РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.02.2019Справа № 910/12784/18

За позовом доТовариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма" Антимонопольного комітету України
про визнання недійсним розпорядження
Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін:
від позивача:Архіпов О.Ю. - адвокат;
від відповідача:Дяков М.О - представник за довіреністю.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/12784/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма" (надалі - позивач/ТОВ "Юнік Фарма") до Антимонопольного комітету України (надалі - відповідач/Комітет) про зобов'язання відкрити провадження за скаргою ТОВ "Юнік Фарма" на дії Приватного акціонерного товариства "Біо мед скло" (надалі - ПрАТ "Біо мед скло").

Позовні вимоги мотивовані тим, що Комітетом, за результатом розгляду заяви ТОВ "Юнік Фарма" щодо вчинення антиконкурентних дій ПрАТ "Біо мед скло" у формі зловживання (монопольним) домінуючим становищем на ринку, було винесене розпорядження № 04/136-р від 25.07.2018, про зупинення розгляду заяви ТОВ "Юнік Фарма" до отримання результатів дослідження товарного ринку, на якому здійснює свою господарську діяльність ПрАТ "Біо мед скло" та дане розпорядження, на думку позивача, прийняте із порушенням вимог чинного законодавства України, є безпідставним та таким, що прямо порушує його інтереси, як заявника, а тму підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 30.10.2018 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження.

19.11.2018 від відповідача до надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив про те, що під час розгляду заяви позивача, за результатом розгляду якої прийняте розпорядження № 04/136-р від 25.07.2018, Комітет виконував покладені на нього законодавством завдання в межах та відповідно до повноважень, визначених законом та Правилами розгляду справ, при цьому сама по собі незгода позивача із результатами оскаржуваного розпорядження не може свідчити про упередженість чи необ'єктивність розгляду заяви Комітетом та при цьому відповідач зазначає, що видачу даного розпорядження не слід кваліфікувати як порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, як беруть участь справі, що розглядається Комітетом. А відтак, враховуючи відсутність порушеного права позивача, а також доказів такого порушення, у зв'язку з прийняттям Комітетом розпорядження № 04/136-р від 25.07.2018, відповідач вказує на те, що позовні вимоги є безпідставними, що відповідно до викладеного вище є підставою для відмови у задоволенні позову.

23.11.2018 позивач у порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) звернувся до суду з клопотання про витребування доказів, у якому заявник просить суд:

- витребувати у Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області копії податкових накладних, поданих ПрАТ "Біо мед скло" у період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року;

- витребувати у Офісу великих платників податків ДФС копії податкових накладних, поданих TOB "Юрія-Фарм" (Код ), у період з 01.01.2015року по 31.12.2017року;

- витребувати у ПрАТ "Біо мед скло" копії податкових накладних, поданих ПрАТ "Біо мед скло" до органів ДФС у період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року;

- витребувати у TOB "Юрія-Фарм"( Код ), копії податкових накладних, поданих TOB "Юрія-Фарм" до органів ДФС у період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року;

- витребувати у ПрАТ "Біо мед скло" та TOB "Юрія-Фарм" копії платіжних доручень, за якими здійснювалась оплата операцій купівлі-продажу між TOB "Юрія-Фарм" та ПрАТ "Біо мед скло" щодо Пляшок скляних для крові, лікарських засобів, інфузійних і трансфузійних препаратів одноразового використання у період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року.

Так, в подальшому, протягом підготовчого провадження, судом було розглянуто зазначену вище заяву позивача про витребування доказів та вирішено відмовити в її задоволенні, про що винесено відповідну ухвалу суду від 25.01.2019.

12.12.2018 позивач на підставі ст. 46 ГПК України звернувся до суду із заявою про зміну предмета позову, згідно якої він просить визнати розпорядження Державного Уповноваженого Антимонопольного комітету України від 25.07.2018 №04/136-р про зупинення розгляду справи за скаргою ТОВ "Юнік Фарма" недійсним. Втім, докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача не надав.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 12.12.2018 підготовче судове засідання відкладено на 16.01.2019.

14.01.2019 через канцелярію суду позивачем подано ще одну заяву про зміну предмету позову, згідно з якою ТОВ "Юнік Фарма" просить суд визнати розпорядження Державного Уповноваженого Антимонопольного комітету України від 25.07.2018 № 04/136-р про зупинення розгляду справи за скаргою ТОВ "Юнік Фарма" недійсним.

Крім того, 15.01.2019 від позивача надійшло клопотання про залишення без розгляду заяви про зміну предмета позову від 12.12.2018.

Відповідач, у свою чергу, звернувся до суду із відзивом на позовну заяву з урахуванням зміни предмету від 12.12.2018.

З метою усунення порушення прав та інтересів сторін, правильного застосування законодавства та надання можливості учасникам справи подати докази на підтвердження своїх правових позицій, суд на підставі ст. 183 ГПК України відклав підготовче судове засідання до 25.01.2019.

24.01.2019 через канцелярію суду відповідачем було надано:

- відзив на заяву позивача про зміну предмету позову, в якому відповідач наголошує на тому, що заява позивача про зміну предмету позову ніяким чином не впливає на правову позицію Комітету щодо відсутності порушеного права, а також відсутності доказів такого порушення у зв'язку з прийняттям Комітетом Розпорядження та не змінює підстави заперечень, зазначені у відзиві на позовну заяву від 15.11.2018 № 300-20.2/02-15179;

- заперечення на заяву позивача про зміну предмету позову від 14.01.2019, в якій відповідач вказує на наявність зловживання позивачем своїми процесуальними правами з метою безпідставного затягування та перешкоджання розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.02.2019.

Стосовно заявлених вимог позивача про зміну предмету позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

При цьому, суд приймає до уваги роз'яснення, що викладені в п. 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у яких йдеться про те, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Водночас і посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв'язку з цим господарський суд, з'ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Так, як вбачається із заяви позивача про зміну предмету позову, що надійшла до суду 12.12.2019, позивач у даній заяві просить суд змінити лише предмет позову, а саме - просить суд визнати розпорядження Державного уповноваженого Комітету від 25.07.2018 № 04/136-р про зупинення розгляду справи за скаргою ТОВ "Юнік Фарма" недійсним.

Поряд із тим, у заяві позивача про зміну предмету позову, що надійшла до суду 14.01.2019 позивач просить суд змінити не лише предмет позову, а саме - просить суд визнати розпорядження Державного уповноваженого Комітету від 25.07.2018 № 04/136-р про зупинення розгляду справи за скаргою ТОВ "Юнік Фарма" недійсним, але й доповнює підстави для зупинення розгляду заяви, а саме - позивач вказує на те, що в силу специфічності кримінального процесу та особливостей функціонування податкових органів, ТОВ "Юнік Фарма" не може самостійно витребовувати відповідні матеріали, як доказ наведених у поданій до Комітету заяві фактів порушення ПрАТ "Біо мед скло" ч. 2 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції та при цьому, Комітет підійшов вибірково до збирання доказів, підійшов вибірково до збирання, проігнорував необхідність повного і всебічного збору інформації шляхом направлення відповідних запитів.

Відтак, позивачем у заяві про зміну предмету позову, що надійшла до суду 14.01.2019 доповнено позов новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та не здійснено зміну підстав позову, як на те вказує відповідач.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, у даній справі підлягає здійсненню заміна предмет позову та новим предметом позову у справі є вимога про визнання недійсним розпорядження Державного Уповноваженого Антимонопольного комітету України від 25.07.2018 № 04/136-р про зупинення розгляду справи за скаргою ТОВ "Юнік Фарма".

Поряд із тим, суд приймає до уваги приписи ст. 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об'єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Статтею 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 ГПК України заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) штраф.

При цьому, надаючи оцінку доводам позивача про зловживання позивачем процесуальними правами шляхом подачі заяв про зміну предмету позову з тотожними вимогами (що надійшли до суду 12.12.2018 та 14.01.2019) суд зазначає, що з урахуванням вищезазначених приписів ст. 43 ГПК України та обставин, що викладені у вказаних заявах позивача про зміну предмету позову, підстав для визнання подачі даних заяв зловживанням процесуальними правами та застосування до позивача заходів процесуального впливу не вбачається.

У судовому засіданні 15.02.2019 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників Сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2018 ТОВ "Юнік Фарма" направлено на адресу Комітету заяву про вчинення ПрАТ "Біо мед скло" дій у формі зловживання (монопольним) домінуючим становищем на ринку.

25.07.2018 Державним уповноваженим Антимонопольного комітету України Панаіотіді Світлани Миколаївни було видане розпорядження за № 04/136-р про зупинення розгляду заяви (надалі - спірне розпорядження), яким постановлено зупинити розгляд заяви ТОВ "Юнік Фарма" про порушення законодавства про захист економічної конкуренції ПрАТ "Біо мед скло" від 02.04.2018 № 192. (вх. Комітету № 8-01/156-АМ від 10.04.2018) до отримання результатів дослідження товарного ринку, на якому здійснює свою господарську діяльність ПрАТ "Біо мед скло", що полягає в поставці пляшок скляних для крові, лікарських засобів, інфузійних і трансфузійних препаратів, одноразового використання.

Вказане спірне розпорядження мотивоване тим, що враховуючи, що на момент розгляду заяви в Комітеті була відсутня інформація про стан конкуренції на ринку, де ПрАТ "Біо мед скло" здійснює свою господарську і діяльність, державним уповноваженим Комітету С. Панаіотіді було розпочато дослідження товарного ринку, на якому здійснює свою господарську діяльність ПрАТ "Біо мед скло", що полягає у поставці пляшок скляних для крові, лікарських засобів, інфузійних/трансфузійних препаратів, одноразового використання.

Мотивуючи вимоги про скасування спірного розпорядження недійсним, позивач зазначає, що Комітет з моменту отримання скарги на дії ПрАТ "Біо мед скло" мав фактичну та юридичну можливості здійснити повну, всебічну та об'єктивну перевірку всіх фактів викладених у заяві та відкрити провадження за фактом порушення ПрАТ "Біо мед скло" положень ч. 2 ст. 13 Закону України «Про антимонопольний комітет України», вказуючи при цьому на наступні обставини:

- Комітетом ігнорується наявна в органах Національної поліції інформації щодо факту порушення ПрАТ "Біо мед скло" ч. 2 ст. 13 Закону України «Про захист економічної кокнуренції», ігноруванням з боку Комітета реально отриманої Комітетом інформації від органів ДФС та не бажанням Комітету направити запит до банківських установ, що прямо суперечить вимогам чинного та міжнародного законодавства, незважаючи на те, що отримання вказаних даних є достатніми доказами для початку розслідування антиконкурентних дій ПрАТ "Біо мед скло", які (докази) повністю відповідають двом вище зазначеним критеріям, а саме: 1) інформація стосується викладених в заяві про порушення конкурентного законодавства фактів (підтверджує або спростовує їх); та 2) вона буде використана виключно в рамках відповідного розслідування / дослідження / перевірки фактів порушення норм законодавства України у сфері економічної конкуренції;

- ПрАТ "Біо мед скло" здійснює свою діяльність безпосередньо на території Житомирської області та має відповідну ліцензію, за положеннями Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої Антимонопольним комітетом України від 05.03.2002р., за № 49-р, ПрАТ "Біо мед скло" займає монопольне (домінуюче) положення в рамках регіонального ринку, а саме Житомирської області;

- в силу специфічності кримінального процесу та особливостей функціонування податкових органів, ТОВ "Юнік Фарма" не може самостійно витребовувати відповідні матеріали, як доказ наведених у поданій до Комітету заяві фактів порушення ПрАТ "Біо мед скло" ч. 2 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції та при цьому, Комітет підійшов вибірково до збирання доказів, підійшов вибірково до збирання, проігнорував необхідність повного і всебічного збору інформації шляхом направлення відповідних запитів до 1) ГУ Національної поліції України, 2) Банківських установ, в яких відкриті рахунки ПрАТ "Біо мед скло" та TOB "Юрія Фарм", 3) Офісу великих платників податків ДФС, 4) регіональних відділень ДФС, в яких обслуговуються ПрАТ "Біо мед скло" та TOB "Юрія Фарм".

Так, відповідно до статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Статтею 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, зокрема, що:

- розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом;

- невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Поряд із тим, розпорядженням Антимонопольного комітету України № 5 від 19.04.1994 (що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 травня 1994 р. за N 90/299) затверджено тимчасові правил розгляду справ про порушення антимонопольного законодавства України.

Пунктом 19 вказаних вище Правил визначено, що заява про порушення розглядається протягом 30 календарних днів, а у разі потреби одержання додаткової інформації, яка не може бути надана заявником, строк розгляду заяви може бути подовжений державним уповноваженим, головою відділення на 60 календарних днів, про що письмово повідомляється заявнику. Якщо щодо відповідача, зазначеного у заяві, вже порушено справу за наведеними у заяві ознаками порушення, заява може бути приєднана до цієї справи, про що письмово повідомляється заявнику. Встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у пункті 18 цих Правил, і це перешкоджає розгляду заяви, державний уповноважений, голова відділення залишає заяву без руху, про що письмово повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків. Час залишення заяви без руху не зараховується у строк розгляду заяви. У разі невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява може бути залишена без розгляду, про що письмово повідомляється заявнику. Якщо заявник відмовився від заяви, вона залишається без розгляду, що не є перешкодою для продовження Комітетом, відділенням дослідження з питань, порушених у заяві. Залишення заяви без розгляду не позбавляє заявника права звернутися до Комітету, відділення з повторною заявою про порушення. Розгляд заяви може бути зупинено з власної ініціативи відповідного органу Комітету чи голови територіального відділення, чи за заявою особи, що подала заяву, до завершення розгляду органом Комітету, судом пов'язаної з цією заявою іншої справи або до вирішення органом Комітету чи іншим державним органом пов'язаного з нею іншого питання. Про зупинення розгляду заяви та його поновлення приймається розпорядження. Повідомлення про зупинення розгляду заяви та його поновлення надсилається заявнику протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного розпорядження.

З наведеного випливає, що видавши спірне розпорядження, Комітет виконував покладені на нього законодавством завдання в межах та відповідно до повноважень, визначених Законом та Правилами розгляду справ, а також чинного законодавства та при цьому, позивачем не доведено неправомірності спірного розпорядження, а також того, що Комітет діяв поза межами покладених на нього функцій та не у межах наданих Комітетові повноважень.

За приписами ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Окрім того, суд приймає до уваги роз'яснення, що викладені в п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» від 26.12.2011 № 15, за якими, у вирішенні господарським судом спору щодо визнання недійсним розпорядження Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції суд не здійснює оцінки правомірності дій особи, стосовно якої видано таке розпорядження; разом з тим підлягає встановленню наявність обставин, які свідчили б про видання оспорюваного розпорядження з порушенням чинного законодавства та/або компетенції органу, що його видав. При цьому саме по собі видання органом Антимонопольного комітету України такого розпорядження та здійснення ним розгляду відповідної справи не можна кваліфікувати як порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які беруть участь у цій справі.

Разом із тим, вирішуючи спір про визнання недійсним розпорядження органу Антимонопольного комітету України про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції суд не здійснює оцінки правомірності дій особи, стосовно якої видано таке розпорядження; при цьому саме по собі видання органом Антимонопольного комітету України такого розпорядження та здійснення ним розгляду відповідної справи не можна кваліфікувати як порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які беруть участь у цій справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.05.2018 у

справі № 910/15891/17.

Отже, саме по собі видання Комітетом розпорядження про зупинення розгляду справи на час дослідження товарного ринку, на якому здійснює господарську діяльність ПрАТ "Біо мед скло", що полягає у поставці пляшок скляних для крові, лікарських засобів, інфузійних і трансфузійних препаратів одноразового використання не можна кваліфікувати як порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

З урахуванням вищевикладеного, слід дійти висновку, що позивачем не обґрунтовано та не зазначено фактичних обставин, які б свідчили, що прийняття Комітетом спірного розпорядження порушило чи порушує його права та всупереч статті 74 ГПК України доказів такого порушення ним не надано, що, відповідно, свідчить про відсутність такого порушення.

Водночас, суд приймає до уваги, що при здійсненні судочинства, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Так, відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права

Відтак, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Разом із тим, правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути тільки порушено у майбутньому і щодо якого не відомо, буде воно порушено чи ні. При цьому, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

За таких обставин, оскільки позивачем не доведено факту порушення його прав з боку відповідача, шляхом винесення останнім спірного розпорядження, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання розпорядження Державного Уповноваженого Антимонопольного комітету України від 25.07.2018 № 04/136-р про зупинення розгляду справи за скаргою ТОВ "Юнік Фарма" недійсним є необґрунтованими, у зв'язку з чим у позові слід відмовити.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 237, п. 2. ч. 5. ст. 238, 240, 241, 247, ч. 1. ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма" про визнання розпорядження Державного Уповноваженого Антимонопольного комітету України від 25.07.2018 № 04/136-р про зупинення розгляду справи за скаргою ТОВ "Юнік Фарма" недійсним відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 20.02.2019 року.

Суддя Ю.О. Підченко