Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/917/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.

секретар судового засідання Михайлюк А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: приватного підприємства "Аресконт",

вул. Довженка, 9 "Б", кв.79, м. Івано-Франківськ, 76005,

до відповідача: Державного підприємства "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод",

вул. Хриплинська ,11,м. Івано-Франківськ,76002

про стягнення заборгованості в сумі 220 000 грн

учасники судового процесу не з'явилися

ВСТАНОВИВ: ПП "Аресконт" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" про стягнення заборгованості в сумі 220000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору не розрахувався з позивачем за надані послуги з охорони належного йому об'єкта.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 22.10.2018, суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрив провадження у справі, підготовче засідання призначив на 14.11.2018, сторонам встановив строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

14.11.2018 до господарського суду від відповідача надійшло клопотання (вх. №17750/18) про відкладення розгляду справи.

В підготовчому засіданні 14.11.2018, суд визнав поважними причини неявки представника відповідача, задовольнив клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання та постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 12.12.2018.

12.12.2018 суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про оголошення перерви до 20.12.2018.

14.11.2018 господарський суд Івано-Франківської області постановив ухвалу про відкладення розгляду справи на 12.12.2018.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 20.12.2018, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 16.01.2019.

В судовому засіданні 16.01.2019 представник відповідача подав клопотання (вх. №795/19) про долучення доказів до матеріалів справи.

16.01.2019 суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про оголошення перерви до 12.02.2019.

11.02.2019 до господарського суду від позивача надійшло клопотання (вх.№2508/19) про приєднання документів до матеріалів справи.

Сторони не скористалися своїм правом на участь представника в судовому засіданні, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце судового засідання у даній справі.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

У суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи по суті, з підстав, визначених ч.2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки відповідач відзиву на позов не надав, суд, відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

25.09.2017 між ПП "Аресконт" (охорона) та ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" (клієнт) укладено договір на централізовану охорону об'єкта, за умовами якого клієнт передає, а охорона приймає під охорону приміщення, що належить клієнту, яке знаходиться на об'єкті, за адресою: вул.Хриплинська, 11, м.Івано-Франківськ.

В п.1.3 договору сторони погодили, що сума вартості послуг визначається сторонами на основі розрахунку, що додається до договору (додаток № 1). В разі зміни норм витрат на охорону, в тому числі при проведенні державної індексації доходів населення, інших заходів, що викликають зростання (зменшення) витрат на утримання охорони, вартість охоронних послуг змінюється на основі наданого охороною обгрунтованого розрахунку без переоформлення договору за погодженням клієнта, що оформляється угодою про узгодження договірної ціни, яка набирає чинності з моменту підписання сторонами і є невід'ємною частиною цього договору. Якщо сторони не прийшли до згоди стосовно договірної ціни, тоді діє стара (попередня) ціна.

Згідно п.8.1 договору договір укладається строком на три роки і набуває чинності з 25.09.2017. Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна з сторін не вимагатиме його припинення, або переукладання, тоді він залишається в силі на попередніх умовах і на той же строк. Кожен наступний календарний рік сторони підписують новий додаток про ціну, який діє з 01 січня по 31 грудня щорічно.

Відповідно до п.8.2 договору розірвання договору раніше строку, на який він укладений, може проводитися виключно за згодою сторін, а також у випадках, передбачених цим договором.

В додатку № 1 до договору сторони погодили, що вартість послуг охорони за один календарний місяць становить 44000 грн і сплачується на розрахунковий рахунок охорони до 5го числа кожного наступного місяця за звітним, на підставі акту здачі-приймання робіт (надання послуг) за охоронні послуги. Сторони помісячно, в останній робочий день місяця, підписують акт здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписується сторонами в кінці кожного календарного місяця, а також по закінченню терміну дії договору. У разі відсутності підписаних актів або мотивованої відмови протягом 5 (п'яти) календарних днів з дня їх отримання від охорони, то такі акти вважаються сторонами погодженими, і робота по них прийняті без зауважень, і підлягають оплаті у відповідності до договірних зобов'язань (п.6 та п.7 Додатку).

Додатковою угодою № 1 до договору охорони сторони визначили нову вартість послуг охорони в сумі 50000 грн за місяць та узгодили, що вказана сума сплачується на розрахунковий рахунок охорони (зазначений в п.11) до 5-го числа кожного наступного місяця за звітним, на підставі акту здачі-приймання робіт (надання послуг) за охоронні послуги. Сторони помісячно, в останній робочий день місяця, підписують акт здачі-приймання робіт (надання послуг).

В зв'язку з наявністю заборгованості за надані послуги охорони позивач листом № 31/08-18 від 31.08.18 звернувся до відповідача з пропозицією розірвати укладений між сторонами договір охорони з 16.09.2017.

Листом № Н-513 від 11.09.2018 відповідач надав згоду на розірвання договору охорони, укладеного між ними. з 30.09.2018.

За таких обставин, враховуючи взаємну згоду сторін, укладений між ПП "Аресконт" та ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" договір на централізовану охорону об'єкта від 25.09.2017, слід вважати таким, що припинив свою дію.

Предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості за надані послуги за період з травня по вересень 2018 в розмірі 190000 грн (з урахуванням часткової сплати після порушення провадження у справі).

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами за спірний період підписано такі акти здачі-приймання робіт (надання послуг охорони): за травень 2008 року, за червень 2008 року, за липень 2008 року та за серпень 2008 року.

Також матеріали справи містять акт здачі-приймання робіт (надання послуг охорони) за вересень 2018 року, який не містить підпису замовника, тобто відповідача, незважаючи на те, що позивачем надано суду докази направлення зазначеного акту відповідачу для підписання.

Як уже зазначалось вище, умовами укладеного між сторонами договору погоджено, що у разі відсутності підписаних актів або мотивованої відмови протягом 5 (п'яти) календарних днів з дня їх отримання від охорони, то такі акти вважаються сторонами погодженими, і робота по них прийняті без зауважень, і підлягають оплаті у відповідності до договірних зобов'язань.

Відповідач мотивованої відмови від підписання акту здачі-приймання робіт (надання послуг охорони) за вересень 2018 року суду не надав.

З огляду на викладене та враховуючи, що факт надання позивачем охоронних послуг у вересні 2018 році відповідач не заперечував, господарський суд прийшов до висновку, що позивачем підтверджено належними доказами факт надання охоронних послуг за період з травня по вересень 2018 року на загальну суму 250000 грн.

За надані послуги відповідач розрахувався частково, сплативши 30000 грн до відкриття провадження у даній справі та 30000 грн після відкриття, що підтверджується копіями платіжних доручень, доданих до матеріалів справи.

ОСОБА_1, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД, ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ.

За приписами ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір.

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Як визначено в ст.978 Цивільного кодексу України за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України "Про охоронну діяльність" суб'єкт охоронної діяльності надає послуги з охорони на підставі договору, укладеного із замовником у письмовій формі відповідно до законодавства.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Слід зазначити, що договір охорони є одним із видів договорів про надання послуг.

Як визначено в ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватись належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

В ч.1 ст.202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання, а зокрема господарське, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач в порушення взятих на себе згідно укладеного між сторонами договору зобов'язань не розрахувався з позивачем у повному обсязі за надані послуги.

З огляду на викладене, позовні вимоги в розмірі 190000 грн обґрунтовані та належать до задоволення.

Судовий збір, у відповідності до ст.129 Господарського процесуального кодексу України , слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Провадження у справі в частині стягнення 30000 грн заборгованості, на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, слід закрити в зв'язку з відсутністю предмету спору.

За приписами ч.3, ч.4 ст.231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у звязку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

За приписами п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

З огляду на те, що позивач не надав суду відповідного клопотання, суд не вирішував питання повернення судового збору з бюджету.

Керуючись ст.ст.129, п.2 ч.1 ст.231, 233, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод", (вул. Хриплинська,11, м.Івано-Франківськ, 76002, ) на користь приватного підприємства "Аресконт" (вул.Довженка, 9 "Б", кв.79, м.Івано-Франківськ, 76005, ) 190000 (сто дев'яносто тисяч) грн заборгованості та 2849 (дві тисячі вісімсот сорок дев'ять) грн 88 коп судового збору.

Закрити провадження у справі в частині стягнення 30000 (тридцять тисяч) грн заборгованості.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у строк, визначений ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 18.02.2019.

Суддя Рочняк О. В.