ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"19" лютого 2019 р. Справа № 916/1094/16
Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

розглянувши заяву ТОВ «Басарі» від 18.02.2019р. за вх.№2-764/19 про забезпечення позову по справі №916/1094/16 за позовом Одеської міської ради (65004, м.Одеса, пл.Думська,1) до Юридичного департаменту Одеської міської ради (65004, м. Одеса, пл.Думська, 1), Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі" (65000, м. Одеса, вул.Водопровідна 1А/1), Дочірнього підприємства „Компроміс" (65000, м. Одеса, вул.Водопровідна 1А/1), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 (65072, АДРЕСА_1), про визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису, зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.02.2019р. відмовлено у задоволенні заяви ТОВ „Басарі" від 30.01.2019р. за вх.№2-449/19 про відвід судді МалярчукІ.А. від розгляду справи №916/1094/16, зупинено провадження по справі №916/1094/16.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Одеської області №49 від 05.02.2019р. відповідно до ч.3 ст.39 ГПК України призначений повторний автоматичний розподіл заяви за вх.№2-449/19 від 30.01.2019р., за результатами якого останню розподілено судді Невінгловській Ю.М.

Ухвалою Господарського суду Одеської області (суддя Невінгловська Ю.М.) від 06.02.2019р. відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Басарі" від 30.01.2019р. за вх.№2-449/19 про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16.

Ухвалою суду від 11.02.2019р. поновлено провадження по справі №916/1094/16, призначено підготовче засідання суду на 25.02.2019р. об 11год.30хв.

18.02.2019р. за вх.№2-764/19 до суду від ТОВ «Басарі» надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд встановити Одеській міській раді обов'язок вчинити певні дії, а саме зобов'язати Одеську міську раду сформувати в порядку ст.79-1 Земельного кодексу України земельну ділянку, розташовану за адресою: м.Одеса, пл.Грецька, 1-А, шляхом виготовлення на територіальну громаду міста Одеси в особі Одеської міської ради відповідної технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та реєстрації зазначеної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Вказану заяву обґрунтовано тим, що за твердженням Одеської міської ради по справі №916/1094/16, вона звернулась до суду як власник земельної ділянки з метою захисту своїх прав саме як власника земельної ділянки, та просить суд повернути територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської земельну ділянку, розташовану у м. Одесі, площа Грецька, 1-А. ТОВ «Басарі» вважає, що у разі задоволення позовних вимог позивача рішення суду про повернення земельної ділянки не можливо буде виконати, оскільки не зазначено площу цієї земельної ділянки, її межі не винесені в натуру на місцевості, кадастровий номер, тощо. Заявник вважає, що земельна ділянка, розташована за адресою: м. Одеса, пл. Грецька, 1-А, не визначена як об'єкт цивільних прав відповідно до вимог ст.79-1 ЗК України.

На підтвердження заяви про забезпечення позову ТОВ «Басарі» подав лист Держземагентства в Одеській області №28-15-0.5-8623/2-14, відповідно до якого власник на земельну ділянку за адресою: м. Одеса, пл. Грецька, 1, або 1-А, не встановлений. Також, відповідно до поданого відповідачем листа Держземагентства в Одеській області №28-15-0.5-8624/2-14 земельні ділянки за адресою: м. Одеса, пл. Грецька, 1, або 1-А, не сформовано. Крім того, ТОВ «Басарі» подав до суду роздруківку з публічної кадастрової карти України https://map.land.gov.ua, згідно якої станом на момент подачі заяви до суду земельної ділянки за адресою: м. Одеса, пл. Грецька, 1-А, не сформовано. Підсумовуючи наведене, спираючись на положення ч.1 ст.79, ч.ч.1, 3, 4, 9, 10 ст.79-1, ст.125 ЗК України, ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр», п.п.109, 110 Порядку ведення державного земельного кадастру, затв. Постановою КМУ №1051 від 17.10.2012р., заявник вважає, що існує нагальна проблема вжиття заходів забезпечення позову, з метою виконання в майбутньому рішення суду, а саме необхідністю сформувати земельну ділянку та внести відомості про власника цієї ділянки до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також, для прикладу того, що позивач, Одеська міська рада, формує за собою земельні ділянки в порядку ст.79-1 ЗК України, заявник надав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Одеса, вулиця Генуезька, 26, із якого видно, що в ньому вказується інформація про земельну ділянку, її кадастровий номер, площа, цільове призначення, форма власності, власник і т. ін.

Крім того, ТОВ «Басарі» зазначає, що ДП "Компроміс", як власник будівлі, розташованої за адресою: м. Одеса, пл. Грецька, 1, є користувачем земельної ділянки в порядку ст.120 ЗК України (перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду). Колишній власник будівлі володів земельною ділянкою на підставі договору оренди від 20.11.2001р. Заявник вважає, що перехід права на земельну ділянку за адресою: м. Одеса, пл.Грецька, 1, у ДП "Компроміс" відбувся майже на всю центральну частину площі Грецької, у зв'язку з чим заявнику не зрозуміло де проходять межі земельної ділянки пл.Грецька 1 та пл.Грецька 1-А, та де саме ДП "Компроміс" повинен її звільнити і т.ін.

Таким чином, ТОВ «Басарі» доходить висновку про те, що з метою усунення можливих конфліктів у разі необхідності виконанні рішення суду, що призведе, також, до унеможливлення виконання рішення суду на практиці, позивач, Одеська міська рада, повинна сформувати земельну ділянку за адресою пл.Грецька 1-А в порядку ст.79-1 ЗК України. Також заявник звертає увагу суду, що таке формування ділянки залежить лише від волі позивача і не може бути сформовано за волею жодної іншої особи.

Щодо зустрічного забезпечення ТОВ «Басарі» вказує, що воно не може бути покладено на заявника в будь-якому виді та розмірі, оскільки метою даного забезпечення є саме приведення позивачем своєї земельної ділянки за адресою: пл. Грецька, 1-А, до вимог земельного законодавства, а тому апріорі позивач незможе отримати збитки від такого забезпечення позову і навпаки тільки унеможливить в майбутньому ускладнення виконання рішення суду позивачем про повернення йому земельної ділянки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.3 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: встановленням обов'язку вчинити певні дії.

Як то передбачено ч.ч.1, 5, 6 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (ч.ч.1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 ст.79-1 ЗК України).

Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як передбачено ч.ч.1, 2 ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Положення п.п.109, 110 Порядку ведення державного земельного кадастру, затв. Постановою КМУ №1051 від 17.10.2012р., передбачають, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності). Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації); електронний документ.

Як передбачає п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації (ч.1 ст.25 Закону України «Про землеустрій»).

Таким чином, розробленню технічної документації має передувати рішення органу місцевого самоврядування, тобто, Одеської міської ради про надання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Заявник просить у заяві зобов'язати ОМР сформувати земельну ділянку шляхом виготовлення технічної документації, але за відсутності рішення ОМР про надання дозволу на виготовлення технічної документації, є неможливим зобов'язання сформувати земельну ділянку. Зобов'язувати орган місцевого самоврядування приймати таке рішення суд не має компетенції, оскільки таке становить втручання у владні повноваження органу місцевого самоврядування та вплив на волевиявлення органу місцевого самоврядування.

Крім того, посилання на положення ст.79-1 ЗК України, як на підставу для формування земельної ділянки, є недоречним, оскільки ч.2 ст.79-1 ЗК України передбачає перелік підстав для такого формування і до таких підстав законодавцем не віднесено формування земельної ділянки у випадку її самовільного зайняття.

Так, задоволення заяви про зобов'язання сформувати земельну ділянку спричинить створення судом заходів по примусу позивача сформувати нові докази, що порушуватиме встановлені п.п.4, 2 ч.3 ст.2 ГПК України принципи рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, а також суперечитиме положенням ч.4 ст.74 ГПК України, якою передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Враховуючи викладене, заява ТОВ «Басарі» від 18.02.2019р. за вх.№2-764/19 про забезпечення позову задоволенню судом не підлягає.

Керуючись ст.ст.136, 137, 140, 141, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Басарі» від 18.02.2019р. за вх.№2-764/19 про забезпечення позову.

2. У відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 19.02.2019р. та згідно ч.8 ст.140, ч.2 ст.254, п.4 ч.1 ст.255 ГПК України підлягає оскарженню в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.А. Малярчук