ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.02.2019 Справа № 905/590/17

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В. при секретарі судового засідання Шакуровій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Гарант", м. Маріуполь Донецької області

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кадрове агентство ОСОБА_2 Сервіс", м. Маріуполь Донецької області

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Наір-Сервіс, м. Маріуполь Донецької області

про визнання недійсним договору уступки права вимоги від 17.10.2016 року, -

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Відповідно до ч.3 ст.177 ГПК України - 18.12.2018р. строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів до 29.01.2019 р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Гарант", м. Маріуполь Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кадрове агентство ОСОБА_2 Сервіс", м. Маріуполь Донецької області та Товариства з обмеженою відповідальністю Наір-Сервіс, м. Маріуполь Донецької області про визнання недійсним договору уступки права вимоги.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на на укладання відповідачами договору про відступлення права вимоги від 17.10.2016р. з порушенням цивільного законодавства, оскільки відступлення права вимоги здійснено відносно вимоги, яка не існувала на момент переходу прав, а також зазначений правочин вчинення з метою ухилення відповідачем 1 від виконання свої зобовязань перед кредиторами.

Нормативно свої вимоги Позивач обґрунтовує ст.ст. 203, 215, 512, 514 Цивільного кодексу України, Конституції України.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 03.08.2017р.), відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/590/17 визначено суддю Ніколаєву Л.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.03.2017р. порушено провадження у справі №905/590/17.

14 березня 2017 року від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно та грошові кошти ТОВ «Наір - Сервіс» у сумі 3 868 780,80 грн., у задоволенні якої відмовлено, про що зазначено у протоколі судового засідання від 25.04.2017р.

12 квітня 2017 року через канцелярію господарського суду Донецької області від позивача надійшли письмові пояснення до позовної заяви від 11.04.2017р. щодо обґрунтування обставин порушення спірним договором прав та охоронюваних інтересів останнього, в яких зазначено про вжиття відповідачем 1 протизаконних заходів з метою ухилення від виконання судових рішень на користь позивача, що свідчить про порушення прав останнього як стягувача.

25.04.2017 року на адресу господарського суду донецької області від позивача надійшла заява № 12360/17 про зупинення провадження у справі № 905/590/17 до перегляду Донецьким апеляційним господарським судом рішення господарського суду Донецької області від 24.01.2017р. по справі № 905/3166/16, відповідно до якого визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 17.10.2016р., укладений між ТОВ Кадрове агентство ОСОБА_2 Сервіс і ТОВ Наір-Сервіс та до набрання законної сили рішення господарського суду Донецької області від 24.01.2017р. по справі № 905/3166/16.

Ухвалою господарського суду донецької області від 25.04.2017р. зупинено провадження у справі № 905/590/17 до розгляду Донецьким апеляційним господарським судом апеляційної скарги ТОВ Наір-Сервіс на рішення господарського суду Донецької області від 24.01.2017р. по справі № 905/3166/16 та набрання цим рішенням законної сили.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», господарський процесуальний кодекс викладено в новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року.

Пунктом 9 ч. 1 розділуПерехідних положень ГПК України в редакції ЗУ від 03.10.2017р. №2147-VІІІ, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою господарського суду донецької області від 24.09.2018р. провадження у справі № 905/590/17 поновлено, вирішено розглядати справу №905/590/17 за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2018р., у звязку з закінченням повноважень головуючого судді Ніколаєвої Л.В, справа передана на розгляд судді Чернової О.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 31.10.2018р. розгляд справи №905/590/17 розпочато спочатку.

У підготовчому судовому засіданні 23.01.2019р. судом закрито підготовче провадження та призначено справу №905/590/17 до розгляду по суті на 19.02.2019 р.

Представник позивача у судове засідання 19.02.2019р. не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, відзивів на позовну заяви не надали, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ч.1 ст. 178 та ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а неявка належним чином повідомлених відповідачів і ненадання ними витребуваних документів враховуючи достатність наданого судом часу для реалізації процесуальних прав останнім у світлі приписів ст.ст. 13, 42, ч.1,3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України істотним чином не впливають на таку кваліфікацію.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 30.08.2016 у справі №905/1290/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кадрове агентство ОСОБА_2 Сервіс" до Департаменту міського майна ОСОБА_3 міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 міська рада про стягнення 7 964 971,00 грн. задоволено.

Як встановлено судом у рішенні у справі №905/1290/16, згідно з актом державного виконавця від 14.07.2015, рішення господарського суду від 03.06.2014 в частині повернення предмету договору купівлі-продажу до комунальної власності виконано. За період з моменту придбання предмету договору купівлі-продажу та до розірвання договору у судовому порядку, Товариства з обмеженою відповідальністю "Кадрове агентство ОСОБА_2 Сервіс" здійснені поліпшення обєкту приватизації.

Згідно із відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.01.2017 рішення господарського суду Донецької області від 30.08.2016 р. у справі № 905/1290/16 частково скасовано. У задоволенні позовних вимог про стягнення з Департаменту міського майна ОСОБА_3 міської ради грошових коштів у сумі 4 096 190,20 грн. відмовлено.

Разом з цим, 17 жовтня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кадрове агентство «ОСОБА_1 Сервіс» (далі Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Наір-Сервіс» (далі Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Первісний кредитор передає Новому кредитору належне йому право вимагати від Департаменту міського майна ОСОБА_3 міської ради повернення грошових коштів сплачених первісним кредитором за договором купівлі-продажу 45/100 частини трьохповерхової нежитлової будівлі за адресою: м. Маріуполь, вул. Харлампіївська, 17/25, №1357 від 31.08.2010, з урахуванням проведених поліпшень предмета договору купівлі-продажу №1357 від 31.08.2010 в період його находження у первісного кредитора, що станом на 03.06.2010 року складає 7964971 грн., а новий кредитор приймає вказане право вимоги, що належить первісному кредитору. Також Первісний кредитор передає Новому кредитору право вимоги від боржника повернення судового збору по справі №905/1290/16, що знаходилось на розгляді господарського суду Донецької області.

З моменту укладення даного договору Новий кредитор набуває всі права Первісного кредитора відносно вимог від боржника повернення грошових коштів в розмірі 7964971 грн. за 45/100 частини трьохповерхової нежитлової будівлі за адресою: м. Маріуполь, вул. Харлампіївська, 17/25 з урахуванням проведених поліпшень даної будівлі, а також 89531,12 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи № 905/1290/16 (пункт 1.2 договору).

Згідно із пунктом 2.1 за передане право вимоги від нового кредитора сплачує Первісному кредитору суму в розмірі 8054502,12 грн. протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту предявлення Первісним кредитором відповідної письмової вимоги, направленої Новому кредитору рекомендованим листом. Зазначений строк розраховується з моменту отримання Новим кредитором вказаної вимоги.

За приписами п.3.1. Договору Первісний кредитор зобовязаний не пізніше двох робочих днів від дати укладання цього Договору передати Новому кредитору усі необхідні документи (оформлюється Актом прийому-передачі) та інформацію, підтверджуючі права вимоги, яке передається за цим Договором.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань (п.5.1. Договору).

Даний договір підписаний сторонами у встановленому законодавством порядку.

На виконання п.3.1. спірного Договору, 17.10.2016р. сторонами підписано Акт прийому передачі документів за договором про відступлення права вимоги від 17.10.2016р.

Посилаючись на укладання відповідачами договору про відступлення права вимоги від 17.10.2016р. з порушенням цивільного законодавства, а також з метою ухилення відповідачем 1 від виконання свої зобовязань перед кредиторами, позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Частиною 2 ст.15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В частині 1 ст. 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За приписами п 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів.

З огляду на вищевикладене, застосування судом певного способу судового захисту вимагає наявності сукупності наступних умов: - наявність у Позивача певного суб'єктивного права/інтересу; - порушення цього права/інтересу з боку Відповідача; - адекватність (з точки зору визначеності законом та відповідності суті порушення і спроможності його усунути) обраного способу судового захисту.

Отже, особа, звертаючись до суду, повинна довести наявність суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто довести, що особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі є належним позивачем. Лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов'язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов'язку (вчинити певні дії або утримуватись від їх вчинення) від зобов'язаних осіб.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно приймає рішення про захист порушеного заява або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Позивач в позовній заяві наголошує на тому, що на укладений відповідачами договір про відступлення права вимоги від 17.10.2016р. порушує цивільне законодавство України та порушує його права, як кредитора відповідача 1, визнання недійсним спірного договору дозволить виконання відповідачем 1 рішень суду, які набрали законної сили на користь позивача.

Проте, суд вважає твердження Позивача безпідставними та необґрунтованими, з таких підстав:

Згідно з ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема , договори та інші правочини.

Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

За змістом ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; право чин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу

Частиною 1 ст. 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Отже відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте в даному випадку предметом Договору є не сам борг позивача, що виник на підставі договору між ним та первісним кредитором, а право цього кредитора вимагати компенсацію вартості майна, що виникло через обовязок повернути це майно.

Отже предметом спірного Договору є передання права вимоги не за рішенням суду або договором купівлі-продажу, а внаслідок розірвання відповідного договору та обовязку повернути майно.

Це вбачається з самого предмету спірного Договору та змісту рішення суду по справі № 905/1290/16, в частині, що залишена без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.01.2017, якими підтверджено спірне право вимоги до позивача щодо повернення грошових коштів, що були сплачені відповідачем-1 за обєкт приватизації в сумі 3 868 780,80 грн.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що спірний Договір відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки підстав до визнання його недійсним не встановлено, право або законні інтереси позивача спірний Договір не порушує.

Посилання позивача про ухилення відповідачем 1 від виконання своїх зобовязань перед кредиторами, зокрема встановлених судовими рішеннями на користь позивача, не є підставою для визнання спірного договору недійним, оскільки діючим законодавством не встановлено заборони вчинення боржниками правочинів, зокрема, укладання договорів про відступлення прав вимоги у відповідності до ст.512 Цивільного кодексу України.

Отже, позивачем, всупереч вимогам ч. 3 ст.13 ГПК України, не доведено тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог в частині визнання недійсним договору уступки права вимоги від 17.10.2016 року, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати відносяться на рахунок Позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Гарант", м. Маріуполь Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кадрове агентство ОСОБА_2 Сервіс", м. Маріуполь Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю Наір-Сервіс, м. Маріуполь Донецької області про визнання недійсним договору уступки права вимоги від 17.10.2016 року відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення через Господарський суд Донецької області, в порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 26.02.2019 року.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/