (М i2 х g i2) + ...(М im х g im)], де

К кат - коефіцієнт, що враховує категорію водного об'єкта, який визначається згідно з додатком 2;

К Р - регіональний коефіцієнт дефіцитності водних ресурсів поверхневих вод, який визначається згідно з додатком 3;

k з = 1,5 - коефіцієнт ураженості водної екосистеми;

m - кількість забруднюючих речовин у зворотних водах;

М i - маса наднормативного скиду i-ї забруднюючої речовини у водний об'єкт зі зворотними водами, т;

g i - питомий економічний збиток від забруднення водних ресурсів, віднесений до 1 тонни умовної забруднюючої речовини, грн/т, який визначається за формулою: g i = g х А i ,

де g - проіндексований питомий економічний збиток від забруднення водних ресурсів у поточному році, грн/т, який визначається за формулою: g = g П х I/100,

де g П - проіндексований питомий економічний збиток від забруднення водних ресурсів у попередньому році, грн/т;

I - індекс інфляції (індекс споживчих цін), середньорічний по Україні за попередній рік, %;

А i - безрозмірний показник відносної небезпечності i-ї забруднюючої речовини, який визначається із співвідношення за формулою: А i = 1/ГДК і,

де ГДК i - безрозмірна величина, чисельно рівна ГДК i забруднюючої речовини у воді водного об'єкта відповідної категорії.

Для речовин, за якими відсутня величина граничнодопустимої концентрації, показник відносної небезпечності А i приймається рівним 500, а при ГДК "відсутність" - 10000.

Проіндексований питомий економічний збиток від забруднення водних ресурсів (g) у 2011 році становить 766,96 грн/т.

З 2012 року щорічно здійснюється індексація питомого економічного збитку від забруднення водних ресурсів, віднесеного до 1 тонни умовної забруднюючої речовини, грн/т.

Пунктом 1.7 Методики визначені поняття граничнодопустимої концентрації речовин у воді та граничнодопустимого скиду.

Так, наведеним пунктом визначено, що граничнодопустима концентрація (ГДК) речовин у воді це встановлений рівень концентрації речовини у воді, вище якого вода вважається не придатною для конкретних цілей водокористування; граничнодопустимий скид (ГДС) - маса речовини у зворотній воді, що є максимально допустимою для відведення за встановленим режимом для цього пункту водного об'єкта за одиницю часу.

Згідно п. 1.4. Методики, вона застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій (далі - державні інспектори) при розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які виявлені за результатами державного контролю за додержанням вимог фізичними особами, фізичними особами - підприємцями та юридичними особами природоохоронного законодавства. Державні інспектори з дати встановлення факту порушення вимог законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів проводять збір і аналіз необхідних матеріалів і на підставі цієї Методики розраховують розмір відшкодування збитків.

Відповідно до п. 2.2 Методики, факт наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об'єкт зі зворотними водами встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб та розрахунковим методом.

При визначенні наднормативних скидів забруднюючих речовин у водний об'єкт зі зворотними водами використовуються результати інструментально-лабораторних вимірювань лабораторій, які атестовані на право проведення відповідних інструментально-лабораторних вимірювань, або розрахункові методи (п. 2.3. Методики).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Водного кодексу України, скидання стічних вод у водні об'єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин.

Відповідно до ст.33 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища і з метою удосконалення роботи по розробці та затвердженню гранично допустимих скидів забруднюючих речовин у водні об'єкти із зворотними водами Міністерством охорони навколишнього природного середовища 15.12.1994р. затверджено Інструкцію про порядок розробки та затвердження гранично допустимих скидів (ГДС) речовин у водні об'єкти із зворотними водами № 116 (надалі - Інструкція про встановлення ГДС).

Згідно з п.2.1 Інструкції про встановлення ГДС скид зворотних вод у водні об'єкти є одним з видів спеціального водокористування і здійснюється на основі дозволів, які видаються у встановленому порядку органами Мінприроди України. Величини ГДС речовин розробляються і затверджуються для діючих і тих, що проектуються, підприємств-водокористувачів, які мають (будуть мати) організовані скиди зворотних вод з господарської ланки круговороту води у природні ланки (річкові, озерні, морські), тобто у водні об'єкти. Величини ГДС речовин встановлюються для кожного окремого випуску зворотних вод у поверхневі та морські води у випадках відповідно до п.1.9 на основі нормативних документів які регламентують скид зворотних вод і встановлюють норми якості води водних об'єктів.

У відповідності до п. 2.13 зазначеної інструкції після встановлення ГДС речовин вимагається дотримання як допустимих мас, так і допустимих концентрацій речовин, а також не допускається перевищення затвердженої витрати зворотних вод.

Як стверджує позивач, у відповідності до відомостей зазначених у протоколах вимірювання, зворотні води допустима концентрація Сд, наведена у дозволі на спеціальне водокористування КП "Водопостачальник", виданий Одеською обласною державною адміністрацією 16.06.2015р. №УКР 2078-А/Оде терміном дії дозволу до 04.06.2020р.: завислі речовини (мг/дм3) 6; нафтопродукти (мг/дм3) 0,05; азот амонійний (мг/дм3) 0,5; нітрати (мг/дм3) 40,0; нітрити (мг/дм3) 0,20; хлориди (мг/дм3) 360; сульфати (мг/дм3) 252; фосфати (мг/дм3) 3,0; рН (од.рН) 6,5-8,5; залізо загальне (мг/дм3) 0,10; ХСК (мг О/ дм3) 50, БСК5 (мг О2/ дм3) - 6,0; сухий залишок (мг/дм3) 2600.

У відповідності до п 4.3 Інструкції вважається порушенням, якщо вимірювані показники витрат, концентрацій нормованих речовин чи властивостей зворотних вод та розрахункові значення скиду (маси) речовин перевищують однойменні відповідні показники, що встановлені на поточний термін.

Враховуючи викладене, за відсутності заперечень відповідача щодо висновків, зроблених у протоколах, щодо встановлення фактичної концентрації у відібраних пробах, суд вважає встановленим факт перевищення відповідних показників ГДС у скиді стічних вод в період з 27.06.2017р. по 15.11.2017р. із очисних споруд КП "Водопостачальник".

За таких обставин, застосування формули 12 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків для розрахунку шкоди, заподіяної внаслідок перевищення відповідачем гранично допустимих скидів р. Когильник є обґрунтованим та правомірним.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок шкоди та враховуючи відсутність обґрунтованих заперечень з боку відповідача щодо наданого розрахунку, суд вважає доведеним розмір шкоди, заподіяної державі внаслідок перевищення гранично допустимих скидів р. Когильник стічних вод у сумі 4449,24 грн.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 44 Водного кодексу України, водокористувачі зобов'язані дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Отже, поведінка відповідача є неправомірною, а його вина полягає у здійсненні протягом періоду з 27.06.2017р. по 15.11.2017р. скиду стічних вод з очисних споруд КП "Водопостачальник" із перевищенням гранично допустимих скидів (ГДС) речовин у водний об'єкт із зворотними водами, що призвело до спричинення державі збитків в сумі 4449,24 грн., які розраховані позивачем відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 р. № 389.

З огляду на викладене, позивачем доведено наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Комунального підприємства "Водопостачальник" (68100, Одеська обл., Татарбунарський р-н, м. Татарбунари, вул. Степова, буд. 3; ) суму збитків, заподіяних державі Україна, у розмірі 4449/чотири тисячі чотириста сорок девять/грн. 24 коп. на р/р №0476 фонду охорони навколишнього природного середовища Татарбунарської міської ради, МФО 828011, , банк ГУ ДКСУ в Одеській області, УК у Татарбунарському районі/м.Татарбунари, код бюджетної класифікації 24062100, балансовий рахунок 3311, символ звітності банку 331.

3.Стягнути з Комунального підприємства "Водопостачальник" (68100, Одеська обл., Татарбунарський р-н, м. Татарбунари, вул. Степова, буд. 3; ) на користь Державної екологічної інспекції в Одеській області (65107, м. Одеса, пр-т Шевченка, 12; ) 1762/одна тисяча сімсот шістдесят дві/грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20 лютого 2019 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська