УХВАЛА

м. Київ

25.02.2019Справа № 910/2090/19

Суддя Спичак О.М., розглянувши

позовну заяву Заступника керівника Краматорської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації

до Приватного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень"

про стягнення банківської гарантії у сумі 87 530 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Краматорської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" про стягнення банківської гарантії у сумі 87 530 грн.

Дослідивши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що даний позов підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Законом України "Про прокуратуру" визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Зокрема, за змістом статті 1 зазначеного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 3 цієї норми прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов'язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об'єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Частиною 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності суб'єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб'єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Аналіз положень частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду у справах № 924/1237/17 і № 822/1169/17.

В обґрунтування порушення інтересів держави заступник керівника Краматорської місцевої прокуратури Донецької області зазначає, що пред'явлення ним даної позовної заяви в інтересах держави в особі Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації викликано бездіяльністю останнього щодо невжиття заходів до стягнення суми банківської гарантії у розмірі 87 530,00 грн. у примусовому порядку.

Відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України, головний розпорядник бюджетних коштів здійснює внутрішній контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов'язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів і витрачанням ними бюджетних коштів.

Частиною 3 ст. 36 Бюджетного кодексу України визначено, що розпорядники бюджетних коштів в особі їх керівників організовують внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечують їх здійснення у своїх установах і на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління таких розпорядників бюджетних коштів.

За твердженнями прокурора, викладеними в позовній заяві, розпорядником бюджетних коштів в Донецькій області є Департамент розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації.

При цьому, Департамент розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації є стороною договору поставки № 15/17 від 12.04.2017, укладеного з ТОВ «Спільне підприємство «Янікс», предметом якого є поставка громадського транспорту - тролейбусу. Одночасно, тендерною документацією закупівлі передбачено, що учасник тендеру, наразі ТОВ «Спільне підприємство «Янікс», під час укладання договору зобов'язано внести забезпечення виконання договору у формі банківської гарантії, яке становить 0,5% від ціни договору(87 530,00 грн.).

Оскільки мало місце невиконання ТОВ «Спільне підприємство «Янікс» умов вищезазначеного договору та поставка предмету договору - громадського транспорту тролейбусу не відбулась, тому даний договір було розірвано і є правові підстави для стягнення банковської гарантії у сумі 87 530,00 грн.

У поданому позові прокурор просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" банківську гарантію у сумі 87 530,00 грн.

Звертаючись із даною позовною заявою в інтересах держави прокурор вказує, що на даний час органи державної влади, а саме: Департамент розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації, належним чином не виконує свої обов'язки щодо відшкодування завданої шкоди безпосередньо інтересам держави, а саме стягнення суми банківської гарантії.

Проте, до матеріалів справи не надано будь-яких доказів бездіяльності Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації щодо нездійснення чи неналежного здійснення останнім захисту інтересів держави.

Більше того, саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків тощо).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 06.02.2019 по справі № 927/246/19.

Поряд з цим, у додатках до позовної заяви містяться докази щодо проведення претензійної роботи Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації, а саме звернення останнього до відповідача із вимогами про перерахування коштів за банківською гарантією.

Тобто, позивач, в особі якого в інтересах держави з позовом до суду звернувся заступник керівника Краматорської місцевої прокуратури Донецької області, має підстави і можливість самостійно захищати свої права і прокурор не довів неможливості реалізації такого захисту самим позивачем.

Крім того, матеріали позовної зави не місять доказів про відмову Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації здійснювати правомочності управителя бюджетних коштів щодо стягнення банковської гарантії.

При цьому, як наголошено Верховним Судом у постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17, а також у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 926/03/18, від 23.09.2018 у справі № 924/1237/17, що обставини дотримання прокурором встановленої частинами 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з'ясуванню судом не залежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів статей 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган держави (за його наявності), виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутись до суду з метою захисту інтересів держави.

Наразі, судом встановлено, що повідомлення №01-39-1061вих.19 від 14.02.2019, у якому прокуратурою повідомлялося позивача про вжиття заходів, спрямованих на пред'явлення позову в інтересах Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації, було підготовлено 14.02.2019, а позовна заява направлена до суду 18.02.2019. При цьому доказів направлення зазначеного повідомлення матеріали позовної зави взагалі не містять.

Проте, як вже зазначалось судом, згідно зі ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

З аналізу положень вказаної статті можна дійти до висновку про те, що зверненню прокурора до суду із позовом в інтересах, зокрема, суб'єкта владних повноважень, передує саме попереднє повідомлення останнього, яке здійснюється прокурором заздалегідь саме з метою надання можливості такому суб'єкту встановити наявність підстав для звернення до суду самостійно.

Отже, на переконання господарського суду, прокурор, подаючи до суду позовну заяву у даній справі, не обґрунтував наявність підстав для представництва, а також не навів обставин нездійснення Департаментом розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації належним чином захисту інтересів держави.

При цьому, повідомлення Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації про звернення до суду також не можна вважати таким, що відповідає вимогам ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти, а не прокурор, та те, що останній виконує субсидіарну роль, та не може вважатись альтернативним суб'єктом звернень до суду, при цьому в даній позовній заяві не міститься виключних підстав, коли прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви та доданих до неї документів заявникові.

Положеннями ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Враховуючи викладене, керуючись п. 4 ч. 5 ст. 174, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву (з доданими до неї документами) Заступника керівника Краматорської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації повернути заявникові без розгляду.

2. Згідно з ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Спичак О.М.