СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2019 р. Справа № 905/385/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий:

судді

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

від прокуратури

від позивача

від відповідача

Мартюхіна Н.О.

Пуль О.А., Фоміна В.О.

Єлфімовій Ю.О.

Хряк О.О. – посвідчення №028256 від 15.08.2014

не з’явився

Савченко Ю.І. – довіреність б/н від 19.02.2018

розглянувши апеляційну скаргу

Заступника прокурора Харківської області, м. Харків (вх. №1433 Д/2)

на рішення Господарського

суду

Донецької області

від

31.10.2018 (повний текст виготовлено 12.11.2018)

у справі

№905/385/18 (суддя Сковородіна О.М.)

за позовом

Керівника Слов’янської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Слов’янської міської ради, м. Слов’янськ, Донецька область

до відповідача

про

Товариства з обмеженою відповідальністю "Донметсплав", м. Слов’янськ Донецької області

стягнення збитків у розмірі 92 625,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 31.10.2018 по справі №905/385/18 (із врахуванням ухвали про виправлення описки від 27.11.2018):

- позовні вимоги Керівника Слов'янської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Слов'янської міської ради, м.Слов'янськ, до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Донметсплав”, м.Слов'янськ, про стягнення збитків у розмірі 92625,00грн., задоволено частково – в сумі 18211,53грн.

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Донметсплав” на користь Слов'янської міської ради, м.Слов'янськ, збитки (у вигляді неодержаного доходу) в сумі 18211,53грн., які завдані внаслідок несплати пайового внеску в розвиток інфраструктури населених пунктів Слов’янської міської ради Донецької області (реквізити: р/р 0075, банк ГУДКСУ у Донецькій області, ідентифікаційний код юридичної особи 37803368, МФО 834016, код платежу 24170000, надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, отримувач – Управління Державної казначейської служби України у м. Слов’янську Донецької області);

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Донметсплав” на користь прокуратури Донецької області (юридична адреса: вул.Університетська, 6, м. Маріуполь, Донецька область, 87500, ідентифікаційний код юридичної особи 25707002, розрахунковий рахунок № 6251, Державна казначейська служба України, МФО - 820172, отримувач - прокуратура Донецької області) кошти, витрачені на сплату судового збору – в сумі 1762,00грн.;

- в задоволенні решти позовних вимог в розмірі 74413,47 грн. – відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Заступник прокурора Харківської області звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 31.10.2018 по справі №905/385/18 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 74413,47 грн. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду є незаконним, прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права, зважаючи на наступне:

- місцевим господарським судом не враховано свідоме та тривале ухилення ТОВ «Донметсплав» від надання Слов’янській міській раді відомостей про загальну кошторисну вартість будівництва, неможливість внаслідок цього розрахунку розміру пайової участі відповідно до п.3.2., 3.3. Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Слов’янськ (Додаток 1 до рішення Слов’янської міської ради від 04.09.2013р.) та правомірність застосування Порядку розрахунку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Слов’янська як об’єкту, загальна кошторисна вартість яких згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами не визначена або не відповідає одиниці створеної потужності у м. Слов’янську;

- судом першої інстанції безпідставно зараховано кошти пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту в сумі 3140 грн., які сплачені платіжним дорученням №225058829 від 18.04.2016. При цьому, судом не досліджено існування вищевказаного платіжного доручення, його копія чи оригінал від відповідача не було витребувано, реквізити на які сплачувались кошти судом не вивчались.

Представник прокуратури в судовому засіданні 13.02.2019р. наполягав на задоволенні апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання 13.02.2019р. не з’явився, причини неявки не повідомив.

Відповідач у судовому засіданні 13.02.2019р. заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Вважає, що місцевий господарський суд повинен був прийняти рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та обґрунтуванні відзиву на апеляційну скаргу, зокрема:

- територіальною громадою м. Слов’янська ніколи не приймалось жодних рішень щодо утворення особи з назвою «Слов’янська міська рада» як органу місцевого самоврядування. Як вбачається із реєстраційної справи, державна реєстрація Слов’янської міської ради відбулась 21.05.1997р., проте станом на 21.05.1997р. не існувало чинного Закону України «Про місцеве самоврядування», оскільки останній набрав чинності з моменту його опублікування – 12.06.1997р. Крім того, територіальною громадою м. Слов’янська рішення щодо утворення Слов’янської міської ради не приймалось;

- наявність вищевказаних обставин та відкритого кримінального провадження ЄРДР №0000087 від 05.07.2018 щодо внесення посадовими особами Слов’янської міської ради недостовірних відомостей до офіційних документів при реєстрації особи свідчить про фактичне повалення Конституційного ладу в м. Слов’янськ. За таких обставин є безпідставним заявлення позову про стягнення з відповідача грошових коштів на користь неконституційного розпорядника.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю “Донметсплав” є користувачем земельної ділянки за адресою: м. Слов’янськ, вул. Чапаєва, 74-а, на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-ДН №001135, виданого 17.02.2000р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №317.

04.01.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Донметсплав” (замовник) та фізичною особою-підприємцем Маркевичем І.І. (виконавець) укладений договір №0104/2016 (т.1 а.с. 102), за змістом пунктів 1.1., 1.2. якого замовник доручив виконавцю, а виконавець прийняв на себе обов’язки виконати послуги: монтаж складу для зберігання металевих виробів; перелік яких визначається у відповідному кошторисі, який підписується сторонами та є невід’ємним додатком до договору.

В пунктах 3.1., 3.2. Договору, вказано, що вартість наданих послуг за цим договором становить – 157000грн. без ПДВ. Здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється Актом здавання-приймання наданих послуг, який підписується повноважними представниками сторін протягом 3 робочих днів після фактичного надання послуг.

Отже, на замовлення позивача у 2016 році здійснювалися будівельні роботи - монтаж складу для зберігання металевих виробів по вул.Чапаєва, 74-а в м.Слов’янськ, що підтверджується наданими суду документами, зокрема, Декларацією про початок виконання будівельних робіт – будівництво складу для зберігання металевих виробів та нежитлової будівлі за адресою: м.Слов’янськ, вул.Чапаєва, 74-А, видана Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області, за замовленням ТОВ “Донметсплав” 04.04.2016 року (т.1 а.с. 43-46).

Згідно локального кошторису на будівельні роботи, акту приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2016 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за лютий 2016р. та договірної ціни, вбачається, що витрати на будівельні роботи (монтаж складу для зберігання металевих виробів) складають 910 576,66 грн.

Як вбачається з наданої відповідачем до матеріалів справи Декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності (по вул.Ростроповича Мстислава (колишня вул.Чапаєва), 74-А, м.Слов’янськ, Донецької області), зареєстрованої Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецької області 18.04.2016 року за №ДЦ44, кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складає 157 тис.грн., у тому числі витрати на будівельні роботи – 157 тис.грн., витрати на машини, обладнання, інвентар – 0,0 тис.грн. (п.21 Декларації).

В п.22 Декларації зазначено, що кошти пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту відповідно до договору, укладеного 15.04.2016р. з Слов’янською міською радою сплачено в сумі – 3140грн. (платіжне доручення №225058829 від 18.04.2016р.).

Листом Слов’янської міської ради №01.01-07/2333 від 19.07.2017р. було надано Слов'янській місцевій прокуратурі інформацію щодо надходження до бюджету міста Слов'янська коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту за 2016-2017 роки (т.1 а.с. 26-29). В доданому до листа переліку укладених договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Слов'янська, серед замовників будівництва, з якими було укладено договори про пайову участь у розвитку інфраструктури, відповідач (ТОВ “Донметсплав”) не значиться.

ТОВ “Донметсплав” 27.12.2017р. звернулося до Слов'янської міської ради із заявою до позивача щодо укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Слов'янськ, у зв’язку з будівництвом об’єкта – складу для зберігання металевих виробів та нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: м.Слов'янськ, вул. Ростроповича Мстислава, 74 “а”.

Слов’янська міська рада у відповідь на вищевказаний лист листом №1-К-3501-2 від 04.01.2018р. направило на адресу ТОВ “Донметсплав” проекти договору про пайову участь, факт отримання якого заперечується відповідачем.

З листа Слов'янської міської ради №01.01-07/159 від 22.01.2018р. адресованого заступнику керівника Слов'янської місцевої прокуратури, вбачається, що у зв’язку з відсутністю зведеного кошторисного розрахунку об’єкта будівництва (за адресою: м.Слов'янськ, вул.Ростроповича Мстислава, 74 “а”), розрахунок пайової участі здійснений відповідно до Порядку розрахунку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Слов’янська у разі будівництва об’єктів, загальна кошторисна вартість яких згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами не визначена або не відповідає одиниці створеної потужності в м.Слов’янську (Додаток 2 до рішення міської ради). Підставою для здійснення розрахунку стала надана замовником декларація про початок виконання будівельних робіт, з основними показниками об’єкту будівництва – загальна площа об’єкту – 1852,5кв.м. Так, за розрахунком Слов'янської міської ради, пайова участь ТОВ “Донметсплав” складає 92625,00грн., з розрахунку: ПУ = (1852,5 х 2500 – 0 – 0 – 0) х 2% = 92625,00грн.

Не погодившись із фактом неукладання між сторонами договору про пайову участь, керівник Слов'янської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Слов'янської міської ради звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Донметсплав” про стягнення збитків у розмірі 92625 грн.

При розгляді вищевказаних вимог судова колегія апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч.4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступати за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. З метою вступу у справу прокурор може подати апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд рішення Верховним Судом України, заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами або повідомити суд і взяти участь у розгляді справи, порушеної за позовом інших осіб.

Прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, за відсутності ж такого органу або відсутності у нього повноважень зазначає про це в позовній заяві. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 № 3-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (далі - Рішення Конституційного Суду України) під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Право прокурора на здійснення представництва в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави виникає у випадках нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування або іншим суб'єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в інтересах громадянина зазначений орган чи громадянин набуває статусу позивача, а в разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача і як такий зазначається у позовній заяві.

Отже, прокурор вправі пред’явити позов в інтересах держави як в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, так і самостійно в разі відсутності органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в разі відсутності у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду.

В обґрунтування порушення інтересів держави прокурором зазначено, що несплата до бюджету коштів пайової участі позбавляє територіальну громаду правомочностей власника надходжень до відповідного бюджету в тому обсязі, який дозволяє забезпечити функціонування і життєдіяльність відповідної територіальної громади та держави в цілому. В цьому контексті в сфері бюджетних правовідносин важливу роль відіграє принцип цільового використання бюджетних коштів в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, Слов’янською міською радою неналежним чином виконуються повноваження з контролю за дотриманням зобов’язань відповідних осіб щодо здійснення платежів до бюджету, так робота по виявленню недобросовісних замовників будівництва, які ухилились від сплати пайових внесків у розвиток інфраструктури населених пунктів Слов’янської міської ради та стягнення в судовому порядку завданих збитків радою не проводиться.

В свою чергу, незалучення замовників об’єктів будівництва до сплати пайової участі не лише спричиняє втрати бюджету, унеможливлює необхідне фінансування розвитку інфраструктури, а й дискримінує добросовісних замовників будівництва, які потрапляють у гірше економічне становище, порівняно з тими замовниками, які ухилились від сплати пайової участі.

На виконання ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Слов’янською місцевою прокуратурою повідомлено Слов’янську міську раду про вжиття заходів представницького характеру, що підтверджується повідомленням №01-71-2160вих18 від 21.02.2018р.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо правомірності подання позову керівником Слов'янської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Слов'янської міської ради позову до Товариства з обмеженою відповідальністю “Донметсплав” про стягнення збитків у розмірі 92625 грн.

За змістом положень частини 1 статті 173, частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, зокрема безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Статтею 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати:

1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд;

2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків.

Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Слов’янська міська рада Рішенням № 18-ХLVІІ-6 від 04.09.2013 затвердила Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Слов’янськ (Додаток 1 до рішення міської ради), та Порядок розрахунку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Слов’янська у разі будівництва об’єктів, загальна кошторисна вартість яких згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами не визначена або не відповідає одиниці створеної потужності в м. Слов’янську (Додаток 2 до рішення міської ради) (т.1 а.с. 20-25).

За змістом п.1.3. Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Слов’янськ (Додаток 1 до рішення міської ради), залучення до пайової участі у розвитку інфраструктури м.Слов'янськ, є обов’язковим для всіх замовників, які мають намір здійснити нове будівництво об’єктів, які підлягають прийняттю в експлуатацію в установленому чинним законодавством порядку. Перелік замовників, які звільняються від пайової участі у розвитку інфраструктури м. Слов'янськ, визначений Розділом 4 цього Порядку.

Надання містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, чи відведення земельної ділянки під забудову є офіційним повідомленням замовника будівництва про настання у нього зобов'язання фінансового характеру в частині сплати відповідної величини коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Слов'янськ.

Пайова участь у розвитку інфраструктури м.Слов'янськ полягає у перерахуванні замовником до спеціального цільового фонду місцевого бюджету грошових коштів у розмірах та у строк, встановлені цим Порядком. Ці грошові кошти використовуються виключно для розвитку інфраструктури м. Слов'янськ (п.1.4. Порядку (Додаток 1 до рішення міської ради).

Кошти пайової участі сплачуються замовником на підставі договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Слов'янськ, який укладається між Слов'янською міською радою та замовником не пізніше 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію (п.1.5. Порядку (Додаток 1 до рішення міської ради).

В п.2.1. Порядку (Додаток 1 до рішення міської ради), вказано, що Замовник, який має намір здійснити будівництво об’єкта на земельній ділянці на території м.Слов’янськ, для укладання договору про пайову участь звертається до уповноваженого органу по регулюванню пайової участі у розвитку інфраструктури з відповідною заявою.

Величина пайової участі визначається у договорі відповідно до встановленого розміру пайової участі, з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва, визначеної згідно державних будівельних норм, стандартів та правил. При цьому до вартості будівництва не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчинкових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій (п.3.1. Порядку (Додаток 1 до рішення міської ради).

Виходячи з наведеного, невиконання замовником будівництва обов'язку укласти договір про пайову участь до прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва не звільняє його від такого обов'язку (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 924/1195/17 та постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі №922/5937/15).

Згідно із статтею 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями, визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, як відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські та адміністративно-господарські санкції.

Статтею 224 Господарського кодексу України, яка кореспондується із статтею 623 Цивільного кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками, згідно з частиною другою статті 224 Господарського кодексу України, розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно із статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При цьому, для застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди (збитків) необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкоди (збитків), причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою (збитками), вини. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності.

Аналіз положень статті. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" дає підстави для висновку, що на замовника забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті покладено зобов'язання взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом перерахування замовником до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури на підставі договору про пайову участь між замовником та органом місцевого самоврядування, укладення якого є обов'язковим.

При цьому, обов'язок ініціювати укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва, до моменту прийняття об’єкту в експлуатацію, оскільки цей обов'язок пов'язаний зі зверненням замовника до органу місцевого самоврядування.

Об’єкт будівництва – склад для зберігання металевих виробів та нежитлової будівлі по вул.Ростроповича Мстислава (колишня вул.Чапаєва), 74-А, м.Слов’янськ, Донецької області було здано в експлуатацію ще 18.04.2016 на підставі декларації про готовність до експлуатації об’єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 18.04.2016 №ДЦ44.

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю "Донметсплав", як замовник забудови земельної ділянки, не уклало договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Слов’янська, внаслідок чого Слов’янська міська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів.

Отже, неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення такого договору, до прийняття об’єкту до експлуатації, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої позивач був позбавлений права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. При цьому, наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, із яким діюче законодавство України пов’язує стягнення збитків (шкоди), судова колегія апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донметсплав" збитків.

Під час визначення розміру збитків, судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Як вже зазначалось вище, ч 5. ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об’єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об’єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Згідно п.3.2. Порядку (Додаток 1 до рішення міської ради), для замовників, кошторисна вартість будівництва об’єктів яких визначена згідно з ДБН, стандартами та правилами, розмір пайової участі встановлюється на рівні: а) 2 % загальної кошторисної вартості будівництва об’єкта – для нежитлових будівель та споруд; б) 0,5 % загальної кошторисної вартості будівництва об’єкта – для житлових будівель.

За змістом п. 3.3. Порядку, величина пайової участі визначається за формулою:

ПУ = (ЗКВБ – Вз – Вбм – Вім ) х 2(0,5)% , де

ПУ – пайова участь,

ЗКВБ – загальна кошторисна вартість будівництва,

Вз – витрати, пов’язані з придбанням та виділенням земельної ділянки,

Вбм – витрати, пов’язані зі звільненням будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, що включають також вартість придбання знесеного майна,

Вім – витрати на влаштування внутрішніх та позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Для замовників, кошторисна вартість будівництва об’єктів яких не визначена згідно з ДБН стандартами і правилами, розмір пайової участі визначається згідно Порядку розрахунку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Слов’янськ у разі будівництва об’єктів, загальна кошторисна вартість яких згідно з державними будівельними нормами, стандартами ї правилами не визначена або не відповідає одиниці створеної потужності, в м. Слов’янську (п.3.4. Порядку (Додаток 1 до рішення міської ради).

Іншим Порядком розрахунку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Слов’янська у разі будівництва об’єктів, загальна кошторисна вартість яких згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами не визначена або не відповідає одиниці створеної потужності в м.Слов’янську (Додаток 2 до рішення міської ради) встановлено, з 2013 року норматив для одиниці створеної потужності будівництва об'єкта у м.Слов’янську у розмірі 2500 (дві тисячі п’ятсот) гривень. (п.1 Порядку)

Пунктом 4 Порядку (Додаток 2 до рішення міської ради) визначено, що розрахунок величини пайової участі Замовників під час будівництва об'єктів, вартість яких згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами не визначена або не відповідає одиниці створеної потужності в м. Слов’янськ, здійснюється за формулою:

ПУ=(Поб х Осп – В3 - Вбм - Вім) х 2 (0,5)%, де

Поб - площа об'єкта будівництва у метрах квадратних (у разі здійснення житлового будівництва враховується загальна площа житла);

Осп – норматив для одиниці створеної потужності, затвердженої рішенням Слов'янської міської падіж що діє на дату укладення договору про пайову участь між замовником та міською радою;

В3 - витрати, пов'язані з придбанням та виділенням земельної ділянки;

Вбм - витрати, пов'язані зі звільненням будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж і споруд, що включають також вартість придбання знесеного майна;

Вім - витрати на влаштування внутрішньо - та позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій;

2 або 0,5% - розмір пайової участі, визначений згідно з п. 3.2. Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Слов’янська.

Відповідно до положень статті 16 Закону України "Про основи містобудування" будівельні норми, державні стандарти, норми і правила встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог, які регламентують розробку і реалізацію містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів з урахуванням соціальних, природно-кліматичних, гідрогеологічних, екологічних та інших умов і спрямовані на забезпечення формування повноцінного життєвого середовища та якнайкращих умов життєдіяльності людини.

Будівельні норми, державні стандарти, норми і правила щодо планування, забудови та іншого використання територій, проектування і будівництва об'єктів містобудування розробляються і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, іншими центральними органами виконавчої влади в порядку, визначеному законом.

Отже, затвердження будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі правил визначення вартості будівництва покладено на Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, яке наказом від 05.07.2013 № 293 прийняло з наданням чинності з 01.01.2014 національний стандарт ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва" (далі- Правила).

Відповідно до п.п. 3.1.1., 3.1.2 Правил, правила визначення кошторисної вартості будівництва, наведені в цьому підрозділі, є єдиними і не залежать від способу здійснення будівництва: підрядного чи господарського. Кошторисна вартість будівництва, що визначається в складі інвесторської кошторисної документації, використовується для планування капітальних вкладень, фінансування будівництва, проведення тендерів.

Для визначення кошторисної вартості будівництва проектованих підприємств, будівель, споруд або їхніх черг складається інвесторська кошторисна документація, до складу якої входять локальні кошториси і відомості ресурсів до них, локальні кошторисні розрахунки, об'єктні кошториси, об'єктні кошторисні розрахунки, кошторисні розрахунки на окремі види витрат, зведені кошторисні розрахунки вартості будівництва, зведення витрат тощо. Правила складання інвесторської кошторисної документації наведено в розділі 2 (п.3.1.8 Правил).

Згідно п.2.3 Правил склад інвесторської кошторисної документації визначається залежно від стадійності проектно-кошторисної документації, що розробляється, та технічної складності об'єкта. У складі проекту, робочого проекту та робочої документації розробляються, зокрема локальні кошториси.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва в розумінні Правил – це кошторисний документ, що визначає повну кошторисну вартість будівництва, яка складається із вартості матеріалів, проведених будівельних та монтажних робіт, витрат на придбання устаткування, меблів і інвентарю, а також усі супутні витрати.

Як вбачається із матеріалів справи Слов’янська міська рада здійснила розрахунок пайової участі відповідно до Порядку розрахунку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Слов’янська у разі будівництва об’єктів, загальна кошторисна вартість яких згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами не визначена або не відповідає одиниці створеної потужності в м.Слов’янську (Додаток 2 до рішення міської ради).

Відповідно до ч.3 ст. 843 Цивільного кодексу України ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Так, за розрахунком Слов'янської міської ради, пайова участь ТОВ “Донметсплав” складає 92625,00грн., який здійснено наступним чином: ПУ = (1852,5 х 2500 – 0 – 0 – 0) х 2% = 92625,00грн., де Поб - площа об'єкта будівництва у метрах квадратних (у разі здійснення житлового будівництва враховується загальна площа житла); Осп – норматив для одиниці створеної потужності, затвердженої рішенням Слов'янської міської падіж що діє на дату укладення договору про пайову участь між замовником та міською радою; В3 - витрати, пов'язані з придбанням та виділенням земельної ділянки; Вбм - витрати, пов'язані зі звільненням будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж і споруд, що включають також вартість придбання знесеного майна; Вім - витрати на влаштування внутрішньо - та позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Проте, судова колегія апеляційної інстанції не може погодитись із застосуванням Слов’янською міською радою Порядку розрахунку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Слов’янська у разі будівництва об’єктів, загальна кошторисна вартість яких згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами не визначена або не відповідає одиниці створеної потужності в м.Слов’янську (Додаток 2 до рішення міської ради), оскільки наявні в матеріалах справи докази дають змогу дійти висновку щодо вартості об’єкта будівництва.

Так, згідно декларації про готовність до експлуатації об’єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 18.04.2016 №ДЦ44, умов договору №0104/2016 від 04.01.2016р., локального кошторису на будівельні роботи, акту приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2016 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за лютий 2016р. та договірної ціни встановлено, що загальна кошторисна вартість будівництва складає 1 067 576,66грн., з яких: 910576,66грн. (вартість матеріалів поставки замовника та поворотні суми) та 157 000,00грн. (вартість проведених робіт з будівництва).

Судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що відсутність у Слов’янської міської ради вищевказаних документів, не позбавляло останню можливості витребувати їх у Товариства з обмеженою відповідальністю "Донметсплав", з метою визначення загальної кошторисної вартості будівництва.

За переконанням судової колегії апеляційної інстанції, нездійснення Слов’янською міською радою всіх належних заходів для встановлення обставин щодо наявності/відсутності визначеної кошторисної вартості будівництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Донметсплав", свідчить про неналежне виконання позивачем повноважень, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування».

При цьому, в силу положень ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вказана правова норма дозволяє Слов’янській міській раді визначати розмір пайової участі на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності виключно у випадку відсутності загальної кошторисної документації.

Також ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не визначає такої підстави для розрахунку розміру пайової участі на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності в разі відсутності укладеного із органом місцевого самоврядування відповідного договору про пайову участь.

Загальна кошторисна документація в розумінні Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та "Правил визначення вартості будівництва" це загальна вартість будівництва, яка може визначатись різними кошторисними документами. Так, на етапі проектування об’єкту його загальна кошторисна вартість визначається у вигляді зведеного кошторису, на етапі вибору підрядника та укладання договору у вигляді договірної ціни, на етапі виконання робіт у вигляді у вигляді актів виконаних робіт, на етапі закінчення будівництва у вигляді довідки про вартість виконаних робіт, яка є підсумковим документом, який визначає загальну вартість будівництва.

Отже, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що локальний кошторис на будівельні роботи, акт приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2016 року, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за лютий 2016р., договірна ціна та декларація про готовність до експлуатації об’єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 18.04.2016 №ДЦ44 є належними та допустимим доказами, які свідчать про загальну вартість будівництва відповідача в розмірі 1 067 576,66грн., що визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами у відповідності до національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва".

Крім того, в п.22 Декларації про готовність до експлуатації об’єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 18.04.2016 №ДЦ44 зазначено, що кошти пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту сплачено в сумі 3140грн. на підставі платіжного доручення №225058829 від 18.04.2016р.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Цей Порядок визначає процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (пункт 1 Порядку).

Згідно з пунктом 3 Порядку прийняття в експлуатацію об’єктів, що належать до I-III категорії складності, та об’єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об’єкта до експлуатації (далі - декларація).

Замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації чи акті готовності об’єкта до експлуатації, за експлуатацію об’єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката. (пункт 16 Порядку).

Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру (пункт 18 Порядку).

У разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації. (пункт 19 Порядку).

Згідно п. 22 Порядку у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об’єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовнику (його уповноваженій особі) протягом одного робочого дня з дня такого виявлення.

Отже, достовірність інформації, що зазначена в Декларації про готовність до експлуатації об’єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 18.04.2016 №ДЦ44 була перевірена Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області, у зв’язку із чим судова колегія апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо часткової сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Донметсплав" вартості пайової участі в сумі 3140 грн. на підставі платіжного доручення №225058829 від 18.04.2016р.

Також судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що прокуратурою та позивачем не спростовано жодними доказами факту сплати вищевказаної вартості пайової участі в сумі 3140 грн., а апеляційний господарський суд в світлі приписів статей 267-269 Господарського процесуального кодексу України не наділений повноваженнями щодо витребування додаткових доказів за власною ініціативою на стадії апеляційного провадження.

Крім того, в силу положень ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України обов’язок доведення позовних вимог покладається на прокурора та позивача, проте, останні не перевірили чи було зараховано грошові кошти в розмірі 3140 грн. на підставі платіжного доручення №225058829 від 18.04.2016р. як вартість пайової участі до відповідного бюджету м. Слов’янська.

При цьому, доводи прокурора про відсутність сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Донметсплав" вартості пайової участі в сумі 3140 грн. на підставі платіжного доручення №225058829 від 18.04.2016р. мають загальний характер, які ґрунтуються на інформації Слов’янської міської ради щодо переліку осіб, які уклали договори про пайову участь, у зв’язку із чим вказані доводи прокурора відхиляються судовою колегією апеляційного господарського суду.

До того ж, апеляційний господарський суд зазначає про безпідставність перекладання обов’язку з доведення наявності тих чи інших обставин (зокрема існування платіжного доручення №225058829 від 18.04.2016р. та зарахування вартості пайової участі до бюджету) на відповідача та апеляційний господарський суд, оскільки ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В той же час, ані прокурор, ані позивач не довели належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.76-77 Господарського процесуального кодексу України факт несплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Донметсплав" вартості пайової участі в сумі 3140 грн. на підставі платіжного доручення №225058829 від 18.04.2016р.

З огляду на вищевикладене, під час вирішення спору в даній справі є правомірним застосування положень п.3.2., 3.3. Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Слов’янськ (Додаток 1 до рішення Слов’янської міської ради № 18-ХLVІІ-6 від 04.09.2013), якими передбачено, що для замовників, кошторисна вартість будівництва об’єктів яких визначена згідно з ДБН, стандартами та правилами, розмір пайової участі встановлюється на рівні - 2 % загальної кошторисної вартості будівництва об’єкта – для нежитлових будівель та споруд, за формулою: ПУ = (ЗКВБ – Вз – Вбм – Вім ) х 2 (0,5)%.

Отже, розмір пайової участі ТОВ “Донметсплав” за будівельні роботи – монтаж складу для зберігання металевих виробів та нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: м.Слов'янськ, вул. Ростроповича Мстислава, 74 “а”, слід розраховувати за формулою, що визначена в Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Слов’янськ (Додаток 1 до рішення Слов’янської міської ради № 18-ХLVІІ-6 від 04.09.2013), наступним чином:

ЗКВБ (загальна кошторисна вартість будівництва) = 910576,66грн. (сума витрат на будівельні роботи, згідно акту приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2016 року, та договірної ціни на будівництво) +157000,00грн. (вартість виконання будівельних робіт, згідно Декларації про готовність до експлуатації об'єкта) = 1067576,66грн. ПУ = (1067576,66грн. – 0 – 0 – 0) х 2% = 21351,53грн.

При цьому, судова колегія апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що з врахуванням часткової сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Донметсплав" вартості пайової участі в сумі 3140 грн., з відповідача в даному спорі підлягають стягненню збитки за несплату коштів пайової участі в розмірі 18211,53 грн. (21351,53грн. – 3140,00грн.).

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі були спростовані в даній постанові, у зв’язку із чим у апеляційного господарського суду відсутні правові підстави для скасування законного та обґрунтованого судового рішення місцевого господарського суду.

Доводи відповідача, що прокурором заявлено позов про стягнення з відповідача грошових коштів на користь Слов’янської міської ради, як неконституційного розпорядника, зважаючи на відсутність прийнятого територіальною громадою м. Слов’янська рішення щодо утворення Слов’янської міської ради, порушення порядку державної реєстрації вказаної юридичної особи її працівниками та наявність відповідного кримінального провадження, не приймаються судовою колегією апеляційного господарського суду, зважаючи на наступне:

- ч.1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою;

- як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань датою державної реєстрації Слов’янської міської ради є 21.05.1997, а організаційно-правовою формою вказаної особи зазначено орган місцевого самоврядування;

- зважаючи на те, що відомості, які внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань презюмуються, у судової колегії апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що державну реєстрацію Слов’янської міської ради проведено із порушенням вимог Закону;

- відповідачем на підтвердження власних доводів не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про незаконність створення Слов’янської міської ради як органу місцевого самоврядування, зокрема відповідного рішення суду. Що стосується відкритого кримінального провадження ЄРДР №0000087 від 05.07.2018 щодо внесення посадовими особами Слов’янської міської ради недостовірних відомостей до офіційних документів при реєстрації особи , ця обставина в силу вимог ст.ст.75-79 Господарського процесуального кодексу України, не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції;

- факт законності/незаконності державної реєстрації не є предметом спору в даній справі, зважаючи на визначений прокурором предмет та підстави позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв’язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Донецької області від 31.10.2018р. по справі №905/385/18 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області на рішення Господарського суду Донецької області від 31.10.2018р. по справі №905/385/18 – залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 31.10.2018р. по справі №905/385/18 – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя:                                                                        Н.О. Мартюхіна

Судді:                     О.А. Пуль

В.О. Фоміна

(У судовому засіданні 13.02.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 18.02.2019 року).