ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.02.2019

Справа № 915/1108/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом                    приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Лан»

до                              товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро»

про                               стягнення 1201346,91 грн.,

Представники:

Від позивача Дуда С.В. – за довіреністю

Від відповідача не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернулося з позовом приватне сільськогосподарське підприємство агрофірма «ЛАН» до товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро» про стягнення 1201346,91 грн. збитків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не поставив товар та повернув перераховані позивачем кошти по договору поворотної поставки № ЗП-31/18-Д від 12.02.2018.

Суд своєю ухвалою від 08.11.2018, на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, залишив позовну заяву без руху.

Позивач у строк, встановлений судом, усунув недоліки позовної заяви.

06.12.2018 суд відкрив провадження у справі № 915/1108/18.

Відповідач відзив на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

12.02.2018 приватне сільськогосподарське підприємство агрофірма «ЛАН» (покупець) та товариство з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро» (постачальник) уклали договір поставки № ЗП-31/18-Д (далі - Договір) на поставку продукції виробничо-технічного призначення: засобів захисту рослин (ЗЗР), насіння, міндобрива, та мікродобрива.

Згідно з п. 2.1 Договору, асортимент, кількість та ціна продукції визначаються специфікаціями та/або накладними та/або рахунками-фактурами, що є невід’ємною частиною цього Договору.

Відповідно п.3.2 Договору, погоджена оплата товару на умовах 100% попередньої оплати, шляхом безготівкового перерахування на розрахунковий рахунок постачальника.

Підписання сторонами видаткових накладних в період дії даного договору, засвідчує факт передачі товару (п.4.10 Договору).

На виконання умов Договору, між постачальником та покупцем укладені специфікації № 1 від 12.02.2018; № 2 від 21.03.2018; № 3 від 23.03.2018; № 4 від 23.03.2018.

Згідно з вказаними специфікаціями постачальник зобов’язався поставити товар до 26.03.2018 та до 02.04.2018.

Постачальник виставив покупцеві рахунки-фактури, а саме:

- № 754 від 12.02.2018 на оплату насіння соняшника на суму 746664,36 грн., з терміном сплати до 16.02.2018 – 223999,31 грн.;

- № 756 від 12.02.2018 на оплату насіння соняшника на суму 1142848,3 грн., з терміном сплати до 16.02.2018 – 342854,49 грн.;

- № 3513 від 23.03.2018 на оплату засобів захисту рослин на суму 746664,36 грн., з терміном сплати до 28.03.2018 – 575093,11 грн.:

- № 3514 від 23.03.2018 на оплату міндобрива на суму 59400 грн., з терміном сплати до 01.11.2018 - 59400 грн.

В свою чергу покупець, виконуючи свої обов’язки по сплаті товару, перерахував на розрахунковий рахунок постачальника 1201346,91 грн.

Відповідач не поставив товар у погоджені сторонами строки

Позивач звертався до відповідача з вимогами від 10.08.2018 та від 04.09.2018 про поставку товару.

Станом на день розгляду справи в суді відповідач товар не поставив, кошти не повернув.

Позивач просить стягнути з відповідача 1201346,91 грн збитків.

Водночас укладений між позивачем та відповідачем Договір є договором поставки, зобов’язання з якої врегульовані параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України. Зокрема, частиною 1 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

При цьому, невірна правова кваліфікація позивачем підстави позову не позбавляє суд обов’язку самостійного визначення норм права, які регулюють спірні правовідносини, і не може впливати на обґрунтованість позовних вимог.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню 1201346,91 грн. передоплати у зв’язку з не поставкою оплаченого товару.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у сумі 1201346,91 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов’язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи. До витрат, пов’язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов’язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 3) пов’язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; 4) пов’язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивач надав належні докази понесення 10500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання юридичних послуг, акт прийому-передачі виконаних адвокатських послуг, квитанція до прибуткового касового ордера).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити повністю позов приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми «ЛАН» до товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро».

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро» (вул. Ділова, 14-Б, м. Київ, 03150, код 35472893) на користь приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми «ЛАН» (вул. Л. Українки, 46,с. Новопавлівка, Приморський район, Запорізька область, 72150, код 30870,91 грн. боргу, 18020,21 грн. судового збору, 10500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Повний текст рішення складено 15.02.2019.

Суддя                                                                                                     С. А. Ковтун