ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2019 р. Справа№ 910/8236/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Іоннікової І.А.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 19.02.2019,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейлтранслогістик»

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 (повний текст складено 06.12.2017)

у справі №910/8236/17 (головуючий суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом MANTELLI LTD (BELIZE)

до 1) Закритого акціонерного товариства «РТХ Логістик»;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейлтранслогістик»;

3) Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр»

про визнання контракту недійсним

В С Т А Н О В И В :

MANTELLI LTD (BELIZE) (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Закритого акціонерного товариства «РТХ Логістик» (далі - відповідач-1 або ЗАТ «РТХ Логістик»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейлтранслогістик» (далі - відповідач-2 або ТОВ «Рейлтранслогістик»), Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (далі - відповідач-3 або ПАТ «Українська залізниця» філія «ГІОЦ»), в якому просило суд:

- визнати недійсним контракт № 181-з/ар/пв від 01.06.2015, укладений між ЗАТ «РТХ Логістик» та ТОВ «Рейлтранслогістик»;

- визнати за позивачем право суборенди на вагони згідно переліку;

- зобов'язати ПАТ «Українська залізниця» філія «ГІОЦ» внести в Автоматизований банк даних парку вантажних вагонів інформацію про MANTELLI LTD (BELIZE) шляхом зазначення MANTELLI LTD (BELIZE) суборендарем вагонів, згідно наведеного переліку.

27.07.2017 позивач через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав заяву про зменшення розміру позовних вимог (том 2, а.с. 51-58), в якій просив суд прийняти зменшення позовних вимог шляхом виключення з переліку залізничних вагонів, право на суборенду яких просить визнати за собою позивач, 404 одиниць залізничних вагонів та визнати за позивачем право суборенди 1418 вантажних вагонів (перелік наведено у пункті 2 прохальної частини заяви про зменшення розміру позовних вимог). Вказана заява була прийнята судом до розгляду як така, що відповідає статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

28.08.2017 позивач через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав заяву про зменшення розміру позовних вимог (том 9, а.с. 108-114), у якій просив суд прийняти зменшення позовних вимог шляхом виключення з переліку залізничних вагонів, право на суборенду яких просить визнати за собою позивач, 1 332 одиниць залізничних вагонів та визнати за позивачем право суборенди 86 вантажних вагонів (перелік наведено у пункті 2 прохальної частини заяви про зменшення розміру позовних вимог). Вказана заява була прийнята судом до розгляду як така, що відповідає статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

29.11.2017 позивачем через відділ діловодства суду Господарського суду міста Києва подано заяву в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України про уточнення позовних вимог, в якій позивач виклав свої позовні вимоги у наступній редакції: визнати спірний контракт №181-з/ар/пв від 01.06.2015 в частині дії додаткової угоди № 35 від 27.07.2016, укладений між ЗАТ «РТХ Логістик» та ТОВ «Рейлтранслогістик», недійсним, а в решті позовні вимоги залишити без змін.

У судовому засіданні 29.11.2017 судом першої інстанції прийнято до розгляду заяву позивача в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 у справі №910/8236/17 позовні вимоги задоволено частково. Визнано контракт №181-з/ар/пв від 01.06.2015 в частині дії додаткової угоди №35 від 27.07.2016, укладений між Закритим акціонерним товариством «РТХ Логістик» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рейлтранслогістик» - недійсним. Визнано за MANTELLI LTD (BELIZE) (1 Мапп Стріт, місто Беліз, Беліз) право суборенди 1827 вагонів, перелік яких наведено в пункті 3 резолютивної частини рішення.

У задоволенні позовних вимог MANTELLI LTD (BELIZE) до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» - відмовлено.

Присуджено до стягнення з Закритого акціонерного товариства «РТХ Логістик» на користь MANTELLI LTD (BELIZE) судовий збір в сумі 1 600,00 грн.; присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейлтранслогістик» на користь MANTELLI LTD (BELIZE) судовий збір в сумі 1 600,00 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем доведено належними у розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України доказами наявність у нього чинного (діючого) суб'єктивного права та порушення цього права з боку відповідача-1 та відповідача-2 шляхом укладення додаткової угоди №35 від 27.07.2016, а тому контракт №181-з/ар/пв від 01.06.2015 в частині дії додаткової угоди №35 від 27.07.2016, на момент його укладення між відповідачами - 1, 2 суперечив вимогам закону, а саме статтям 759, 761, 774, 781 Цивільного кодексу України, порушував права та охоронювані законом інтереси позивача, як суборендаря, що є порушенням статті 203 Цивільного кодексу України та за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним. Крім того, враховуючи те, що суб'єктивне право суборенди позивача, наявне у нього на підставі договору суборенди майна № 02/07/14 від 01.07.2014 (в редакції додаткової угоди № 2 від 09.11.2014) - є порушеним щодо 1 827 вагонів, право суборенди яких передано відповідачем-1 відповідачу-2 шляхом укладення додаткової угоди № 35 від 27.07.2016 до контракту №181-з/ар/пв від 01.06.2015, і недійсність контракту №181-з/ар/пв від 01.06.2015 в частині дії додаткової угоди № 35 від 27.07.2016 встановлена в судовому порядку, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання за ним права оренди 1 827 вагонів також підлягає задоволенню.

Водночас, місцевий господарський суд, розглянувши вимогу позивача про зобов'язання ПАТ «Українська залізниця» філія «ГІОЦ» внести в Автоматизований банк даних парку вантажних вагонів інформацію про MANTELLI LTD (BELIZE) шляхом зазначення MANTELLI LTD (BELIZE) суборендарем вагонів згідно наведеного переліку, відмовив у її задоволенні з огляду на те, що позивачем не подано належних та допустимих доказів в розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження звернення до відповідача-3 з вимогою вчинити відповідні дії, а отже, право позивача в цій частині не є порушеним відповідачем-3 в розумінні частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 20 Господарського кодексу України.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Рейлтранслогістик» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить повністю скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 та припинити провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач-2 зазначає, що судом першої інстанції частково не були досліджені оригінали документів, а саме акти приймання-передачі в суборенду вагонів. Окрім цього, апелянт зазначає, що місцевий господарський суд дійшов необґрунтованого висновку, що контракт №181-з/ар/пв від 01.06.2015 в частині дії додаткової угоди №35 від 27.07.2016, укладений між Закритим акціонерним товариством «РТХ Логістик» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рейлтранслогістик», є недійсним, оскільки він не суперечить статтям 759, 761, 774, 781 Цивільного кодексу України. Відповідачу-1, як орендарю, належать майнові права на 1827 вагонів, оскільки він отримав їх в оренду на законних підставах, а будь-яких доказів, які б спростовували наявність прав у відповідача-1 на вагони, матеріали справи не містять.

Також, за твердженнями скаржника, провадження у даній справі підлягає припиненню на підставі пункту 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України оскільки предмет спору (дійсність Контракту суборенди №181-с/ар/пв від 01.06.2015, в тому числі додаткової угоди №35 від 27.07.2017) та підстави позову, на які посилається MANTELLI LTD (BELIZE), вже були розглянуті у межах справи №910/23892/16, у якій приймали участь одні і ті ж сторони, що у справі №910/8236/17 - компанія MANTELLI LTD (BELIZE), ЗАТ «РТХ-Логістик», ТОВ «Рейлтранслогістик» та ПАТ «Українська залізниця» філія «ГІОЦ». Господарський спір у справі №910/23892/16 вирішений постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2017, апеляційна скарга компанії MANTELLI LTD (BELIZE) з вимогою про визнання Контракту суборенди №181-с/ар/пв від 01.06.2015, в тому числі додаткової угоди №35 від 27.07.2017 недійсним залишена без задоволення. Однак, судом першої інстанції не було враховано висновків, викладених у рішеннях господарських судів при розгляді справи №910/23892/16.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2017 справу №910/8236/17 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Гаврилюк О.М., Тищенко А.І.

15.12.2017 набрав чинності Закон України №2147-VIII від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до пункту 9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, розгляд справи у суді апеляційної інстанції здійснюється згідно норм Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2017 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейлтранслогістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 у справі №910/8236/17; надано сторонам строк на подання відзивів на апеляційну скаргу.

15.01.2018 від позивача через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просив суд залишити апеляційну скаргу відповідача-2 без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2018 було призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейлтранслогістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 у справі № 910/8236/17.

23.02.2018 представник відповідача-2 подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду письмові пояснення, у яких наголосив на порушенні судом першої інстанції норм статті 83 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній до 15.12.2017, та статті 237 Господарського процесуального кодексу України у редакції, що набрала чинності з 15.12.2017. Зазначене обумовлено тим, що суд першої інстанції розглянув позовні вимоги компанії MANTELLI LTD (BELIZE) без урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог. Також, відповідач-2 зазначив, що суд першої інстанції не встановив обставин, з якими закон пов'язує визнання господарського договору недійсним.

Також, 23.02.2018 від представника відповідача-2 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, у яких скаржник наголосив на тому, що докази, на які посилається позивач у даній справі, вже були розглянуті та відхилені у межа справи №910/23892/16; лише вимога про визнанні недійсним правочину може розглядатися як належний спосіб захисту прав позивача, але ніяким чином не визнання безстрокового права суборенди за позивачем (резолютивна частина оскарженого рішення не містить вказівок на який строк визнається право суборенди за позивачем). Також, скаржник у своїх поясненнях звертає увагу суду на наявність рішення Арбітражного суду міста Москви у справі №А40-134134/17-109-716 від 02.11.2017, яким, як зазначає відповідач-2, встановлені факти порушення компанією MANTELLI LTD (BELIZE) умов договору суборенди №02/07/14 від 01.07.2014 та наявності заборгованості станом на 04.07.2017 у розмірі 221 671 219 руб. 34 коп., у зв'язку з чим і розірвано договір суборенди від 01.07.2014, а відтак, відносини суборенди між ЗАТ «РТХ-Логістик» та компанії MANTELLI LTD (BELIZE) є припиненими.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 колегія суддів, керуючись статтею 10 та статтею 11 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ратифіковану Законом України від 10.11.1994 №240/94-ВР, та на підставі пункту 4 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, зупинила апеляційне провадження у даній справі у зв'язку зі зверненням із судовим дорученням про вручення виклику до суду ЗАТ «РТХ Логістик», (місцезнаходженням якого є: Російська Федерація, м. Москва, пр.-т. Андропова 18, корп. 1, кім. 41, приміщення XV); розгляд справи було відкладено на 06.06.2018; зобов'язано MANTELLI LTD (BELIZE) здійснити переклад на російську мову даної ухвали та апеляційної скарги, а також доручення про вручення документів із вказівкою найменування запитуючої установи, ім'я, адресу та місце знаходження адресата, перелік документів, які підлягають врученню і підтвердження про вручення та короткого викладу документу, що підлягає врученню, нотаріально посвідчити вірність перекладу та надати їх в трьох примірниках до канцелярії Київського апеляційного господарського суду (м. Київ, вул. Шолуденка,1) до 12.03.2018; надіслати вказані документи через Головне територіальне управління юстиції у місті Києві до Міністерства юстиції України для подальшого направлення до Міністерства юстиції Російської Федерації для їх подальшого вручення відповідачу-1 - Закритому акціонерному товариству «РТХ Логістик», місцезнаходженням якого є: Російська Федерація, м. Москва, пр.-т. Андропова 18, корп. 1, кім. 41, приміщення XV.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2018 апеляційне провадження у даній справі було поновлено.

В судове засідання 06.06.2018 з'явились представники позивача та відповідачів 2, 3. Разом з цим, судом апеляційної інстанції було встановлено, що повідомлення щодо виконання компетентним органом доручення Київського апеляційного господарського про надання правової допомоги за кордоном (доручення про вручення ухвали Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 Закритому акціонерному товариству «РТХ Логістик») на адресу суду не надходило.

Присутні у судовому засіданні 06.06.2018 представники учасників справи зазначили про необхідність повторного звернення з дорученням про вручення судових документів до іноземного компетентного органу з питання надання міжнародної правової допомоги для забезпечення належного повідомлення відповідача-1 про час та місце судового засідання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2018 (головуючий суддя Коротун О.М., судді: Гаврилюк О.М., Тищенко А.І.) розгляд справи відкладено на 05.12.2018, зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Рейлтранслогістик» здійснити переклад на російську мову даної ухвали, а також доручення про вручення документів із вказівкою найменування запитуючої установи, ім'я, адресу та місце знаходження адресата, перелік документів, які підлягають врученню і підтвердження про вручення та короткого викладу документу, що підлягає врученню, нотаріально посвідчити вірність перекладу та надати їх в трьох примірниках до канцелярії Київського апеляційного господарського суду (м. Київ, вул. Шолуденка,1) до 20.06.2018. Надіслати вказані документи до Міністерства юстиції України для подальшого направлення до Міністерства юстиції Російської Федерації для їх подальшого вручення відповідачу-1 - Закритому акціонерному товариству «РТХ Логістик», місцезнаходженням якого є: Російська Федерація, м. Москва, пр.-т. Андропова 18, корп. 1, кім. 41, приміщення XV. Апеляційне провадження у справі №910/8236/17 зупинено до 05.12.2018.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Указом Президента України №295/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів», відповідно до підпункту 7 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, пункту 1 частини другої статті 53, частини третьої статті 82 і пункту 40 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пункту 11 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Вищу раду правосуддя» сформовано склад Північного апеляційного господарського суду шляхом переведення суддів.

Частиною 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Відповідно до частини 7 статті 31 Господарського процесуального кодексу України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу №910/8236/17 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейлтранслогістик» у справі №910/8236/17 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Скрипки І.М., Тищенко А.І.

16.11.2018 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, на підставі Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, та кримінальних справах 1993 року, направило на адресу суду документи, складені в ході виконання доручення Київського апеляційного господарського суду про вручення судових документів представнику ЗАТ «РТХ-Логістик».

Із доданих до листа Головного територіального управління юстиції у місті Києві документів, зокрема, протоколу судового засідання Симонівського районного суду міста Москви від 20.07.2018 по судовому дорученню №С/п-34/2018(13-0200/2018) та підтвердження про вручення документів, судом встановлено, що судове доручення Київського апеляційного господарського суду про вручення судових документів ЗАТ «РТХ-Логістик» було виконане, документи (копія апеляційної скарги ТОВ «Рейлтранслогістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 у справі №910/8236/17, копії ухвали про зупинення провадження у справі №910/8236/17 від 26.02.2018) вручені представнику ЗАТ «РТХ-Логістик» - Путилину Євгенію Миколайовичу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейлтранслогістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 у справі №910/8236/17 до провадження у наступному складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Михальська Ю.Б. (доповідач у справі), судді: Скрипка І.М., Тищенко А.І., поновлено апеляційне провадження у справі №910/8236/17 та розгляд справи №910/8236/17 вирішено здійснювати у судовому засіданні, призначеному на 05.12.2018.

Учасники справи у судове засідання, призначене на 05.12.2018, не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

У зв'язку зі неявкою у судове засідання представників учасників справи ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 розгляд справи відкладено на 22.01.2019.

21.01.2019 представник відповідача-2 подач через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 20.03.2018 у справі №910/23892/16.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 №09.1-08/327/19, у зв'язку із перебуванням судді Скрипки І.М. на лікарняному, яка не є головуючою суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2019 справу №910/8236/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Іоннікова І.А.

Враховуючи вищевикладене, з метою здійснення подальшого розгляду апеляційної скарги визначеним складом суду, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейлтранслогістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 у справі №910/8236/17 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Іоннікова І.А.; призначено справу до розгляду на 19.02.2019.

У судове засідання 19.02.2019 з'явилися представники позивача та відповідача-2.

Представники відповідачів -1, -3 у судове засідання 19.02.2019 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення відповідачів -1 та -3 про розгляд апеляційної скарги ТОВ «Рейлтранслогістик», а саме повідомлення про вручення поштових відправлень відповідачу-3, а також докази виконання судового доручення Київського апеляційного господарського суду про вручення документів ЗАТ «РТХ-Логістик», колегія суддів, враховуючи, що неявка їх представників не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору та доказове наповнення матеріалів справи, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідачів -1 та -3.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача-2, просив залишити її без задоволення, рішення у частині визнання права суборенди вагонів прийняти із урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог від 28.08.2017.

Представник відповідача-2 підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати.

У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, додаткових пояснень до неї та відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача-2 не підлягає задоволенню, водночас, оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає зміні з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як підтверджується матеріалами справи, 01.07.2014 між відповідачем-1 - ЗАТ «РТХ Логістик», як орендарем, та позивачем- MANTELLI LTD (BELIZE), як суборендарем, укладено договір суборенди майна №02/07/14 (далі - Договір суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014), який підписано представниками сторін та посвідчено печатками обох сторін.

Умовами Договору суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014 сторони погодили, що орендар зобов'язується передати суборендарю за плату в тимчасове володіння та користування (суборенду) вагони (далі - майно), які мають мережеві номери, право виходу курсування на коліях загального користування залізниць Російської Федерації, Білорусії, України, Казахстану, країн Балтії, а суборендар зобов'язався прийняти дане майно, здійснювати його збереження, проводити оплату суборендної плати в порядку та строки, передбачені даним договором (пункт 1.1.), кількість майна, що передається суборендарю на умовах даного договору (з зазначенням мережевих номерів, моделей та року будівництва), строк суборенди встановлюється сторонами в додатках до даного договору, які є його невід'ємною частиною (пункт 1.2.), по закінченню дії даного договору суборендар зобов'язаний передати майно орендарю у тому ж технічному стані, в якому воно було прийнято суборендарем, з урахуванням нормального зносу, без залишків вантажу, комерційно придатне до перевезень та технічно справне (пункт 1.3.).

Пунктом 1.4. Договору суборенди майна № 02/07/14 від 01.07.2014 визначено, що майно, яке надається в суборенду, належить орендарю на праві оренди на підставі договору оренди, укладеного з власником вагонів.

Відповідно до пункту 2.1. Договору суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014 майно передається орендарем в суборенду суборендарю на станціях приймання - передачі (станціях фактичної дислокації), розташованих на наступних залізницях держав: РФ - Південно-Східна, Північно-Кавказька, Московська, Південно-Уральська; Україна - Придніпровська, Донецька, Південна, Південно-Західна, Львівська, Одеська.

Пунктом 4.1. Договору суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014 сторони погодили обов'язки орендаря ЗАТ «РТХ Логістик», а саме: передати в суборенду по акту приймання - передавання майно, яке має право виходу та курсування на шляхах загального користування залізниць Російської Федерації, Білорусії, України, Казахстану, країн Балтії (пункт 4.1.1.), передати суборендарю майно в порядку, встановленому розділом 2 даного договору (пункт 4.1.2.), при наявності наміру здійснити дії, спрямовані на обтяження або відчуження майна третім особам, повідомити суборендаря не пізніше, ніж за 30 календарних днів до заявленого строку (пункт 4.1.6.).

Пунктом 4.2. Договору суборенди майна № 02/07/14 від 01.07.2014 сторони погодили обов'язки суборендаря, а саме: прийняти від орендаря майно в порядку, встановленому розділом 2 даного договору (пункт 4.2.1.), власними силами здійснювати управління майном та його комерційну експлуатацію, у відповідності з умовами даного договору (пункт 4.2.3.), своєчасно та в повному обсязі здійснювати внесення орендарю суборендних платежів, у відповідності з розділом 5 даного договору (пункт 4.2.4.).

Згідно з пунктом 5.1. Договору суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014, суборендар зобов'язався сплачувати суборендну плату орендарю за користування майном в розмірі, погодженому сторонами. Розмір суборендної плати узгоджується сторонами шляхом підписання відповідних додаткових угод до даного договору, які є його невід'ємною частиною.

Пунктом 5.6. Договору суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014 визначено, що сторони щомісячно підписують акти наданих послуг.

Пунктом 6.1. Договору суборенди майна № 02/07/14 від 01.07.2014 сторони погодили, що дія даного договору розповсюджується та взаємовідносини сторін, які виникли з 01.07.2014 і діє до 31.03.2015, а в частині взаєморозрахунків до повного їх завершення. Строк дії даного договору відповідає узгодженому сторонами строку суборенди майна згідно з умовами даного договору, якщо сторонами не узгоджено інше.

Згідно з пунктом 6.2. Договору суборенди майна № 02/07/14 від 01.07.2014 договір автоматично продовжується на 1 рік і на тих же умовах у випадку, якщо жодна з сторін не повідомить іншу в письмовому вигляді, не пізніше, ніж за 1 місяць до дати закінчення договору про свій намір припинити дію даного договору.

Відповідно до пункту 6.3. Договору суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014 дострокове розірвання договору можливе за згодою сторін або на підставах, передбачених даним договором.

Пунктом 6.3.1. Договору суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014 визначено, що орендар вправі відмовитись від даного договору, повідомивши про це суборендаря за 30 календарних днів у випадку призупинення діяльності суборендаря, пов'язаною з використанням майна з підставі початку процедури ліквідації суборендаря або його банкрутства, або позбавлення права займатися діяльністю, пов'язаною з використанням майна, або призупиненням такого права на строк більш як 30 календарних днів.

Пунктом 6.3.2. Договору суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014 визначено права суборендаря щодо відмови від договору, з повідомленням про це орендаря за 30 календарних днів: порушення орендарем зобов'язань, передбачених п. 2.1, 2.2, 3.5, 3.6 розділу 4 даного договору; якщо проти орендаря розпочата процедура банкрутства та/або орендар не виконує свої зобов'язання перед власником майна; остаточне задоволення судом позову третьої особи про звернення стягнення на майно.

Згідно з пунктом 6.4. Договору суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014, орендар не має права достроково розірвати даний договір, якщо є передоплата суборендної плати від суборендаря.

01.07.2014 між ЗАТ «РТХ Логістик», як орендарем, та MANTELLI LTD (BELIZE), як суборендарем, укладено додаткову угоду №1 до договору суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014, за умовами якої сторони визначили розмір орендної плати з 01.07.2014 - 400 рублів без НДС за добу за 1 одиницю майна.

09.11.2014 між ЗАТ «РТХ Логістик», як орендарем, та MANTELLI LTD (BELIZE), як суборендарем, укладено додаткову угоду №2 до договору суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014, за умовами якої:

- пункт 1.1. Договору викладено у наступній редакції: орендар зобов'язується передати суборендарю за плату в тимчасове володіння та користування (суборенду) на весь строк дії даного договору 2001 вагон (далі - майно), які мають мережеві номери, право виходу курсування на коліях загального користування залізниць Російської Федерації, Білорусії, України, Казахстану, Туркменії, країн СНД, Балтії, ближнього закордону, а суборендар зобов'язався прийняти дане майно, здійснювати його збереження, проводити оплату суборендної плати в порядку та строки, передбачені даним договором;

- пункт 2.1. Договору викладено в наступній редакції: майно передається орендарем в суборенду суборендарю на станціях приймання - передачі (станціях фактичної дислокації), розташованих на наступних залізницях держав: РФ - Південно-Східна, Північно-Кавказька, Московська, Південно-Уральська, Західно-Сибірська, Красноярська, Східно-Сибірська; Україна - Придніпровська, Донецька, Південна, Південно-Західна, Львівська, Одеська; Казахстан - станція Караганда-Вугільна АО «НК «Казакстан Темір Жолі», а також внесено інші зміни у даний пункт;

- підпункт 4.1.1. пункту 4.1. Договору викладено у наступній редакції: орендар зобов'язується передати в суборенду по акту приймання - передавання майно, яке має право виходу та курсування на шляхах загального користування залізниць Російської Федерації, Білорусії, України, Казахстану, Туркменії, країн СНД, Балтії, ближнього закордону, а також передати суборендарю майно у кількості 2001 вагон: до 25.11.2014 - 501 вагон, з 25.11.2014 по 31.12.2014 включно - 800 вагонів; з 01.01.2015 по 31.01.2015 включно - 700 вагонів.

- пункт 6.1. Договору викладено в наступній редакції: дія даного договору розповсюджується та взаємовідносини сторін, які виникли з 01.07.2014 і діє до 31.12.2019, а в частині взаєморозрахунків до повного їх завершення. Строк дії даного договору відповідає узгодженому сторонами строку суборенди майна згідно з умовами даного договору, якщо сторонами не узгоджено інше.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 01.08.2014, 28.10.2014, 29.10.2014, 30.10.2014, 02.11.2014, 04.11.2014, 05.11.2014, 06.11.2014, 07.11.2014, 09.11.2014, 21.11.2014, 25.11.2014, 26.11.2014, 27.11.2014, 28.11.2014, 29.11.2014, 30.11.2014, 01.12.2014, 02.12.2014, 04.12.2014, 05.12.2014, 06.12.2014, 07.12.2014, 08.12.2014, 09.12.2014, 10.12.2014, 11.12.2014, 12.12.2014, 13.12.2014, 14.12.2014, 15.12.2014, 16.12.2014, 17.12.2014, 18.12.2014, 19.12.2014, 20.12.2014, 21.12.2014, 22.12.2014, 23.12.2014 24.12.2014, 25.12.2014, 26.12.2014, 27.12.2014, 28.12.2014, 29.12.2014, 30.12.2014, 31.12.2014, 01.01.2015, 02.01.2015, 03.01.2015, 04.01.2015, 05.01.2015, 06.01.2015, 07.01.2015, 08.01.2015, 09.01.2015, 10.01.2015, 11.01.2015, 12.01.2015, 13.01.2015, 14.01.2015, 15.01.2015, 16.01.2015, 17.01.2015, 18.01.2015, 19.01.2015, 20.01.2015, 21.01.2015, 22.01.2015, 22.01.2015, 23.01.2015, 24.01.2015, 25.01.2015, 26.01.2015, 27.01.2015, 28.01.2015, 29.01.2015, 30.01.2015, 31.01.2015, 07.02.2015, 09.02.2015, 10.02.2015, 12.02.2015, 15.02.2015, 29.07.2015, 04.08.2015, 09.02.2016, між відповідачем-1 - ЗАТ «РТХ Логістик», як орендарем, та позивачем - MANTELLI LTD (BELIZE), як суборендарем, складено акти приймання - передачі до договору суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014, які підписано представниками сторін та посвідчено печатками обох сторін, згідно яких суборендарем на виконання умов договору передано, а орендарем прийнято в суборенду майно - вагони загалом у кількості 1 827 одиниць (з зазначенням мережевого номера, моделі та дати будівництва) (том 9, а.с. 169-330).

Також позивачем до матеріалів справи було додано рахунок - фактуру №17993 від 31.12.2016 на суму 32 449 200,00 рублів (суборенда за грудень 2016), виставлений позивачу відповідачем-1 в якості оплати суборенди вагонів в кількості 1 826 одиниць, а також рахунок - фактуру №95 від 18.01.2017 за лютий 2017 (суборенда вагонів у кількості 1 826 одиниць) на суму 15 338 400,00 рублів.

Матеріалами справи також підтверджується, що 01.06.2015 між відповідачем-1 - ЗАТ «РТХ Логістик», як орендарем, та відповідачем-2 - ТОВ «Рейлтранслогістик», як суборендарем, укладено контракт суборенди майна №181-с/ар/пв (далі - Контракт суборенди майна №181-с/ар/пв від 01.06.2015), який підписано представниками сторін та посвідчено печатками обох сторін.

Умовами контракту суборенди майна №181-с/ар/пв від 01.06.2015 між відповідачем-1 - ЗАТ «РТХ Логістик», як орендарем, та відповідачем-2 - ТОВ «Рейлтранслогістик», як суборендарем, узгоджено, що орендар на умовах даного контракту передає, а суборендар приймає за плату у тимчасове володіння та користування (суборенду) технічно справні та комерційно придатні вагони (майно), які мають мережеві номера, право виходу та курсування на шляхах загального користування залізниць Російської Федерації, Азербайджана, Арменії, Білорусії, Казахстану, Киргизії, Молдавії, Таджикістана, Туркменії, Узбекистана, України, Грузії, Китаю, Монголії, Польщі, Латвії, Литви, Естонії, зобов'язується зберігати його, проводити сплату орендної плати в порядку та на умовах, передбачених контрактом та не допускати відправлення майна до станції приписки (пункт 1.1.), кількість майна, що передається суборендарю на умовах даного контракту, з зазначенням мережевих номерів, моделей, дати будівництва та заводу - виробника, визначається сторонами у додаткових угодах до даного контракту, які є його невід'ємною частиною (пункт 1.2.).

Згідно з пунктом 1.3. Контракту суборенди майна №181-с/ар/пв від 01.06.2015 орендар гарантував, що на момент передачі майна в суборенду, майно, що передається, не обтяжено правами третіх осіб (окрім випадків, передбачених контрактом), не продано, не перебуває під арештом, забороною, заставою, не є предметом судових спорів та позовів з третіми особами. Під третіми особами розуміються особи, які не є стороною контракту.

Відповідно до пункту 1.5. Контракту суборенди майна №181-с/ар/пв від 01.06.2015, майно, яке передається в суборенду, є орендованим. Орендар гарантує наявність дозволу власника вагонів на право передавання майна в суборенду.

Пунктом 1.6. Контракту суборенди майна №181-с/ар/пв від 01.06.2015 передбачено, що по факту передавання майна сторони підписують акти приймання - передавання, які є невід'ємною частиною даного контракту.

Пунктом 4.1. Контракту суборенди майна №181-с/ар/пв від 01.06.2015 сторони погодили обов'язки орендаря ЗАТ «РТХ Логістик», а саме: передати суборендарю по акту приймання - передавання майно у відповідності до пункту 1.1. контракту (пункт 4.1.1.), передати суборендарю майно в порядку, встановленому розділом 2 даного контракту (пункт 4.1.2.).

Пунктом 4.2. Контракту суборенди майна №181-с/ар/пв від 01.06.2015 сторони погодили обов'язки суборендаря, а саме: прийняти від орендаря майно в порядку, встановленому розділом 2 даного договору (пункт 4.2.1.), власними силами здійснювати управління майном та його комерційну експлуатацію, у відповідності з умовами даного договору (пункт 4.2.3.), своєчасно та в повному обсязі здійснювати внесення орендарю суборенд них платежів, у відповідності з розділом 5 даного контракту (пункт 4.2.4.).

Пунктом 6.1. Контракту суборенди майна №181-с/ар/пв від 01.06.2015 визначено, що дія даного контракту встановлюється до 01.06.2018, а в частині розрахунків, повернення майна з суборенди орендарю - до повного їх завершення.

19.09.2016 між відповідачем-1 - ЗАТ «РТХ Логістик», як орендарем, та відповідачем-2 - ТОВ «Рейлтранслогістик», як суборендарем, укладено додаткову угоду №38-1 до контракту суборенди майна №181-с/ар/пв від 01.06.2015, яким визначено підвідомчість спорів по даному контракту Господарському суду міста Києва.

Також, до Контракту суборенди майна №181-с/ар/пв від 01.06.2015 між відповідачем-1 - ЗАТ «РТХ Логістик», як орендарем, та відповідачем-2 - ТОВ «Рейлтранслогістик», як суборендарем, було укладено ряд додаткових угод, а саме: додаткову угоду №1 від 01.06.2015, додаткову угоду №2 від 19.06.2015, додаткову угоду № 3 від 30.06.2015, додаткову угоду №4 від 01.06.2015, додаткову угоду №5 від 14.07.2015, додаткову угоду №6 від 29.07.2015, додаткову угоду №9 від 09.09.2015, додаткову угоду №10 від 16.09.2015, додаткову угоду №20 від 03.03.2016, додаткову угоду №22 від 17.03.2016, додаткову угоду №23 від 07.04.2016, додаткову угоду №24 від 11.04.2016, додаткову угоду №25 від 14.04.2016, додаткову угоду №26 від 20.04.2016, додаткову угоду №27 від 26.04.2016, додаткову угоду №28 від 16.05.2016, додаткову угоду №30 від 30.05.2016, додаткову угоду №34 від 13.07.2016, додаткову угоду №35 від 13.08.2016, додаткову угоду №36 від 11.08.2016, додаткову угоду №37 від 22.08.2016, додаткову угоду №38 від 19.09.2016.

Вказаними додатковими угодами погоджувалися наміри сторін контракту по прийманню - передачі відповідної кількості вагонів, з зазначенням мережевих номерів, моделей, дати будівництва, вартості, заводу - виробника. На виконання вказаних додаткових угод сторонами Контракту складалися акти приймання - передач вагонів у суборенду.

Матеріалами справи також підтверджується, що 27.07.2016 між відповідачем-1 - ЗАТ «РТХ Логістик», як орендарем, та відповідачем-2 - ТОВ «Рейлтранслогістик», як суборендарем, укладено додаткову угоду №35 до Контракту суборенди майна №181-с/ар/пв від 01.06.2015, яка підписана представниками сторін та посвідчена печатками обох сторін, і відповідно до якої сторони узгодили, що орендар має намір передати, а суборендар має намір прийняти по Контракту в суборенду майно - вагони, загальною кількістю 1 827 штук, з зазначенням моделі, дати будівництва, вартості та заводу - виробника, а саме: 52552320; 52552353; 52552361; 52552437; 52552445; 52552452; 52552478; 52552486; 52552924; 52552932; 52552940; 52552973; 52553203; 52553252; 52553559; 52553575; 52553823; 52553831; 52553849; 52553872; 52553880; 52554433; 52554441; 52554474; 52554664; 52554672; 52554680; 52554706; 52554714; 52554730; 52554748; 52554755; 52556008; 52556016; 52556057; 52557030; 52557055; 52557071; 52557089; 52557337; 52558004; 52558012; 52558053; 52558202; 52558210; 52558236; 52558251; 52558434; 52558459; 52733078; 52786332; 52942570; 52942687; 52942794; 52943016; 52943099; 52954260; 52954773; 52965183; 52965332; 53104899; 53105334; 53105383; 53110292; 53129136; 53159372; 53160016; 53160404; 53198073; 53198115; 53198388; 53199063; 53199717; 53199758; 53750022; 53750287; 53750345; 53750758; 53757399; 53757654; 53764890; 53765152; 53779898; 54017124; 54017215; 54017306; 54017330; 54017439; 54017447; 54017553; 54658539; 54658703; 55025365; 55397483; 55397517; 55616940; 55623599; 55623698; 55623797; 55626774; 55628515; 55629323; 55629380; 55633432; 55633838; 55633879; 55638696; 55638829; 55641674; 55642870; 55644355; 55648570; 55648588; 55650196; 55654412; 55654685; 55654966; 55657183; 55659288; 55659940; 55661052; 55792915; 55796189; 55796528; 56250350; 56250442; 56250483; 56250509; 56250517; 56250582; 56574650; 56574668; 56574940; 56575582; 56575715; 58061417; 58493032; 58493073; 58599119; 59783456; 59783472; 59783514; 59783522; 59783530; 59783548; 59783555; 59783571; 59783605; 59783613; 59783621; 59783639; 59783647; 59959833; 59960146; 59960864; 59960872; 60742152; 60742251; 60742384; 60742442; 60775509; 60775749; 60775764; 60775814; 60775889; 60775921; 60775939; 60775947; 60775970; 60776085; 60776325; 60776341; 60776408; 60776515; 60776523; 60776671; 60776705; 60776713; 60776804; 60776820; 60776853; 60776929; 60776937; 60776952; 60777018; 60777141; 60777281; 60777315; 60777547; 60777638; 60777653; 60777679; 60777703; 60777729; 60777760; 60777786; 60777968; 60778016; 60779329; 60779410; 60779469; 60779543; 60779550; 60779576; 60779584; 60779618; 60779717; 60806486; 61565784; 61566022; 61926044; 61926101; 61926119; 61926127; 61926150; 61926168; 61926218; 61926226; 61926234; 61926242; 61926275; 61926283; 61926341; 61926358; 61926374; 61926424; 61926432; 61926440; 61926465; 61926507; 61926523; 61926564; 61926572; 61926622; 61926630; 61926648; 61926663; 61926671; 61926713; 61926721; 61926739; 61926754; 61926770; 61926804; 61926846; 61926853; 61926861; 61926887; 61926945; 61926960; 61927000; 61927018; 61927026; 61927042; 61927059; 61927067; 61927117; 61927158; 61927174; 61927216; 61927224; 61927240; 61927257; 61927273; 61927307; 61927315; 61927323; 61927331; 61927349; 61927364; 61927372; 61972840; 61972865; 61972873; 61972907; 53159620; 53160081; 53757555; 54658588; 55634877; 55641625; 55661581; 55741037; 55796569; 55801914; 59960286; 59961029; 61770244; 62100706; 52954039; 54898390; 54898739; 55298012; 55629364; 55642052; 55731541; 59674572; 61744355; 61772174; 61193868; 52943206; 59421131; 62100656; 52553567; 52975380; 53392544; 57602617; 60748910; 61198222; 60500956; 59410613; 55095145; 54897749; 60765823; 61179446; 52975539; 55197347; 55654982; 61823423; 55657035; 62100516; 52970167; 55753628; 61005914; 61006474; 61028502; 62323548; 62327432; 52553864; 52985421; 55165112; 60731353; 61028213; 61029245; 61030979; 62060728; 62342472; 62342480; 62342639; 62342753; 50031293; 53159927; 54658042; 54658869; 55644348; 59675033; 61789038; 62053657; 55773840; 56807498; 58061979; 58918715; 61681037; 61871612; 61994364; 62058581; 62326103; 55636161; 53250411; 55140222; 55167100; 55198170; 55804876; 59462796; 60779758; 60801032; 61183521; 61972980; 54017082; 55768410; 61179743; 62324330; 55193791; 59419242; 60874609; 55179600; 55355390; 55193130; 55199277; 55199731; 55737654; 60223179; 62324389; 61070033; 55161426; 55168082; 61007449; 61008645; 61070413; 61206215; 61788816; 62325907; 62325915; 54898416; 55641831; 58061540; 61788451; 61789004; 61871679; 53199253; 55730998; 59403378; 52985579; 61859567; 67142323; 55094288; 52986346; 53159935; 53198024; 59960229; 61609723; 61851754; 55152722; 55154843; 55796106; 59960658; 62326525; 62326533; 62059167; 53160008; 55164677; 52953965; 53159521; 61852679; 61864831; 52845922; 61257671; 61865242; 52986437; 59676296; 53750535; 53110102; 53756854; 55164636; 56011489; 56575707; 60633302; 55154694; 61994778; 60575222; 55094858; 55198014; 55397558; 60873379; 52965019; 53757076; 55397566; 52954369; 53116430; 54017561; 55152359; 55179337; 59675298; 52970084; 52970415; 52986114; 54017314; 55164891; 61870283; 52985454; 52985660; 53105458; 53198420; 54658828; 55197669; 55198964; 55355291; 53110268; 53764809; 55798144; 55652762; 55654404; 53392460; 55760847; 61004669; 60732187; 53757241; 55732036; 55659171; 55199681; 55095301; 55179410; 55293021; 58061839; 60223583; 60691748; 60730843; 60775830; 55165294; 55079974; 60759883; 60864154; 61874665; 62324983; 59959940; 52909496; 52965365; 52986767; 55760722; 60476348; 60510989; 62058821; 62326459; 55193601; 53116273; 55161079; 55166599; 61994216; 55197438; 53110565; 55197735; 52986973; 55199509; 61069183; 53764650; 66069063; 52965274; 52987039; 53105441; 55152656; 61972238; 52909470; 52970555; 55165302; 61006714; 61993986; 59960203; 55737662; 56008386; 62059340; 52909652; 53109526; 55167902; 55652093; 55726467; 55801757; 55812523; 56012727; 61007464; 61994109; 62327382; 55654958; 61971941; 62325022; 53115937; 55167340; 55357099; 62100334; 61008876; 52954799; 55181317; 55805964; 61789236; 55732853; 55764930; 61008041; 61994687; 55771448; 55657209; 59961151; 60668480; 55193189; 59423426; 60780350; 60633526; 56008915; 52502960; 53756979; 55167209; 62324926; 53116356; 53750402; 58061367; 53765251; 55193767; 55198469; 61609772; 60778750; 55780746; 61004065; 60775582; 60783347; 62304779; 52733094; 52985785; 53750162; 55166169; 56012081; 59465898; 62100623; 58061599; 55166151; 61008389; 62325089; 62325188; 55193288; 62058011; 53198560; 57605586; 60688462; 60733862; 55654313; 61182309; 61788428; 54658885; 55165898; 55193577; 55193981; 55198824; 59403337; 61255352; 61255766; 61257002; 61852802; 61864708; 60851177; 53158911; 53757084; 55164842; 55358295; 55397491; 55642888; 55652788; 55661458; 55802185; 59960252; 60803962; 61732178; 61789178; 55753529; 55094742; 56008600; 54658414; 54898697; 55185920; 55628556; 55730899; 55786222; 55789465; 55802011; 59960849; 59961292; 60734043; 52786464; 53392270; 54897715; 55197701; 55198402; 61994034; 62100631; 52786563; 52943222; 55179121; 58493040; 52850542; 52978962; 53159513; 54658745; 54658836; 55641815; 59675090; 59959908; 60775459; 60828225; 61007142; 62054184; 62058979; 62059159; 62324256; 55179519; 52244712; 52942901; 52986577; 53109385; 55167266; 61872206; 55179279; 52975604; 58599127; 50031699; 52244639; 52935558; 52975612; 53116059; 53116059; 55095798; 55165807; 55181028; 55628523; 55657019; 55771778; 56575152; 57605420; 59385427; 59423400; 59463794; 60730868; 60755303; 60883436; 61833547; 53160479; 61737441; 54658976; 55165682; 55628564; 59960419; 61874442; 61833109; 62325568; 55165609; 58061805; 58493008; 59421222; 61972972; 62326475; 66048570; 60785425; 55095939; 60803160; 66676941; 67152223; 53159380; 53750600; 53764882; 55164818; 55770770; 55778146; 59960989; 61972188; 52909801; 55193411; 53105144; 54658737; 55180178; 61007381; 61992889; 61846648; 66664913; 53109575; 53750196; 53764759; 54658208; 54898705; 55161145; 55397467; 55623490; 55626782; 55632871; 55654388; 55654602; 55659866; 55802235; 56008568; 60473402; 61007969; 62327648; 55816904; 55297972; 52489440; 52846391; 52935269; 52953932; 54658570; 55154371; 55161269; 55165641; 55193502; 55655427; 56799471; 60475167; 61180972; 61993929; 55652697; 60828647; 62325618; 55080048; 55167167; 52985942; 61796728; 61801429; 66633553; 67277236; 52986965; 67051243; 59959817; 62325535; 52965225; 53158929; 55165070; 55167571; 55168173; 55181176; 55181879; 55298293; 55737688; 55751622; 55758114; 55789341; 56007933; 56575160; 59430108; 61182374; 62054275; 62060249; 62061122; 52954443; 53757118; 54898788; 61737227; 55355192; 59960377; 59961136; 61197885; 52732906; 53199212; 53392601; 54658901; 55801807; 59423434; 55730691; 55654867; 55789432; 53392213; 54898903; 59419283; 57602641; 59410647; 61738159; 61771655; 52954781; 55164958; 59960070; 53159455; 53392577; 55095426; 58493149; 60731734; 61179685; 61566006; 62323886; 53160727; 55095160; 53392502; 56799539; 55654917; 53199014; 55298327; 55804926; 57600629; 59960195; 60781614; 62059274; 55292783; 53750584; 53757449; 62342068; 57582389; 61829941; 55659049; 52970100; 52954690; 53757647; 61071643; 61788501; 61971958; 52732807; 52985413; 53198149; 54897699; 54898101; 55167779; 58061920; 59960633; 61833356; 61735858; 61803607; 61804589; 54123716; 59463190; 60490125; 56012180; 58599242; 60781978; 52489523; 53757001; 55655088; 55642011; 61007282; 61780268; 55161186; 55760813; 62058615; 53104972; 53110474; 54157714; 55152680; 55167589; 55185797; 55775928; 55785117; 55787352; 55811020; 56100555; 57612749; 59385435; 60780434; 60888831; 61004636; 61259362; 61788766; 61845962; 62054085; 62327010; 53199469; 60781150; 52935608; 53116257; 54123666; 54898150; 55628390; 55729388; 57605438; 59675991; 61009080; 61006920; 55193684; 55758130; 55783369; 58062027; 61872032; 58061680; 55659981; 57626913; 59960708; 59961003; 60508587; 56005788; 60780079; 52935418; 55198907; 60845161; 52975364; 58599234; 52732922; 52785359; 55198451; 55292965; 55370498; 60781200; 61005260; 61258059; 61788741; 61789079; 61994331; 55773576; 60763844; 60764024; 53160156; 55193585; 58061748; 55197891; 55641880; 52965456; 55738629; 56805898; 59783506; 59960336; 60914710; 55655518; 52909355; 55179725; 55193254; 55199574; 56012487; 58061516; 59961177; 61837167; 55025373; 62324629; 55753461; 52733136; 54658620; 52970613; 53116737; 53159570; 55198253; 55632889; 59959585; 60888732; 61972360; 55166300; 55771703; 60685120; 61788436; 61008926; 56011513; 53159646; 61788162; 62325840; 55198956; 55652713; 55659882; 60780012; 61004628; 61737516; 62060926; 62100805; 55167886; 52954435; 53110441; 53129128; 54898358; 54898861; 55166888; 55292890; 55772628; 58599218; 59419275; 60488129; 61004941; 61072385; 61229209; 61789020; 61873378; 62053715; 62058912; 62325741; 62341847; 54658612; 52733250; 60780772; 55654420; 56250558; 61004081; 61005351; 54158142; 55197776; 55657142; 61006904; 55198691; 55298434; 59960997; 60781838; 61181475; 54658224; 55181820; 55199285; 55654628; 58061912; 58061946; 55198808; 60760683; 62057914; 55167548; 55161178; 60998853; 52970670; 62058805; 52942406; 55095087; 53110110; 52934643; 55154009; 55155626; 55654883; 55806020; 61992681; 52733169; 52909942; 61008827; 55792964; 55166201; 55181416; 55789317; 59385484; 59674564; 55756472; 53198313; 55095475; 55654339; 60752102; 61788709; 50031996; 52935442; 52942885; 53757290; 54658216; 55193742; 55616965; 55655013; 55790760; 59421164; 59960351; 59961326; 60510716; 60733342; 61181723; 61788105; 61871489; 61872958; 61972659; 62324579; 53160412; 56799562; 60574951; 61006706; 61971651; 55198493; 61814042; 53108940; 55780035; 61992749; 60509445; 61774527; 61872107; 55161244; 55298129; 55298400; 55731673; 55772271; 61842456; 56008972; 55179956; 55796312; 61862157; 55780720; 58062043; 61006821; 55298103; 61179818; 61183869; 52733243; 52244662; 55181671; 59960005; 61031266; 52934882; 52942729; 52965357; 52978889; 53198461; 53750253; 55168165; 55654362; 55789176; 56575061; 58493131; 60781515; 61182267; 61789483; 61861407; 52965266; 55095277; 55155030; 55397442; 58062001; 60742335; 60779816; 61004701; 61871166; 53160024; 55094031; 59410662; 61004016; 61005765; 61006847; 61179032; 52934361; 52987120; 53750733; 55095699; 55193916; 55370449; 61000675; 55180954; 61006573; 60810421; 62342621; 61871810; 55197388; 61829958; 55796320; 55659924; 53198479; 55094247; 55733356; 55094270; 52985470; 55297998; 52970654; 53116752; 52244571; 52786126; 52850450; 52935038; 52943271; 52954856; 52985561; 53159687; 53199030; 53750709; 53779930; 55166235; 55180210; 55181333; 55193668; 55198345; 55198477; 55198790; 55623896; 55638803; 55650394; 55758072; 55779946; 59960690; 59961110; 60636479; 60781168; 60912219; 61004156; 61004347; 61179339; 61184479; 61184602; 61992533; 61992640; 62060439; 62324462; 62324884; 62325337; 62327531; 62326756; 52552429; 52986106; 53116422; 53392080; 55197412; 61007712; 61813416; 61813531; 61845251; 61847703; 53392445; 55154777; 52556040; 52942356; 52942752; 52975356; 52954344; 60767837; 60773389; 62060520; 55732028; 55789150; 54658786; 61006961; 58061391; 53116349; 54658257; 55650725; 53160131; 52987187; 55632939; 59463695; 59959510; 60634664; 52970662; 62325584; 58599259; 62327176; 54157458; 52489556; 52954666; 52970548; 53392353; 55166896; 55632855; 60841475; 61737573; 55095541; 61791570; 61855847; 54898002; 55198873; 55798102; 59410993; 60482676; 61096343; 61224150; 62056221; 52935319; 52942398; 52987369; 53764718; 53765061; 53779906; 54898937; 55164701; 55167258; 55638894; 55753479; 55804801; 60679305; 60683026; 60869450; 61179073; 61789400; 61992822; 62060348; 62325733; 54897731; 55798128; 52965027; 61259461; 61993903; 61008405; 53392239; 61972808; 52986072; 61993960; 55733364; 55810105; 57626905; 55185896; 55193775; 55178859; 55810626; 53750550; 53756805; 55657266; 52785847; 53756821; 55094916; 55095269; 55746325; 55779953; 56008659; 60631405; 61183604; 61871943; 53750311; 55165138; 55180020; 60806718; 61006987; 61243762; 55093975; 52733052; 52942471; 54898291; 56011547; 61561338; 62058250; 61005112; 52954211; 55292866; 59960096; 60742038; 61004875; 53159448; 55166730; 60851763; 55358691; 55199426; 52965423; 57591265; 60912268; 52978863; 52986627; 55652770; 59410928; 60502655; 61183877; 61832846; 62324900; 56100340; 55025357; 55093991; 55786230; 52934668; 52975513; 53115945; 57632747; 59783464; 60685526; 52975778; 61179727; 55094197; 52970076; 55095400; 55095574; 55165146; 55167530; 55193999; 56011752; 61783601; 56799604; 61008967; 61178810; 55292775; 52909645; 52954609; 55094205; 55094312; 55154926; 55194047; 56805393; 58599101; 59426239; 60694072; 61994083; 52970217; 55298442; 55654545; 61205761; 52934346; 52985512; 52985918; 52986940; 55633440; 55778120; 60485141; 60731387; 60756632; 61005047; 61008256; 61993879; 62327507; 52732898; 52909777; 52935152; 52935210; 52935574; 52935590; 52942661; 52943180; 52943263; 53757605; 53757696; 55166284; 55168116; 56012578; 56100548; 58599226; 54897616; 55167027; 55654834; 57605552; 58061300; 61183752; 62324728; 62325386; 55370514; 53116497; 52965134; 56799505; 59960773; 61183380; 61220232; 61750451; 61871562; 62327200; 66601170; 59960716; 59961300; 61004479; 53392205; 60637352; 60818549; 60842176; 52733151; 52975349; 52985850; 52986007; 52986981; 52987138; 54898192; 55164644; 53104931; 54898846; 55728026; 58061276; 60759065; 61006078; 62325410; 52979143; 55179386; 61865689; 62326780; 61006946; 61183760; 62054143; 53750428; 55152631; 55179162; 60751377; 60781507; 61789285; 62058920; 62324447; 52986494; 59079939; 61796413; 52975471; 53105243; 55802151; 60912441; 56575137; 61179388; 66600255; 55193734; 52943156; 59960971; 61181756; 52557022; 52935103; 52979010; 55659122; 61825618; 55153803; 60637535; 55179667; 62058771; 54113808; 55179055; 55657357; 61008900; 53110086; 54898549; 59960955; 55155634; 55758122; 59403352; 53750329; 62058938; 62325527; 54158084; 54658430; 53116547; 55167795; 55198048; 67159053; 55167845; 55775910; 59675595; 61005138; 55198311; 52935020; 55774160; 60833241; 61236360; 52244514; 52970696; 53116646; 55154918; 55652580; 55746838; 59960047; 60838232; 61008223; 61737326; 61788683; 62324637; 62341813; 54898945; 55161608; 61178828; 55796361; 54898648; 60777224; 60780277; 53198057; 55165278; 52909553; 55167498; 58061771; 52732963; 55193338; 60685666; 61008868; 61248738; 55648547; 56005549; 61232187; 61737318; 55179832; 55661086; 61972147; 60692233; 52489481; 52935426; 53115812; 60775855; 55776819; 60780442; 61788337; 62058359; 62060173; 62060918; 62326772; 61737300; 53105284; 55167928; 53199782; 57589335; 53105078; 52943057; 61833505; 55193403; 59674531; 52489424; 61806568; 61993051; 55732887; 60501673; 54017603; 55095749; 62059126; 55655450; 53199352; 55370555; 55298269; 55197552; 60775442; 54158100; 60687217; 55761910; 59423475; 55760706; 55179873; 55199632; 57632721; 58061284; 54897756; 55197305; 61006144; 61824652; 53116828; 55185789; 52935566; 55181226; 55193486; 55771786; 61004727; 61005054; 62326467; 61972584; 62342456; 66931601; 52244407; 54898747; 61262960; 62060181; 54898242; 58061995; 62324470; 56100431; 55166979; 55168041; 57582520; 52986585; 55079958; 55357792; 55657381; 58493099; 61007670; 52954500; 55729156; 55796502; 56250319; 61178877; 61789103; 52987294; 55165401; 55178917; 55292767; 60501475; 54658166; 59386011; 52954252; 54017348; 53115994; 61841177; 55655930; 60509148; 60757135; 55181853; 61780748; 55154850; 60632288; 52954757; 61009106; 53764833; 55197784; 61561320; 61241659; 56008683; 61179800; 53160651; 60494069; 61181806; 53750089; 55166417; 56799448; 61007605; 61001624; 61737375; 55737456; 61994026; 53115804; 55798052; 57632770; 59960757; 61197240; 61203410; 52943073; 60500022; 61871265; 55810576; 53198040; 53765442; 55199640; 59423418; 62325634; 53160040; 60743820; 57583973; 61007431; 52934858; 53115754; 55753503; 61214169; 61972642; 52970266; 55154769; 59423459; 61098356; 61181236; 62059183; 60806940; 61565834; 60482783; 55638399; 55094239; 59960021; 52244753; 55734842; 58062035; 61788717; 54898820; 55164784; 55179923; 61072310; 55164651; 59959916; 55198071; 55080055; 61993770; 55181051; 55193213; 55199376; 61229837; 61772323; 61816617; 61789129; 61609913; 55654347; 52943255; 52935095; 53158945; 55199699; 55181119; 60767043; 56250533; 55080139; 55370399; 55370605; 55785125; 53653333; 55095186; 60222924; 52943289; 58493115; 60848132; 61994463; 55776835; 62327234; 55628499; 54658307; 60780475; 60765732; 55659726; 55181705; 61861662; 62059266; 52970712; 55197743; 62326301; 52954179; 55095756; 53160107; 52942596; 55794614; 55181754; 62342316; 55796163; 55753511; 62053632; 62054226; 52934932; 53115952; 62324173; 55185722; 52934478; 55179824; 53115770; 62323647; 62342357; 61872727; 55659056; 61609756; 59960948; 55178719; 55193908; 60871811; 55140115; 59378828.

Пунктом 3 додаткової угоди №35 до Контракту суборенди майна №181-с/ар/пв від 01.06.2015 сторони визначили, що угода вступає в силу з моменту підписання та діє протягом строку дії контракту.

Факт користування вищезазначеними вагонами згідно додаткової угоди №35 до Контракту суборенди майна №181-с/ар/пв від 01.06.2015 відповідачем-2 не заперечувався.

Позивач, звертаючись до суду із позовом у даній справі (із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29.11.2017), вважає, що Контракт №181-з/ар/пв від 01.06.2015 в частині дії додаткової угоди №35 від 27.07.2016, укладений між відповідачами, на момент його укладення суперечив статтям 759, 761, 774 Цивільного кодексу України, порушує його права як орендаря, а тому є недійсним в силу статей 203, 215 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у частині визнання недійсним Контракту №181-з/ар/пв від 01.06.2015 в частині дії додаткової угоди №35 від 27.07.2016 та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача-2 з цього приводу, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими, відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 2 статті 180 Господарського кодексу України визначає, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Частиною 6 наведеної статті визначено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно частини 1 статті 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Статтею 761 Цивільного кодексу України визначено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Згідно частини 1 статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 774 Цивільного кодексу України визначено, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до статті 781 Цивільного кодексу України договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір найму припиняється у разі ліквідації юридичної особи, яка була наймачем або наймодавцем.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Із урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» №11 від 29.05.2013 визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Обов'язок доказування та подання доказів як відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній станом на дату прийняття оскарженого рішення, так і відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній станом на дату розгляду справи судом апеляційної інстанції, розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору (його частини) недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод (їх частин) недійсними.

При цьому господарський суд, вирішуючи спір, повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні Господарського процесуального кодексу України доказами, певного суб'єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Як підтверджується матеріалами справи та зазначалося судом вище, 01.07.2014 між відповідачем-1 - ЗАТ «РТХ Логістик», як орендарем, та позивачем, як суборендарем, було укладено Договір суборенди майна №02/07/14, за умовами якого позивач отримав в суборенду технічно справні і комерційно придатні вагони, що мають мережеві номера, право виходу курсування на коліях загального користування залізниць, доріг Російської Федерації, Білорусії, України, Казахстану, країн Балтії, і зобов'язався прийняти це майно, стежити за його збереженням, проводити оплату орендної плати в порядку і терміни, встановлені договором. Позивачем було прийнято майно в суборенду, а також належним чином виконувались умови договору щодо сплати орендної плати. Додатковою угодою №2 від 09.11.2014 між відповідачем-1 та позивачем було погоджено, що строк дії договору становить з 01.07.2014 по 31.12.2019.

При цьому, матеріалами справи також підтверджується, що 01.06.2015 між відповідачем-1 - ЗАТ «РТХ Логістик», як орендарем, та відповідачем-2 - ТОВ «Рейлтранслогістик», як суборендарем, було укладено контракт суборенди майна № 181-з/ар/пв, в подальшому до якого додатковими угодами вносились зміни, за умовами яких відповідач-2 отримав в суборенду технічно справні і комерційно придатні вагони, що мають мережеві номера, право виходу курсування на коліях загального користування залізниць, доріг Російської Федерації, Білорусії, України, Казахстану, країн Балтії, і зобов'язався прийняти це майно, стежити за його збереженням, проводити оплату орендної плати в порядку і терміни, встановлені договором.

Крім того, 27.07.2016 між відповідачем-1 - ЗАТ «РТХ Логістик», як орендарем, та відповідачем-2 - ТОВ «Рейлтранслогістик», як суборендарем, укладено додаткову угоду №35 до Контракту суборенди майна №181-с/ар/пв від 01.06.2015, яка підписана представниками сторін та посвідчена печатками обох сторін, і відповідно до якої сторони узгодили, що орендар має намір передати, а суборендар має намір прийняти по контракту в суборенду майно вагони, загальною кількістю 1 827 штук, з зазначенням моделі, дати будівництва, вартості та заводу - виробника.

Колегія суддів, дослідивши укладені між сторонами спору правочини: договір суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014 та додаткову угоду до нього №2 від 09.11.2014, які підписані представниками відповідача-1 та позивача, а також посвідчені їх печатками, а також Контракт суборенди майна №181-з/ар/пв від 01.06.2015 та додаткову угоду №35 від 27.07.2016 до контракту суборенди майна №181-с/ар/пв від 01.06.2015, які підписані представниками відповідача-1 та відповідача-2, а також посвідчені їх печатками, і які містять права та обов'язки сторін, предмет, ціну, дійшла висновку, що вказані правочини є укладеними (вчиненими) між сторонами в розумінні частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 180 Господарського кодексу України.

Також, дослідивши умови Договору суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014 (з урахуванням додаткових угод) та предмет Контракту №181-з/ар/пв від 01.06.2015 в редакції додаткової угоди №35 від 27.07.2016, суд дійшов висновку, що предметом вказаних правочинів є одне й те ж саме майно (вагони - 1827 одиниць), які станом на дату укладення Контракту та додаткової угоди №35 до нього перебували в суборенді саме позивача на підставі чинного, не розірваного і не визнаного недійсним правочину, і право суборенди якого охороняється нормами закону.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 6.1. Договору суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014 (в редакції додаткової угоди № 2 від 09.11.2014) дія даного договору розповсюджується на взаємовідносини сторін, які виникли з 01.07.2014 і діє до 31.12.2019, тобто на момент укладення між відповідачем-1 та відповідачем-2 додаткової угоди №35 від 27.07.2016, спірні вагони у кількості 1 827 штук перебували у позивача на законному майновому праві суборенди, посвідченому відповідним договором, і строк користування таким правом не сплив.

Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, укладенням додаткової угоди №35 від 27.07.2016 охоронюване законом майнове право позивача є порушеним зі сторони відповідачів -1 та -2, оскільки внаслідок укладення наведеної угоди відповідач-1 розпорядився на користь відповідача-2 майновим правом особи (у даному випадку майновим правом суборенди (користування) позивача), не припинивши з позивачем (як суборендарем) у встановлений законом та/або договором суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014 (в редакції додаткової угоди № 2 від 09.11.2014) спосіб правовідносин суборенди 1 827 одиниць вагонів саме станом на момент укладення з відповідачем-2 додаткової угоди №35 від 27.07.2016.

Посилання скаржника на те, що права позивача не є порушеними, оскільки Договір суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014 розірвано згідно рішення Арбітражного суду міста Москви у справі №А40-134134/17-109-716, а відтак правовідносини сторін за договором суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014 припинилися, не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Так, 26.10.2017 Арбітражним судом міста Москви оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі №А40-134134/17-109-716, яким розірвано Договір суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014 та зобов'язано компанію MANTELLI LTD (BELIZE) повернути ЗАО «РТХ-Логістик» вагони у кількості 67 штук. Повний текст рішення у справі №А40-134134/17-109-716 складено 02.11.2017.

Колегія суддів зазначає, що за змістом частини 3 статті 653 Цивільного кодексу України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Аналогічним чином дане питання врегульоване частиною 3 статті 453 Цивільного кодексу Російської Федерації (мовою оригіналу): «В случае изменения или расторжения договора обязательства считаются измененными или прекращенными с момента заключения соглашения сторон об изменении или о расторжении договора, если иное не вытекает из соглашения или характера изменения договора, а при изменении или расторжении договора в судебном порядке - с момента вступления в законную силу решения суда об изменении или о расторжении договора.».

Колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 180 Арбітражного процесуального кодексу Російської Федерації визначено наступне (мова оригіналу): «Решение арбитражного суда первой инстанции, за исключением решений, указанных в частях 2 и 3 настоящей статьи, вступает в законную силу по истечении месячного срока со дня его принятия, если не подана апелляционная жалоба. В случае подачи апелляционной жалобы решение, если оно не отменено и не изменено, вступает в законную силу со дня принятия постановления арбитражного суда апелляционной инстанции».

Згідно доданої відповідачем-2 до суду апеляційної інстанції копії резолютивної частини постанови Дев'ятого Арбітражного апеляційного суду від 30.01.2018 у справі №А40-134134/17 (том 11, а.с. 245) рішення Арбітражного суду міста Москви у справі №А40-134134/17 (109-716) залишено без змін, а апеляційну скаргу Мантеллі ЛТД залишено без задоволення.

Отже, рішення Арбітражного суду міста Москви у справі №А40-134134/17 (109-716) набрало законної сили з моменту прийняття постанови арбітражним апеляційним судом.

Таким чином, станом на момент прийняття рішення у справі №910/8236/17 рішення Арбітражного суду міста Москви у справі №А40-134134/17 -109-716 (оголошено вступну та резолютивну частину - 26.10.2017, повний текст складено - 02.11.2017) не набрало законної сили, а зобов'язання сторін за Договором суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014 не були припиненими, чим спростовуються доводи скаржника щодо відсутності у позивача порушеного права у зв'язку із розірванням Договору суборенди майна №02/07/14 від 01.07.2014 в судовому порядку.

Також, колегія суддів зазначає, що у справі №А40-134134/17-109-716 досліджувались умови виконання договору суборенди майна № 02/07/14 від 01.07.2014 та зобов'язання повернути вагони, тобто предметом спору у даній справі були обставини, які стосуються умов виконання договору суборенди майна № 02/07/14 від 01.07.2014, укладеного між позивачем та відповідачем-1, що жодним чином не впливає на оцінку обставин недійсності контракту суборенди майна №181-с/ар/пв від 01.06.2015 в частині дії додаткової угоди №35 від 27.06.2016, укладеної між відповідачем-1 та відповідачем-2, оцінка яких здійснюється судом саме на момент укладення оспорюваного правочину, а не за наслідками обставин, які виникли в процесі його виконання.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні спору про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 Цивільного кодексу України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли в зв'язку з вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції Цивільний кодекс України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи».

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України встановлено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

З огляду на вказані приписи, правила статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 Цивільного кодексу України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 10.02.2016 у справі № 6-3005цс15, від 25.05.2016 у справі № 6-605цс16, постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №924/512/17.

З огляду на викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази в сукупності з встановленими обставинами справи, суд дійшов висновку, що позивачем під час розгляду справи судом першої інстанції було належними у розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України доказами доведено наявність у нього чинного (діючого) суб'єктивного права та порушення цього права з боку відповідача-1 та відповідача-2 шляхом укладення додаткової угоди № 35 від 27.07.2016, а тому контракт №181-з/ар/пв від 01.06.2015 в частині дії додаткової угоди №35 від 27.07.2016, на момент його укладення між відповідачами - 1, 2 суперечив вимогам закону, а саме статтям 759, 761, 774, 781 Цивільного кодексу України, порушував права та охоронювані законом інтереси позивача, як суборендаря, що є порушенням статті 203 Цивільного кодексу України та за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним.

Як на підставу недоведеності обставин, що мають значення для цієї справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, відповідач-2 у апеляційній скарзі посилається на те, що у матеріалах справи містяться незавірені належним чином копії актів приймання-передачі вагонів та що копії цих актів та їх оригінали в судовому засідання не досліджувались.

Із цього приводу колегія суддів зазначає, що представником позивача 26.10.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва було подане клопотання про долучення до матеріалів справи актів приймання-передачі до договору суборенди №02/07/14 від 01.07.2014, які підтверджують факт прийняття позивачем у користування вагонів у кількості 1827 одиниць. При цьому, в додатках до клопотання було вказано інформацію у формі таблиці щодо прийнятих позивачем вагонів за договором суборенди №02/07/14 від 01.07.2014 та вагонів, які ЗАТ «РТХ-Логістик» зобов'язалося передати ТОВ «Рейлтранслогістик» на підставі Контракту суборенди майна №181-з/ар/пв від 01.06.2015 та додаткової угоди №35 від 27.07.2016.

Відповідне клопотання про долучення документів було прийняте судом першої інстанції та досліджене ним.

Поруч із цим, відповідачем-2 під час розгляду справи в суді першої інстанції достовірність вказаних актів приймання-передачі під сумнів не ставилась, представником відповідача-2, який був присутній у судових засіданнях суду першої інстанції, клопотань про ознайомлення із оригіналами відповідних актів не заявлялось, а тому посилання скаржника в апеляційній скарзі на такі обставини не приймаються судом до уваги.

Щодо тверджень відповідача-2 про наявність підстав для припинення провадження у справі оскільки існує ідентична справа, в якій було прийняте рішення щодо правомірності Контракту суборенди №181-с/ар/пв від 01.06.2015, в тому числі додаткової угоди №35 від 27.07.2017, а саме справа №910/23892/16, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017, яка була чинною станом на дату прийняття оскарженого рішення) господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017, яка була чинною станом на дату прийняття оскарженого рішення) було можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України можливе за наявності тотожності всіх трьох елементів, тобто якщо збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Зміна хоча б одного з них свідчить про відсутність тотожності позовів і не перешкоджає заінтересованим особам звертатись до суду з позовом.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 19.01.2017 у справі №910/23892/16 припинено провадження за первісним позовом ЗАТ «РТХ-Логістик» про розірвання контракту суборенди майна від 01.06.2015 №181-с/ар/пв, стягнення 17 244 000 російських рублів заборгованості за цим контрактом та зобов'язання ПАТ «Українська залізниця» заборонити курсування вагонів шляхом проставлення ознаки в АБД, а також задоволено зустрічний позов ТОВ «Рейлтранслогістік» до ЗАТ «РТХ-Логістик» та ПАТ «Українська залізниця» про зобов'язання вчинити дії. Зобов'язано ЗАТ «РТХ-Логістик» передати ТОВ «Рейлтранслогістік» за контрактом суборенди майна №181-с/ар/пв від 01.06.2015 напіввагони у кількості 1827 одиниць згідно з переліком.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 у справі №910/23892/16 у задоволенні позовних вимог ТОВ «Рейлтранслогістік» до ПАТ «Українська залізниця» про зобов'язання внести ТОВ «Рейлтранслогістік» до автоматизованої бази даних вантажних вагонів компаній-операторів оператором напіввагонів у кількості 1827 одиниць згідно наведеного переліку - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2017 у справі №910/23892/16 залишені без змін рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 та додаткове рішення від 01.03.2017.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №910/23892/16 рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2017 у справі №910/23892/16 залишено без змін.

Колегією суддів встановлено, що у справі №910/23892/16 жодного рішення стосовно визнання недійсним Контракту суборенди майна №181-с/ар/пв від 01.06.2015 в частині дії додаткової угоди №35 від 27.06.2017 не приймалось. При цьому, MANTELLI LTD (BELIZE) не був учасником справи №910/23892/16 станом на дату прийняття рішення, а виступив як заявник апеляційної скарги, в якій, зокрема, просив суд апеляційної інстанції застосувати передбачені статтею 83 Господарського процесуального кодексу України права виходу за межі позовних вимог і заявив вимогу про визнання недійсним Контракту №181-з/ар/пв від 01.06.2015. Втім, судом апеляційної інстанції у справі №910/23892/16 не було встановлено правових підстав для вчинення відповідних процесуальних дій та відмовлено у задоволенні апеляційної скаргиLTD (BELIZE) у вказаній справі.

Предметом спору у справі №910/8236/17 (з урахуванням здійснених позивачем уточнень) є додаткова угода №35 від 27.06.2016 до Контракту суборенди майна №181-с/ар/пв від 01.06.2015, а також визнання за позивачем права оренди вагонів за відповідним переліком (1 827 одиниць, які, як предмет оренди, передбачені саме даною додатковою угодою) та зобов'язання уповноваженого органу щодо ведення Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів внести інформацію саме щодо позивача (у справі № 910/23892/16 таку вимогу заявляло саме ТОВ «Рейлтранслогістик», як особа, яка вважала, що саме її право порушено), а отже, предмети спору у справах №910/23892/16 та №910/8232/17 є різними.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що оскільки рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав - відсутнє, обумовлені пунктом 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України підстави для припинення провадження у справі №910/8236/17 у суду першої інстанції були відсутні, а рішення, яким вимога позивача про визнання контракту № 181-з/ар/пв від 01.06.2015 в частині дії додаткової угоди № 35 від 27.07.2016, укладеного між ЗАТ «РТХ Логістик» та ТОВ «Рейлтранслогістик», недійсним - законним та обґрунтованим.

Господарський суд міста Києва, приймаючи оскаржене рішення, задовольнив також позовні вимоги компанії MANTELLI LTD (BELIZE) у частині визнання за ним права оренди вагонів у кількості 1827 одиниць (згідно переліку, наведеного у позовній заяві).

Водночас, суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції у цій частині встановив наступне.

У процесі розгляду справи судом першої інстанції позивачем подавались заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Так, 27.07.2017 позивач через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав заяву про зменшення розміру позовних вимог (том 2, а.с. 51-58), в якій просив суд прийняти зменшення позовних вимог шляхом виключення з переліку залізничних вагонів, право на суборенду яких просить визнати за собою позивач, 404 одиниць залізничних вагонів та визнати за позивачем право суборенди 1418 вантажних вагонів (перелік наведено у пункті 2 прохальної частини заяви про зменшення розміру позовних вимог). Дана заява мотивована тим, що позивачу із листа оператора вагонів - ТОВ «Металургтранс» стало відомо, що 404 одиниць залізничних вагонів згідно переліку, власником яких є АО «ВЭБ-Лизинг», більше не є предметом оренди відповідачем-1 - ЗАТ «РТХ Логістик», а отже не можуть бути предметом суборенди у відносинах із позивачем.

Вказана заява була прийнята судом до розгляду як така, що відповідає статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

28.08.2017 позивачем через відділ діловодства Господарського суду міста Києва було знову подано заяву про зменшення розміру позовних вимог (том 9, а.с. 108-114), у якій він просив суд прийняти зменшення позовних вимог шляхом виключення з переліку залізничних вагонів, право на суборенду яких просить визнати за собою позивач, 1 332 одиниць залізничних вагонів та визнати за позивачем право суборенди 86 вантажних вагонів (перелік наведено у пункті 2 прохальної частини заяви про зменшення розміру позовних вимог). Дана заява мотивована тим, що 23.08.2017 оператор спірних вагонів - ТОВ «Металургтранс» повторно звернувся до позивача і, посилаючись на лист власника залізничних вагонів АО «ВЭБ-Лизинг» від 16.08.2017 №2684/17 (копія додана до заяви) повідомив, що компанія ЗАТ «РТХ Логістик» з 04.08.2017 не є орендатором (суборендатором) 1 704 одиниць залізничних вагонів згідно переліку, власником яких є АО «ВЭБ-Лизинг». З цього листа та доданого до нього переліку 1 704 одиниць залізничних вагонів позивач встановив, що з предмету договірних відносин, які є предметом даної судової справи, де позивач в якості суборендаря користувався станом на дату подання даної заяви 1418 одиницями залізничних вагонів, 1 332 одиниці більше не можуть бути ані предметом таких договірних відносин між позивачем та відповідачем-1 (ЗАТ «РТХ Логістик»), ані предметом розгляду в межах цієї судової справи.

Вказана заява, як вбачається із матеріалів справи та зазначено в оскарженому рішення, також була прийнята судом до розгляду як така, що відповідає статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

У подальшому, 29.11.2017 позивачем через відділ діловодства Господарського суду міста Києва було подано заяву в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України про уточнення позовних вимог, в якій позивач виклав свої позовні вимоги у наступній редакції: визнати спірний контракт №181-з/ар/пв від 01.06.2015 в частині дії додаткової угоди №35 від 27.07.2016, укладений між ЗАТ «РТХ Логістик» та ТОВ «Рейлтранслогістик», недійсним, а в решті позовні вимоги залишити без змін.

Колегія суддів зазначає, що вищевказану заяву позивача від 29.11.2017 суд першої інстанції помилково оцінив як таку, що збільшувала позовні вимоги в частині визнання права суборенди на вагони, оскільки остання, з огляду на її зміст, такої вимоги не містить, та безпідставно розглянув позовну заяву у первісній редакції стосовно 1 827 вагонів, а не 86 вагонів згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог від 28.08.2017.

Позивач у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 19.02.2019 підтвердив, що заявою від 29.11.2017 не збільшував розмір позовних вимог, а просив позовні вимоги у частині визнання права суборенди на вагони розглянути щодо 86 вагонів (згідно переліку, наведеного у заяві про зменшення розміру позовних вимог від 28.08.2017).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, врахувавши подану позивачем до суду першої інстанції заяву про зменшення розміру позовних вимог від 28.08.2017, оскільки суб'єктивне право суборенди позивача, наявне у нього на підставі договору суборенди майна № 02/07/14 від 01.07.2014 (в редакції додаткової угоди № 2 від 09.11.2014) є порушеним щодо 86 вагонів, право суборенди яких, у тому числі, було передано відповідачем-1 відповідачу-2 шляхом укладення додаткової угоди №35 від 27.07.2016 до Контракту №181-з/ар/пв від 01.06.2015, і недійсність контракту №181-з/ар/пв від 01.06.2015 в частині дії додаткової угоди №35 від 27.07.2016 встановлена в судовому порядку, дійшла висновку, що вимога позивача про визнання за ним права оренди вагонів у кількості 86 одиниць (згідно переліку, наведеного у пункті 2 прохальної частини заяви про зменшення розміру позовних вимог) підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції у цій частині підлягає зміні.

Водночас, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог компанії MANTELLI LTD (BELIZE) в частині, що стосується зобов'язання ПАТ «Українська залізниця» філія «ГІОЦ» внести в Автоматизований банк даних парку вантажних вагонів інформацію про MANTELLI LTD (BELIZE) шляхом зазначення MANTELLI LTD (BELIZE) суборендарем вагонів згідно наведеного переліку.

Як вірно встановив суд першої інстанції, позивачем не подано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до відповідача-3 з вимогою вчинити відповідні дії та, відповідно, доказів, що відповідачем-3 таке право позивача порушено та/або заперечується у встановленому законом порядку. Отже, право позивача в цій частині не є порушеним відповідачем-3 в розумінні частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 20 Господарського кодексу України, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, виходячи з принципу повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог компанії MANTELLI LTD (BELIZE) у частині визнання Контракту №181-з/ар/пв від 01.06.2015 в частині дії додаткової угоди №35 від 27.07.2016, укладеного між ЗАТ «РТХ Логістик» та ТОВ «Рейлтранслогістик», недійсним, та відсутності підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача-3 внести в Автоматизований банк даних парку вантажних вагонів інформацію про MANTELLI LTD (BELIZE) шляхом зазначення MANTELLI LTD (BELIZE) суборендарем вагонів згідно наведеного переліку.

Поруч із цим, суд помилково, без урахування заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, визнав право суборенди позивача на 1827 вагонів замість 86, а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити судове рішення.

Відповідно до частини 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За змістом статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейлтранслогістик» необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. Водночас, пункт 3 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 у даній справі підлягає зміні з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 276, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейлтранслогістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 у справі № 910/8236/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 у справі №910/8236/17 (пункт 3 резолютивної частини) - змінити, виклавши в наступній редакції:

«Визнати за MANTELLI LTD (BELIZE) (1 Мапп Стріт, місто Беліз, Беліз) право суборенди вагонів: « 60490125, 60912268, 61994463, 60509148, 61206215, 61992749, 60485141, 62341847, 61972360, 62342316, 61993960, 61993879, 61972659, 61993986, 61994109, 60475167, 62341813, 60500956, 62342472, 61193868, 61972584, 61205761, 62342456, 61992889, 61994687, 61561320, 61972147, 61179818, 61993929, 61994216, 61972642, 60510716, 61971958, 60473402, 60501673, 60488129, 60509445, 61198222, 60501475, 62056221, 61179685, 61972188, 61994331, 62342753, 61197240, 60914710, 61994364, 62342357, 62342480, 60502655, 61972808, 61179743, 61994034, 60482783, 61994778, 61179800, 62342639, 60912219, 60510989, 61220232, 61224150, 61992640, 61992533, 61197885, 61994026, 60508587, 61214169, 551401115, 61993051, 62342068, 60476348, 61971941, 60500022, 61993770, 61561338,60912441, 61203410, 61972238, 61992681, 611179727, 61993903, 61992822, 60482676, 60494069, 61994083, 62342621.».

В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 у справі №910/8236/17 залишити без змін.

Матеріали справи №910/8236/17 повернути до місцевого господарського суду.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.02.2019.

Головуючий суддя Ю.Б.Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.А. Іоннікова