ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

20 лютого 2019 року Справа № 915/166/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., розглянувши матеріали

за позовом: Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма Екватор (юридична адреса: вул. Камяномостівська, 14, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55200, адреса для поштової кореспонденції: АДРЕСА_1, 55200,

до відповідача: 55 Управління начальника робіт Міністерства оборони України, вул. Чорновола, 165, м. Хмельницький, 29006

про: визнання права власності на нежитлові будівлі, -

В С Т А Н О В И В:

24.01.2019 позивач звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою без номеру та без дати до відповідача, в якій просить суд визнати за Приватним підприємством Виробничо-комерційна фірма Екватор право власності на обєкти нерухомості: адмінбудівлю літ.А-2, розміром 9,85х7,00 м; гараж літ.Б, розміром 24,40х6,40 м; КПП літ.В, розміром 5,90х3,65 м; бокс літ.Г; баню літ.Д, розміром 11,10х6,00 м; огорожу та маслозаправний пункт; які знаходяться в с.Грушівка Первомайського району Миколаївської області по вул. Новогрушівській, 1.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2019, справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/166/19 та визначено головуючим у справі суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 31.01.2019 позовну заяву Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма Екватор залишено без руху з підстав недотримання приписів п. 4, 5 ч. 3 ст. 162, п. 2 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 ГПК України та встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви.

Судом було встановлено наступне:

- позивачем до позовної заяви як доказ надіслання відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів додано опис вкладення до листа від 22.01.2019, у якому зазначено про надіслання відповідачеві позовної заяви за позовом приватного підприємства ВКФ Екватор до 55 Управління начальника робіт Міністерства оборони України про визнання права власності на нежитлові будівлі та додатки на 40 арк. При цьому позивачем не зазначено, які саме додатки було направлено, внаслідок чого господарський суд не має можливості переконатись у тому, що відповідачеві направлено копії доданих до позовної заяви документів.

Таким чином, позивачем не виконано належним чином вимоги ч. 1 ст. 172 ГПК України щодо надіслання відповідачеві копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення;

- на підтвердження сплати судового збору за подання до господарського суду позовної заяви позивачем додано до позову квитанцію №43 від 29.05.2018 на суму 3202,50 грн.

Зазначений документ не може бути належним доказом виконання позивачем вимог ст. 164 ГПК України.

Так, відповідно до положень ст. 2 Закону України Про судовий збір, платником судового збору є, зокрема, особи, які звертаються до суду.

Разом з тим, з поданої позивачем квитанції вбачається, що судовий збір сплачено фізичною особою ОСОБА_1, який не є субєктом звернення до суду за цим позовом.

Частиною 2 ст. 9 Закону України Про судовий збір встановлено, що суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судом, на виконання вимог ч. 2 ст. 9 Закону України Про судовий збір, 23.01.2019 здійснено перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за допомогою компютерної програми Діловодство спеціалізованого суду та встановлено відсутність в реєстрі підтверджень оплат із Казначейства даних про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України на підставі зазначеної вище квитанції.

Отже, у суду відсутні належні докази на підтвердження зарахування судового збору;

- доданий позивачем до позовної заяви висновок про вартість обєкта оцінки від 18.04.2018 не містить переліку майна, що входить до складу обєкту оцінки. Крім того, термін чинності цього звіту становить шість місяців з дати оцінки та сплинув 18.10.2018, що унеможливлює визначення розміру судового збору за подання даної позовної заяви;

- позовна заява не містить викладу обставин щодо того, на яких правових підставах позивач вважається правонаступником прав особи покупця за договором від 03.02.1997 (або інших обставин), оскільки, як витікає з тексту останнього, назва цієї юридичної особи не містить зазначення організаційно-правової форми позивача Приватне підприємство.

- позовна заява не містить правових підстав позову щодо обставин, з якими положення ст.392 ЦК України, на яку посилається позивач, повязують можливість звернення власника до суду, а саме: які саме дії відповідача свідчать про оспорення або не визнання ним права власності, яке належить позивачеві.

- у позовній заяві не зазначено змісту позовних вимог в частині стягнення судового збору.

Як визначено ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Це означає, зокрема, що обовязок доказування тих чи інших обставин лежить на стороні, а суд, крім випадків, встановлених цим Кодексом, не зобовязаний збирати докази. (ч. 3 ст. 2, ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України)

Сприяння своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи, подання всіх наявних доказів в порядку та строки, встановлені законом, віднесено статтею 42 ГПК України до обовязку учасників справи.

В той же час, згідно ч. 2 ст. 14 ГПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, і відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням тих чи інших процесуальних дій.

Позивачем ухвалу суду від 31.01.2019 отримано 05.02.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором 502 від 01.02.2019, заяви про усунення недоліків у встановлений строк суду не надано, недоліки позовної заяви не усунуто.

Відповідно до ч. ч. 4, 6-7 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше пяти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Таким чином, у звязку з тим, що позивачем у встановлений строк не усунуто недоліків позовної заяви, які зазначено у мотивувальній частині ухвали господарського суду Миколаївської області від 31.01.2019 про залишення позовної заяви без руху, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає поверненню особі, що звернулася із позовною заявою.

Частиною 8 ст. 174 ГПК України встановлено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 162, 172, 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовну заяву Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма Екватор (вх. №1230/19 від 24.01.2019) разом з додатками всього на 45 арк., у тому числі конверт повернути позивачу.

2. Надіслати позивачу акт відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області від 24.01.2019 про виявлені недоліки у переліку додатків до позовної заяви.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

4. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України, п.п. 17.5 п. 17 Перехідних положень ГПК України.

Суддя В.О.Ржепецький