ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"21" лютого 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1891/18

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

при секретарі судового засідання Себовій О.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Балкер про стягнення 59 510,00грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Балкер про стягнення 59 510,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.09.2018р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "04" жовтня 2018 р. о 10:00 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.10.2018р. було відкладено розгляд справи на "06" листопада 2018 р. о 10:00 год.

02.11.2018р. за вх.ГСОО№22417/18 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.11.2018р. було зупинено провадження у справі №916/1891/18 до закінчення касаційного перегляду об'єднаною палатою Касаційного господарського суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №916/2450/17.

16.11.2018р. до канцелярії Господарського суду Одеської області від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Приймаючи до уваги те, що 23.11.2018р. обєднаною палатою Верховного суду ухвалена постанова по справі №916/2450/17 та викладена правова позиція щодо спірних правовідносин, господарський суд дійшов до висновку про необхідність поновлення провадження у справі №916/1891/18.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.02.2019р. було поновлено провадження у справі №916/1891/18 та призначено розгляд справи по суті на "21" лютого 2019 р. о 11:40 год.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 21.02.2019р., господарським судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено:

17.05.2018р. згідно з накладною №41859950, зі станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці на станцію Правда Придніпровської залізниці було відправлено групу вагонів з вантажем Лом чорних металів, вагон №67705889, маса вантажу 64 000 кг.

21.05.2018р. на станції призначення Правда Придніпровської залізниці було здійснено контрольне переважування вантажу та було виявлено, що маса вантажу, зазначена відправником у накладній не відповідає дійсній масі вантажу, виявленій.

Зважаючи на вищевикладене, 22.05.2018 станцією призначення Правда на станцію відправлення Миколаїв-Вантажний було відправлено телеграми №№ HP 104, HP 102 про проведення комерційного огляду вагону та виявлену в результаті переважування невідповідність маси вантажу, зазначеній у накладній фактичним даним на 1 250 кг.

Факт проведення комерційного огляду та невірно зазначеної відправником у накладній маси вантажу був засвідчений актами загальної форми № 418 від 22.05.2018, № 522 від 22.05.2018р.

Відповідно до складеного, на підставі вищезазначеного, комерційного акту №451701/16 від 22.05.2018р., загальна маса вагону №67705889 відповідно до документів складає: тара 23 800 кг. та нетто 64 000 кг., а фактично виявлена маса вагону №67705889 складає: тара 23 800 кг. та нетто 62 750 кг., що менше ваги в документі на 1 250 кг.

Відповідно до накладної №41859950 відправником вантажу є ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Балкер.

Таким чином, як зазначає позивач в порушення вимог Статуту залізниць України, відповідачем було неправильно зазначено у накладних масу вантажу, у звязку із чим Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Балкер про стягнення штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у розмірі 59 510,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 6 Статуту Залізниць України накладна є основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею, накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту Залізниць України).

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначається у накладних, але вона не зобовязана перевіряти все що приймає до перевезення.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 118 Статуту залізниць України за предявлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім випадків заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Статтею 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача, з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі ст.118 Статуту.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 308 Господарського кодексу України, відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Згідно з ст.12 Закону України Про залізничний транспортзалізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 23 Закону України Про залізничний транспорт у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до п.2.1. розділу 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р. №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011р. №138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.06.2011р. №765/19503, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком до Правил.

Згідно з п.5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до п. 5 Правил складання актів у разі перевірки маси тари вагона не тим приймальником-здавачем (прийомоздавальником), який брав участь у зважуванні вагона з вантажем, в розділі "Д" комерційного акта зазначається прізвища прийомоздавальника, який брав участь у зважуванні вагона з вантажем і прийомоздавальника, який брав участь у зважуванні порожнього вагона. Акт підписується прийомоздавальником, який перевіряв тару вагона.

Згідно з п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, старший прийомоздавальник) і прийомоздавальник станції, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Відповідно до Розяснень Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008р. N04-5/225 „Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. N04-5/601 „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею у розгляді справ про стягнення цього штрафу господарським судам слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями. Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту. У застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Судом встановлено, що комерційний акт №451701/16 від 22.05.2018р. містить усі необхідні підписи посадових осіб, тому являється належним доказом у справі.

Щодо посилань відповідача на ті обставини, що перед відправленням вантажу зважування проводилося на вагонних вагах станції відправлення у присутності представників залізниці і маса нетто повністю відповідала тій, що зазначена у накладній №41859950 у графі 24 «ОСОБА_2 вантажу визначена відправником».

Відповідно до частини 1 статті 23 Статуту залізниць України (далі - Статут): Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до частин 1, 7 статті 37 Статуту: Під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником.

Пунктом 1.3 Правил оформлення перевізних документів визначено, що: Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ.

Відповідно до пункту 2.1 Правил оформлення перевізних документів: Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, у тому числі графу 24, в якій вказується маса вантажу, у випадку, якщо вона визначається відправником.

У графі 55 «Правильність внесених відомостей підтверджую» представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі (п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів). Так, у вказаній накладній, правильність внесених відомостей підтвердив своїм підписом представник відправника менеджер ОСОБА_2

На підставі пунктів 1, 2 статті 24 Статуту залізниць України: Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти масу вантажу, що зазначається у накладній.

З аналізу вищезазначених норм чинного законодавства випливає, що присутність при зважуванні вантажу представників залізниці жодним чином не впливає на обовязок саме Відповідача, як відправника, правильно зазначати у накладній дані про масу вантажу, підтверджувати правильність внесених відомостей власним підписом та, як наслідок, у жодному випадку не звільняє останнього від відповідальності за внесення недостовірних відомостей, виявлених, у звязку з перевіркою.

Стосовно посилань відповідача стосовно того, що переважування вантажу на станції призначення у статичному режимі без розчеплення вагонів є порушенням пункту 10 Правил приймання вантажів до перевезення, відомості, які містяться в комерційному акті є недостовірними, що в свою чергу, на думку відповідача, не доводить вини останнього у факті невірного зазначення маси вантажу в накладній, господарський суд зазначає наступне.

Пунктом 10 Правил приймання вантажів до перевезення (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 861/5082) встановлено, що зважування вантажів на вагонних вагах провадиться із зупинкою і розчіпленням вагонів або із зупинкою без розщіплення.

Із зупинкою і розчіпленням вагонів зважуються вантажі: зернові, насіння, комбікорм і висівки, що перевозяться насипом; харчові в цистернах (олія, меляса тощо); картопля, овочі, баштанні культури, макуха, сіль харчова, метали всіх найменувань і лом кольорових металів, які перевозяться навалом.

У звязку з тим, що в розумінні Правил перевезення вантажів, лом чорних металів не входить в перелік вантажів, що зважуються із зупинкою і розчіпленням вагонів, то до спірних правовідносин повинні застосовуватись приписи пункту 10 Правил приймання вантажів до перевезення, як щодо інших вантажів, які зважуються із зупинкою вагонів без розчеплення.

Вищезазначена правова позиція підтверджується судовою практикою, а саме, Постановою Вищого Господарського суду України від 24.11.2016 по справі № 926/1341/15, якою касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 по справі № 926/1341/15 та рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.02.2016 по справі № 926/1341/15 задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 у справі № 926/1341/15 та рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.02.2016 по справі № 926/1341/15 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Чернівецької області.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 15.03.2017р. по справі №926/1341/15 позов було задоволено.

Посилання відповідача щодо відсутності в матеріалах справи доказів повірки засобу ваговимірювальної техніки, на якому здійснювалося переважування вантажу, спростовуються наступним.

Відповідно до п. 5.33 Наказу Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 № 442 «Про затвердження Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України»: повірка та обслуговування ЗВВТ повинні проводитися відповідно до інтервалів, наведених в додатку 3 до цієї Інструкції.

Відповідно до додатку 3 Інструкції визначено: Періодична повірка ЗВВТ у період строку служби, встановленого експлуатаційною документацією виробника проводиться через кожні 12 місяців, у той час як огляд-перевірка ЗВВТ у період строку служби, встановленого експлуатаційною документацією виробника проводиться через кожні 6 місяців.

У графі 11 Технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки - вагонних ваг №0123 зазначено, що міжповірочний інтервал ЗВВТ становить 12 місяців.

У графі 12 вищезазначеного Технічного паспорту встановлено: інтервал між оглядами-перевірками ЗВВТ становить 6 місяців.

З огляду на відомості, зазначені у графі «Відмітки про державну метрологічну атестацію, повірку, огляд-перевірку, профілактичне технічне обслуговування, діагностичне обстеження вагонних ваг, результати перевірки, несправності, ремонти» Технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки - вагонних ваг № 0123, вбачається, що вищезазначений ЗВВТ пройшов повірку та був визнаний придатним і допущеним до використання державним повірником 17.11.2017. Таким чином, переважування вантажу здійснювалося Позивачем у межах строків для чергового проходження повірки засобом ваговимірювальної техніки, що вбачається з відміток, проставлених у самому Технічному паспорті, який, на думку Позивача є належним доказом дотримання вимог щодо відповідності ваг, зазначеним вище нормам чинного законодавства.

Враховуючи вищезазначені обставини справи та зазначені приписи норм матеріального права, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Балкер про стягнення штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у розмірі 59 510,00 грн. є обґрунтованими, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та обєктивного зясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору, а саме 1 762,00 грн.

Керуючись ст.ст.13, 20 73, 74, 76, 86, 126, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Балкер про стягнення 59 510,00грн. задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Балкер (65045, м. Одеса, вул. Троїцька, буд. 3, ідентифікаційний код 32508612) на користь публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії „Придніпровська залізниця (49602, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код 40081237) штраф за неправильно вказану адресу вантажоодержувача у розмірі 59 510 /пятдесят дев'ять тисяч пятсот десять/грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 /одна тисяча сімсот шістдесят дві/ грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Накази видати в порядку ст.327 ГПК України

Повний текст рішення складено 26 лютого 2019 р.

Суддя С.Ф. Гут