РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.02.2019Справа № 910/15659/18

За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі регіональної філії "Львівська залізниця" (м. Львів)

до Державного агентства резерву України (м. Київ)

про стягнення 793 497,27 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

від позивача: Кобко О.Л.

від відповідача: Вавренюк О.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного агентства резерву України про стягнення 793 497,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору про відповідальне зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву № Л/НР-0315з/НЮ у зв'язку з несплатою грошових коштів у сумі 793 497, 27 грн. за надані послуги зберігання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2018 (суддя Васильченко Т.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 18.12.2018, встановлено учасникам судового процесу строки на подання відзиву, додаткових письмових пояснень, клопотань, заяв.

19.12.2019 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив Державного агентства резерву України на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог з тих підстав, що витрати за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву позивачем за 1-2 квартали 2018 року не узгоджені з відповідачем та не підписаний акт взаєморозрахунків фактичних витрат у заявленій позивачем сумі, а тому у відповідача відсутні підстави для сплати заборгованості.

17.12.2019 позивач подав до суду відповідь на відзив.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/2191 від 19.12.2018 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/15659/18.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2018 вказану справу передано для розгляду судді Ващенко Т.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2018 (суддя Ващенко Т.М.) прийнято справу № 910/15659/18 до провадження, призначено підготовче засідання у справі на 29.01.2019.

У судовому засіданні 29.01.2019 суд без виходу до нарадчої кімнати на підставі п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 19.02.2019.

Судом встановлено, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 № 938 "Деякі питання акціонерного товариства "Українська залізниця" змінено тип публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство "Українська залізниця".

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 19.02.19. судом було заслухано вступне слово позивача та відповідача, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача не визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 19.02.19. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача проти них, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

11.06.2003 між Львівською державною залізницею (далі - зберігач), правонаступником якої є Акціонерне товариство "Українська залізниця", та Державним комітетом з державного матеріального резерву, правонаступником якого є Державне агентство резерву України (далі - комітет) було укладено договір відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву № Л/НР-0315з/НЮ (далі - Договір), відповідно до умов якого комітет передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання цінності згідно з затвердженою номенклатурою у кількості та за вартістю згідно з актом форми № 1 (п. 1.2. Договору).

Згідно із п. 1.1. Договору зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву (далі - цінності) здійснюється на складських приміщеннях, майданчиках зберігача.

Як визначено п. 3.1. Договору, комітет зобов'язаний відшкодувати зберігачу витрати на зберігання цінностей згідно з погодженим зведеним кошторисом витрат між зберігачем та комітетом у межах асигнувань, передбачених на ці цілі.

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що зберігач надає комітетові щоквартально до 15 числа місяця, наступного за звітним, звіти про фактичні витрати за зберігання цінностей, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків на утримання цінностей мобілізаційного резерву за встановленою формою.

Відповідно до п. 4.4. Договору відшкодування витрат (з урахуванням податку на додану вартість) із зберігання цінностей здійснюється в межах, визначених підписаними актами взаєморозрахунків фактичних витрат у відповідності до п. 4.3. цього договору, не пізніше 30 числа місяця наступного за звітним кварталом.

Матеріали справи свідчать, що позивач склав звіт про витрати на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву філії "Львівська залізниця" у 1-му кварталі 2018 року, розгорнутий звіт витрат по кожному з відокремлених підрозділів регіональної філії, акт на відшкодування витрат за зберігання за 1-й квартал 2018 року на суму 428 825,74 грн. та акт звірки взаємних розрахунків. До вказаних документів додані звіти про витрати кожного відокремленого підрозділу регіональної філії з пояснювальною запискою та документами, що підтверджують розмір витрат по кожному із найменувань статей витрат, зазначених у звіті.

16.04.2018 позивач супровідним листом № в.о.Н-10/1897 від 13.04.2018 надіслав на адресу відповідача звіт про витрати регіональної філії "Львівська залізниця" на зберігання мобілізаційного резерву у 1-му кварталі 2018 року, акт на відшкодування витрат за 1-й квартал 2018 року, акт звірки взаєморозрахунків та документи, які підтверджують витрати за цей період.

Вказаний лист із доданими до нього документами відповідач отримав 18.04.2018, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №551.

Також як підтверджується матеріалами справи, позивач склав звіт про витрати на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву філії "Львівська залізниця" у 2-му кварталі 2018 року, розгорнутий звіт витрат по кожному з відокремлених підрозділів регіональної філії, акт на відшкодування витрат за зберігання за 2-й квартал 2018 року на суму 364 671,53 грн. та акт звірки взаємних розрахунків. До вказаних документів додані звіти про витрати кожного відокремленого підрозділу регіональної філії з пояснювальною запискою та документами, що підтверджують розмір витрат по кожному із найменувань статей витрат, зазначених у звіті.

Вищенаведені документи 13.07.2018 супровідним листом № Н-10/3241 від 12.07.2018 були направлені позивачем на адресу відповідача та були ним отримані 16.07.2018, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №411.

Листом від 14.06.2018 за вих. № Н-10/2817 позивач повідомив відповідача про порушення ним вимог ст. 11 Закону України "Про державний резерв України" та зазначив про невиконання відповідачем зобов'язань щодо відшкодування витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за 1 квартал 2018 року.

У відповідь на вказаний лист відповідач повідомив, що питання щодо відшкодування витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву тримається на контролі та буде вирішено після надходження фінансування КПКВК 1203020 "Обслуговування державного матерільного резерву".

30.08.2018 позивач звернувся до відповідача із претензією за вих. № НГ-НЗ-1-10/4022, в якій вимагав відшкодувати витрати на утримання та зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву на суму 793 497,27 грн.

Невиконання відповідачем зобов'язань по відшкодуванню витрат зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за 1, 2 квартали 2018 року стало підставою звернення позивача із позовом до суду у цій справі про стягнення 793 497,27 грн.

Згідно із статтею 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Частиною 1 статті 946 ЦК України встановлено, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Як передбачено ст. 947 ЦК України, витрати зберігача на зберігання речі можуть бути включені до плати за зберігання. При безоплатному зберіганні поклажодавець зобов'язаний відшкодувати зберігачеві здійснені ним витрати на зберігання речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особливості поставки, закладення і зберігання матеріальних цінностей державного резерву визначені Законом України "Про державний матеріальний резерв".

Так, ч. 2 ст. 11 Закону України "Про державний матеріальний резерв" для підприємств, установ і організацій, заснованих повністю або частково на державній власності (державні підприємства, установи і організації, акціонерні товариства, у статутному фонді яких контрольний пакет акцій належить державі, орендні підприємства, засновані на державній власності), а також для суб'єктів господарської діяльності всіх форм власності, визнаних відповідно до законодавства України монополістами, відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву є обов'язковим, якщо це не завдає їм збитків.

Пунктом 2 Статуту Акціонерного товариства "Українська залізниця", затвердженого

постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 № 938) визначено, що товариство утворене як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. N 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Отже, для позивача відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву є обов'язковим в силу вимог закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про державний матеріальний резерв" відшкодування витрат підприємствам, установам і організаціям, що виконують відповідальне зберігання, оплата тарифу за перевезення вантажів, спеціальної тари, упаковки, послуг постачальницько-збутових організацій за поставку і реалізацію матеріальних цінностей державного резерву провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 7 Порядку відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2002 № 532 (далі - Порядок), відшкодування витрат, пов'язаних із зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, здійснюється виключно на підставі договору, укладеного між Держрезервом та відповідальним зберігачем за формою згідно з додатком 1, за рахунок асигнувань державного бюджету та інших джерел, визначених законодавством.

Сума витрат, що підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням вимог цього Порядку на кожен рік і сплачується пропорційними частками за узгодженням між Держрезервом та відповідальним зберігачем (п. 2 Порядку).

Пунктом 4.3. Договору відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву № Л/НР-0315з/НЮ від 11.06.2003 передбачено, що зберігач надає комітетові щоквартально до 15 числа місяця, наступного за звітним, звіти про фактичні витрати за зберігання цінностей, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків на утримання цінностей мобілізаційного резерву за встановленою формою.

Відповідно до п. 4.4. Договору відшкодування витрат (з урахуванням податку на додану вартість) із зберігання цінностей здійснюється в межах, визначених підписаними актами взаєморозрахунків фактичних витрат у відповідності до п. 4.3. цього договору, не пізніше 30 числа місяця наступного за звітним кварталом.

Як встановлено судом, позивач направляв відповідачеві звіти про витрати на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву філії "Львівська залізниця", які за найменуванням статей витрат відповідають Додатку 2 до Порядку, акти на відшкодування витрат за зберігання на загальну суму 793 497,27 грн. та акти звірки взаємних розрахунків за 1 і 2-й квартали 2018 року.

До вказаних документів були додані звіти про витрати кожного відокремленого підрозділу регіональної філії з пояснювальною запискою та документами, що підтверджують розмір витрат по кожному із найменувань статей витрат, зазначених у звіті.

Судом встановлено, що акти на відшкодування витрат та акти звірки взаємних розрахунків відповідачем не підписані, мотивованої відмови від їх підписання та незгоди із наданим звітом про витрати на зберігання відповідач не заявляв ні після їх отримання, ні в ході розгляду судом цієї справи. Посилання відповідача на відсутність акту взаєморозрахунків фактичних витрат як на підставу для відмови у здійснені оплати, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивач надав всі підтверджуючі документи понесених витрат відповідно до вимог Договору, в тому числі й акти взаєморозрахунків, вказані документи були надіслані відповідачу у визначені Договором строки, натомість відповідач ухиляється від їх погодження. Сам же факт не підписання відповідачем таких актів та звітів про витрати, за відсутності вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про те, що такі витрати не були понесені позивачем та не звільняє відповідача від оплати фактично понесених витрат позивачем.

Отже, факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 793 497,27 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Позивач належними, допустимими та достовірними доказами довів обставини неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором щодо відшкодування витрат на зберігання у 1 і 2 кварталах 2018 року, які відповідачем не спростовані.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного агентства резерву України (01601, м. Київ, вул. Пушкінська, 28; ідентифікаційний код 37472392) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" (79000, м. Львів, вул. Гоголя, б. 1, ідентифікаційний код 40081195) 793497 (сімсот дев'яносто три тисячі чотириста дев'яносто сім) гривень 27 коп. витрат на утримання і зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, 11902 (одинадцять тисяч дев'ятсот дві) гривні 46 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 27.02.2019

Суддя Т.М. Ващенко