ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1924/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.

суддів: Аленіна О.Ю., Лавриненко Л.В.,

секретар судового засідання - Чеголя Є.О.

за участю представників сторін:

від ФОП Назарова О.С. - адвокат Булгаров О.О., довіреність № 1200 від 06.11.2018;

Інші представники сторін в судове засідання не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи підприємця Назарова Олександра Сергійовича

на рішення Господарського суду Одеської області від 18.12.2018

суддя - Малярчук І.А.

Час і місце ухвалення: 11:00:01 год., м. Одеса

Дата складання повного тексту 21.12.2018

у справі № 916/1924/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нові Технології-Україна»

до відповідачів:

1. Фізичної особи підприємця Назарова Олександра Сергійовича;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікінг Лайф-Сейвінг Еуіпмент Україна»

про визнання недійсним п.п. 1.2, 1.4., 4.1. договору про відступлення права вимоги від 20.12.2017

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нові Технології-Україна» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Назарова Олександра Сергійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікінг Лайф-Сейвінг Екуіпмент Україна» про визнання недійсним п.п. 1.2., 1.4., 4.1. договору про відступлення права вимоги від 20.12.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір №20/12-17 про відступлення права вимоги, укладений 20.12.2017 між ТОВ «Вікінг Лайф-Сейвінг Екуіпмент Україна» та ФОП Назаров О.С. на суму 499167,90 грн. є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства в частині заміни кредитора за договором поставки товару №01/04-16 від 01.04.2016 на суму 197234,40 грн. Відповідно до п.10.7 розділу Прикінцевих положень договору поставки товару №01/04-16 від 01.04.2016 відступлення права вимоги та (або) переведення боргу за цим договором однією із сторін до третіх осіб допускається виключно за умови письмового погодження цього з іншою стороною, що виключає заміну кредитора у зобов'язанні без попереднього погодження з боржником.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.12.2018 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нові Технології-Україна» повністю.

Визнано недійсними пункти 1.2., 1.4., 4.1. договору №20/12-17 про відступлення права вимоги від 20 грудня 2017 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вікінг Лайф-Сейвінг Екуіпмент Україна» та Фізичною особою - підприємцем Назаровим Олександром Сергійовичем в частині заміни кредитора за договором поставки товару №01/04-16 від 01 квітня 2016 року на суму 197234,40 грн., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вікінг Лайф-Сейвінг Екуіпмент Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нові Технології-Україна».

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Назарова Олександра Сергійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нові Технології-Україна» 1479,50 грн. судового збору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікінг Лайф-Сейвінг Екуіпмент Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нові Технології-Україна» 1479,50 грн. судового збору.

Рішення Господарського суду Одеської області мотивоване тим, що спірний договір про відступлення права вимоги №20/12-17 від 20 грудня 2017 року в частині заміни кредитора за договором поставки товару №01/04-16 від 01 квітня 2016 року на суму 197234,40 грн., суперечить вимогам частини першої статті 516 Цивільного кодексу України, зокрема, укладений без надання на те погодження позивача.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Фізична особа підприємець Назаров Олександр Сергійович звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 18.12.2018 у справі №916/1924/18 та ухвалите нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги:

ФОП Назаров О.С. в апеляційній скарзі зазначає, що Договір про відступлення права вимоги від 20.12.2017, недійсність якого є предметом спору, ніяким чином не порушує права позивача, тому що правочин спрямований виключне на заміну кредитора, перед яким існуватиме обов'язок боржника.

Боржник не позбавлений права висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора на підставі статті 518 ЦК України.

Отже, до господарського суду з позовом про визнання недійсною угоди може звернутись зацікавлена особа, яка не є стороною за договором, тільки у випадку, якщо ним порушується право або законний інтерес позивача.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 916/1924/18 за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця Назарова Олександра Сергійовича на рішення Господарського суду Одеської області від 18.12.2018.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.2019 призначено справу № 916/1924/18 до розгляду на 19.02.2019 об 11:00 год.

В судовому засіданні 19.02.2019 представник ФОП Назарова О.С. доводи апеляційної скарги підтримав.

Інші представники сторін в судове засідання не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином.

Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов'язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду переглядає рішення Господарського суду Одеської області в межах доводів та вимог апеляційних скарг, передбачених статтею 269 ГПК України.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 15.10.2014 між ТОВ «Вікінг Лайф-Сейвінг Екуіпмент Україна» та ТОВ «Компанія «Нові Технології-Україна» був укладений договір про надання послуг № 14/10-14, відповідно до умов якого ТОВ «Вікінг Лайф-Сейвінг Екуіпмент Україна» надало послуги з випробування, огляду і поставки плотів рятувальних і іншого майна виробництва компанії «VIKING Данія».

Крім того, 01.04.2016 між ТОВ «Вікінг Лайф-Сейвінг Екуіпмент Україна» та ТОВ «Компанія «Нові Технології-Україна» був укладений договір поставки товару №01/04-16, відповідно до умов якого ТОВ «Вікінг Лайф-Сейвінг Екуіпмент Україна» зобов'язалось проводити поставку (продаж) ТОВ «Компанія «Нові технології-Україна» у власність (повне господарське відання) товари окремими партіями, відповідно до замовлення.

Відповідно до пункту 10.7 договору від 01.04.2016 сторони погодили, що відступлення права вимоги та (або) переведення боргу за цим договором однією із сторін до третіх осіб допускається виключно за умови письмового погодження цього з іншою стороною.

Як вказує позивач, в подальшому 20.12.2017 за договором № 20/12-17 про відступлення права вимоги ТОВ «Вікінг Лайф-Сейвінг Екуіпмент Україна» відступило право вимоги ФОП Назарову О.С. за договором про надання послуг № 14/10-14 від 15.10.2014 та договором поставки № 01/04-16 від 01.04.2016 на суму 499167,90 грн.

Згідно п.1.2. договору №20/12-17 від 20.12.2017 новий кредитор одержує право (замість первинного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов'язань за договором про надання послуг №14/10-14 від 15.10.2014 у сумі 301933,50 грн. та за договором поставки товару №01/04-16 від 01.04.2016 у сумі 197234,40 грн.

Відповідно до п.1.4. право вимоги первісного кредитора до боржника на суму 197234,40 грн. (сто дев'яносто сім тисяч двісті тридцять чотири грн. 40 коп.) за договором поставки товару №01/04-16 від 01.04.2016 підтверджується оригіналами видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього договору і передаються первісним кредитором новому кредитору в момент підписання сторонами цього договору.

Як сторони визначили у п.3.6. договору від 20.12.2017, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків у випадку неповідомлення або неналежного повідомлення боржника про заміну кредитора у зобов'язанні та/або невиконання боржником основного зобов'язання.

Згідно із п.4.1. сума відступлених прав вимоги становить 499167,90 грн. (чотириста дев'ятсот дев'яносто тисяч сто шістдесят сім грн. 90 коп.) без ПДВ.

Листом від 21.12.2017 ФОП Назаровим О.С. було повідомлено ТОВ «Компанія «Нові Технології-Україна» про укладання договору про відступлення права вимоги №20/12-17 від 20.12.2017 та про необхідність здійснення платежів/погашення заборгованості на виконання умов договору про надання послуг №14/10-14 від 15.10.2014 та договору поставки товару №01/04-16 від 01.04.2016, вже на адресу нового кредитора - ФОП Назарова О.С. Вказане повідомлення було отримано директором ТОВ «Компанія «Нові Технології-Україна» 21.12.2017 нарочно, про що свідчить напис на повідомленні, підпис директора та печатка товариства.

На адресу ТОВ «Компанія «Нові Технології-Україна» відповідачем ФОП Назаровим О.С. було направлено претензію від 15.02.2018 про сплату боргу у сумі 499167,90 грн., у відповідь на яку надано лист за підписом директора ТОВ «Компанія «Нові Технології-Україна» Цибуля І.О. від 03.04.2018 за вих.№03И-0418 про гарантування сплати боргу за договором.

Причиною спору зі справи стало питання про наявність або відсутність підстав для визнання недійсним оспорюваного договору щодо відступлення права вимоги.

Положення статті 202 ЦК України передбачають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно статей 512, 513 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено обсяг прав, що переходять до нового кредитора у зобов'язанні, а саме: до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, чинним законодавством передбачено право відступлення тільки дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.

У відповідності зі статтею 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до частин 3, 5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями частин 1, 2, 3 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як на підставу для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 20 грудня 2017 року в частині заміни кредитора за договором поставки товару №01/04-16 від 01 квітня 2016 року на суму 197234,40 грн., укладеним між ТОВ «Вікінг Лайф-Сейвінг Екуіпмент Україна» та ТОВ «Компанія «Нові Технології-Україна», позивач вказує на те, що відповідний договір було укладено без отримання його згоди, як то передбачено умовами договору, а саме пунктом 10.7 розділу прикінцевих положень, згідно якого відступлення права вимоги та (або) переведення боргу за цим договором однією із сторін до третіх осіб допускається виключно за умови письмового погодження цього з іншою стороною, що виключає можливість заміни кредитора у зобов'язанні без попереднього погодження з боржником. Тобто, відповідний договір поставки передбачав обов'язкову умову відступлення прав вимоги та (або) переведення боргу за ним якою є письмова згода іншої сторони договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що оскільки спірний договір про відступлення права вимоги №20/12-17 від 20 грудня 2017 року в частині заміни кредитора за договором поставки товару №01/04-16 від 01 квітня 2016 року на суму 197234,40 грн., суперечить вимогам ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України, зокрема, укладений без надання на те погодження позивача, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання пунктів 1.2., 1.4., 4.1. зазначеного договору недійсними.

Проте колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду, відповідно до наступного.

Так, колегією суддів зі змісту позовної заяви встановлено, що Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нові Технології-Україна» не було доведено, що порушене його права, оскільки договір купівлі-продажу прав вимоги №20/12-17 від 20 грудня 2017 року укладений між двома юридичними особами - ФОП Назаровим О.С. та ТОВ «Вікінг Лайф-Сейвінг Еуіпмент Україна» і ними не оспорюється.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред'явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб'єктивне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України (зокрема: постанова Верховного Суду України від 25 грудня 2013 у справі № 6-78цс13; постанова Верховного Суду України від 11 травня 2016 у справі № 6-806цс16).

У ситуації, коли боржник звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги №20/12-17 від 20 грудня 2017 року, не зазначивши, які ж його цивільні права та інтереси були порушені (не визнані чи оспорені), то визнання правочину недійсним, як способу захисту, не може бути застосовано.

Судом першої інстанції не було встановлено, яке суб'єктивне право (інтерес) Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нові Технології-Україна» було порушене, не визнане чи оспорене, для того, щоб застосувати такий спосіб захисту, як визнання правочину недійсним.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позов про визнання недійсним п.п. 1.2., 1.4., 4.1. Договору про відступлення права вимоги від 20.12.2017, не підлягає задоволенню оскільки, підстав для оспорення правочину не встановлено, не містить і прямої вказівки Цивільний кодекс, щодо недійсності у зв'язку з відсутності погодження боржником переведення боргу. Крім того, не виконання ТОВ «Вікінг Лайф-Сейвінг Екуіпмент Україна» пункту 10.7 розділу Прикінцевих положень договору поставки товару №01/04-16 від 01.04.2016, яким відступлення права вимоги та (або) переведення боргу за цим договором однією із сторін до третіх осіб допускається виключно за умови письмового погодження цього з іншою стороною, несе ризик настання несприятливих наслідків саме новий кредитор - ФОП Назаров О.О.

Крім того, пункти 1.2., 1.4., 4.1. Договору про відступлення права вимоги від 20.12.2017 не впливає на характер, обсяг і порядок виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нові Технології-Україна» своїх обов'язків, не погіршує його становища як боржника та не зачіпає його інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області прийнято з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим останнє підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пунктів «б», «в» частини четвертої статті 282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються судом апеляційної інстанції на Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нові Технології-Україна» згідно статті129 ГПК України.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нові Технології-Україна»з їх відшкодуванням Фізичній особі підприємця Назарова Олександра Сергійовича на підставі ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Назарова Олександра Сергійовича - задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 18.12.2018 у справі № 916/1924/18 - скасувати та прийняти нове рішення.

В задоволені позову відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нові Технології-Україна» (65014, м. Одеса, вул.Жуковського, 2; ) на користь Фізичної особи підприємця Назарова Олександра Сергійовича (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) - 2643,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.02.2019

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

суддя О.Ю. Аленін

суддя Л.В. Лавриненко