ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019 Справа № 904/3102/18

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіна Е.В., Кощеєв І.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2018 у справі №904/3102/18 (суддя Ліпинський О.В.; рішення ухвалене о 15:44 год. у місті Дніпро, повне рішення складено 26.10.2018)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

про стягнення штрафу у розмірі 91357,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просило стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач) штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 113069,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що протягом грудня 2017 відповідачем здійснювалось перевезення порожніх вагонів, одержувачем яких був позивач за залізничними накладними №№ 32808701, 45886371, 45895687, 46198479, 32840530, 46292140, 35305317, 35325240, 46042032, 46403473, 46463436, 32941627, 46221453, 46221461, 46221503, 46221545, 46221958, 46222337, 46222352, 53164679, 53206918, 46222386, 53197299, 32939571, 32939589, 32952087, 32977233, 35427475, 46572111, 32995060, 33015744, 46525366, 46607776, 46607842, 33023482, 33026709, 33026782, 33031089, 33034885, 43336189, 46680146, 46680153, 33048307, 35491794, 35491976, 35492255, 35492263, 46726691, 46747341, 46789392, 53327003, 46607859, 46607958, 46742888, 46742920, 46742987, 46743027, 46743100, 53356101, 46805487, 46805511, 46525721, 35604263, 43422997, 46767117, 46883591, 46883658, 47018148, 53409512, 33120635, 33120700, 33120726, 33134677, 33135591, 33141722, 35583053, 35583186, 42879742, 46883542, 46883575, 46883583, 46883609, 46883625, 46883674, 46883708, 46883740, 46883781, 46883864, 47079942, 47079975, 47080007, 47080031, 33169285, 46767174, 46803193, 46883641, 46883757, 46767158, 46767166, 46767182, 47004163, 47004262, 47014683, 47148663, 33178906, 35538800, 35538818, 35643402, 35643436, 35643469, 35643493, 47117288, 47163381, 47163399, 47163415, 47163423. У зв'язку з порушенням залізницею встановленого терміну доставки вагонів, позивач нарахував штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 113069,10 грн., стягнення якого вимагає в судовому порядку. Крім того, позивач просив суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності для звернення з вимогою про сплату штрафу.

Ухвалою від 14.08.2018 Господарський суд Дніпропетровської області роз'єднав позовні вимоги, виділивши їх в самостійні провадження. Вимоги про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за накладними №№ 32808701, 45886371, 45895687, 46198479, 32840530, 46292140, 35305317, 35325240, 46042032, 46403473, 46463436, 32941627, 32939571, 32939589, 32952087, 32977233, 35427475, 46572111, 32995060, 33015744, 33023482, 33026709, 33026782, 33031089, 33034885, 43336189, 46680146, 46680153, 33048307, 35491794, 35491976, 35492255, 35492263, 46726691, 46747341, 46789392, 46607859, 53356101, 46805487, 46805511, 46525721, 35604263, 43422997, 53409512, 33120635, 33120700, 33120726, 33134677, 33135591, 33141722, 35583053, 35583186, 42879742, 47079942, 47079975, 47080007, 47080031, 33169285, 47014683, 33178906, 35538800, 35538818, 35643402, 35643436, 35643469, 35643493 в сумі 91357,00 грн. вирішено розглядати в межах справи №904/3102/18.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2018 у справі №904/3102/18 (суддя Ліпинський О.В.) в задоволенні позову відмовлено, судові витрати у справі покладено на позивача.

Місцевий господарський суд визнав обґрунтованими позовні вимоги та доведеними матеріалами справи, але відмовив в задоволенні позову на підставі ч.4 ст.267 ЦК України, оскільки строк протягом якого позивач міг звернутися з позовом закінчився 01.07.2018, проте позивач звернувся з позовом 12.07.2018, тобто за межами шестимісячного терміну, встановлено ст.136 Статуту залізниць України.

Не погодившись з означеним рішенням місцевого господарського суду, позивач (ПрАТ "Північний ГЗК") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2018 у справі №904/3102/18 повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ПРАТ "ПІВНГЗК" задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує на те, що оскаржуване рішення прийняте судом з порушенням норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права, що призвело до помилкового рішення суду, яке ґрунтується на висновках, зроблених після неповного та необ'єктивного з'ясування всіх дійсних обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню.

На думку скаржника, суд безпідставно відмовив у визнанні поважними причин пропуску строку позовної давності для звернення із позовом, оскільки вперше позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області за захистом своїх прав з позовною заявою вих.№2642/12 від 30.05.2018 не в останній день строку позовної давності (остаточно строк сплив 01.07.2018), в межах встановленого судом строку здійснив дії для усунення недоліків позовної заяви (заяву про усунення недоліків позовної заяви вих.№3114/12 від 19.06.2018) та з огляду на те, що до моменту отримання ухвали про повернення позовної заяви (03.07.2018) ПРАТ "ПІВНГЗК" не мало змоги звернутись до господарського суду повторно у зв'язку з тим, що відповідно до приписів пункту 10 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено, що позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; та з огляду на те, що до моменту отримання ухвали про повернення позовної заяви (03.07.2018) повторне звернення ПРАТ "ПІВНГЗК" до суду з приводу захисту порушених прав означало б порушення норм Господарського процесуального кодексу України, що є неприпустимим з огляду на приписи ст.2 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2018 у справі №904/3102/18; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

17.01.2019 від Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" подано до суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) сторін з метою повного та всебічного встановлення обставин справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 відмовлено Приватному акціонерному товариству "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" у задоволенні клопотання про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) сторін, оскільки справа №904/3102/18 не належить до категорії справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, предметом позову є стягнення штрафу у сумі 91357,00 грн., розмір якої є значно меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Належних та достатніх доказів необхідності перегляду оскаржуваного рішення у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи апелянтом не надано.

Відповідач (ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця") відзив на апеляційну скаргу по суті заявлених вимог не надав.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини.

У грудні 2017 року ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" до станцій призначення Рядова та Терни Придніпровської залізниці здійснено перевезення порожніх вагонів, одержувачем яких є ПрАТ "Інгулецький ГЗК" за залізничними накладними №№32808701, 45886371, 45895687, 46198479, 32840530, 46292140, 35305317, 35325240, 46042032, 46403473, 46463436, 32941627, 32939571, 32939589, 32952087, 32977233, 35427475, 46572111, 32995060, 33015744, 33023482, 33026709, 33026782, 33031089, 33034885, 43336189, 46680146, 46680153, 33048307, 35491794, 35491976, 35492255, 35492263, 46726691, 46747341, 46789392, 46607859, 53356101, 46805487, 46805511, 46525721, 35604263, 43422997, 53409512, 33120635, 33120700, 33120726, 33134677, 33135591, 33141722, 35583053, 35583186, 42879742, 47079942, 47079975, 47080007, 47080031, 33169285, 47014683, 33178906, 35538800, 35538818, 35643402, 35643436, 35643469, 35643493.

У зв'язку з порушенням встановленого терміну доставки вантажу позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення 91357,00 грн., що складають суму штрафу, нарахованого за несвоєчасну доставку вантажу за вищевказаними залізничними накладними.

Розрахунок суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за грудень 2017 виконано позивачем по кожній залізничній накладній окремо з урахуванням відстані перевезення, залізничного тарифу, дат приймання вантажу до відправлення та дат прибуття вантажу на станцію призначення, встановленого терміну доставки та фактичного терміну доставки вантажу (а.с.15-16 т.1).

Відповідно до статей 909 Цивільного кодексу України, 307 Господарського кодексу України, статті 22 Статуту залізниць за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди про перевезення вантажу, яка укладається на бланку встановленої форми між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і одночасно є договором застави вантажу як гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за дане конкретне перевезення (ст. 6 Статуту).

Згідно зі ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Статтею 41 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни.

Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Правила обчислення термінів доставки вантажів затверджено наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000.

Згідно з п. 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила) термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. Правил визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах (п. 2.1. Правил).

Відповідно до п. 2.4. Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. Правил).

Згідно з п. 2.10. Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування (п. 8 Правил).

Відповідно до ст. 131 Статуту претензії вантажоодержувачів щодо сплати штрафів заявляються залізниці призначення.

Статтею 116 Статуту передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/420/2012 від 04.04.2012, оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про залізничні перевезення" №01-06/662/2014 від 21.05.2014 нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, згідно з відбитком штемпеля на накладних №№32808701, 45886371, 45895687, 46198479, 32840530, 46292140, 35305317, 35325240, 46042032, 46403473, 46463436, 32941627, 32939571, 32939589, 32952087, 32977233, 35427475, 46572111, 32995060, 33015744, 33023482, 33026709, 33026782, 33031089, 33034885, 43336189, 46680146, 46680153, 33048307, 35491794, 35491976, 35492255, 35492263, 46726691, 46747341, 46789392, 46607859, 46805487, 46805511, 46525721, 35604263, 43422997, 33120635, 33120700, 33120726, 33134677, 33135591, 33141722, 35583053, 35583186, 42879742, 47079942, 47079975, 47080007, 47080031, 33169285, 47014683, 33178906, 35538800, 35538818, 35643402, 35643436, 35643469, 35643493, відповідач доставив вантаж позивачу з порушенням терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що також не заперечується відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 89762,90 грн. за вказаними накладними є обґрунтованими правомірними.

Під час розгляду справи відповідач не погодився з позовними вимогами та у відзиві на позов заперечував проти нарахованої суми штрафу за накладними №№53409512, 53356101 у розмірі 1594,10 грн.

При цьому відповідач наголошував на тому, що за накладною №53409512 від 16.12.2017 відправлення порожніх власних вагонів відбулося зі станції Сартана Донецької залізниці, за накладною №53356101 від 12.12.2017 зі станції Слов'янськ Донецької залізниці.

Після приймання до перевезення вагонів №№63162663, 63162903, 63162671 за накладною №53409512 затримувалися на шляху перевезення по станції Волноваха, з 16.12.2017 до 17.12.2017 внаслідок чого, на Придніпровську залізницю вантажі надійшли вже з простроченим терміном доставки.

Після приймання за накладною №53356101 до перевезення вагону №58851049 затримка його відбулася безпосередньо на станції Слов'янськ з 12.12.2017 до 13.12.2017, на шляху прямування по станції Лиман з 13.12.2017 до 16.12.2017.

Пунктом 1 Наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 №953/5 "Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції" та Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення", визначено території проведення АТО, у т.ч.: смт. Сартана (лінія зіткнення).

Станції Волноваха, Лиман входить до переліку контрольних пунктів в'їзду - виїзду на залізничних шляхах, де здійснюється контрольно-перевірочні заходи транспортного засобу, рухомого складу, відповідно до Додатку 2 до Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитеррористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитеррористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12.06.2015 року №415 ог.

Відповідач вказував, що через виконання контрольно-перевірочних заходів на контрольних пунктах, зазначені вагони прибули на Придніпровську залізницю з порушенням терміну доставки, тобто нарахований позивачем штраф не підлягає стягненню.

Місцевий господарський суд правильно встановив, що вищезазначені обставини призвели до збільшення терміну доставки вантажу.

Проте, відповідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" встановлено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини.

Порядок, підстави та строк видачі Сертифікатів про настання форс-мажорних обставин встановлений Регламентом засвідчення Торгово - промисловою палатою України та регіональними ТПП форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідно до Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, податковим та/чи іншим зобов'язанням, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Вказаний Регламент ТПП є спеціальною нормою, яка регулює відповідні правовідносини, а тому учасники таких правовідносин повинні дотримуватись вимог, викладених у Регламенті ТПП.

Натомість, в матеріалах справи відсутній Сертифікат ТПП України, який би міг бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання щодо своєчасної доставки вантажу за накладними №№ 53409512, 53356101.

Відтак існування наведених вище обставин, що створили відповідачу перешкоди під час перевезення, не звільняє відповідача від відповідальності за порушення встановленого терміну доставки означеного вантажу.

Отже, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведених положень чинного законодавства, суд першої інстанції правильно визначив, що позовні вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 1594,10 грн. за означеними накладними є обґрунтованими та правомірними.

Разом з тим, відповідач у відзиві на позов від 14.08.2018 просив застосувати до відносин що склалися, позовну давність, оскільки позов заявлено за межами 6-місячного терміну, встановленого Статутом залізниць України.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України).

Загальний, скорочений або більш тривалий строки позовної давності визначені стаття 257, 258 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 136 Статуту залізниць України, позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

Відповідно до статті 134 Статуту залізниць України, претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців. Зазначені терміни обчислюються: від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу.

Згідно з наявними в матеріалах справи залізничними накладними, видачу вантажу здійснено в період з 01.12.2017 по 31.12.2017.

Строк протягом якого позивач міг звернутися з позовом закінчився 01.07.2018. Позивач звернувся з позовом 12.07.2018, про що свідчить відтиск календарного штемпеля на позовній заяві, тобто за межами шести місячного терміну, встановленого ст. 136 Статуту залізниць України.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач просив визнати причини пропуску строку позовної давності поважними та поновити пропущений процесуальний строк, посилаючись при цьому на те, що звернувся до суду з позовом 30.05.2018 вих.№2642/12 про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, тобто в межах строку позовної давності, але дану позовну заяву і додані до неї документи було повернуто без розгляду ухвалою від 25.06.2018, яку отримано позивачем 03.07.2018.

Оскільки ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків, позивач повторно звернувся з позовом до господарського суду про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за спірними накладними за вих. №3498/12 від 11.07.2018.

Позивач вважав викладені обставини поважними для поновлення строку позовної давності.

Згідно з частиною п'ятою статті 267 Цивільного кодексу України, якщо суд визнає поважними причини пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Здійснивши оцінку доводів позивача щодо існування поважних причин пропуску строку позовної давності, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що зважаючи на підстави повернення позову (ухвала по справі №904/2365/18 від 26.06.2018), зокрема, неусунення позивачем недоліків позовної заяви у строк встановлений ухвалою суду від 07.06.2018, пропуск строку позовної давності під час повторної подачі позову (12.07.2018), стався безпосередньо внаслідок бездіяльності позивача, тобто без поважних причин, що є підставою для відмови в задоволенні позову на підставі частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об'єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати на оплату судового збору, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2018 у справі №904/3102/18 - залишити без змін.

Судові витрати у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.02.2019.

Головуючий суддя                                                                                І.М. Подобєд

Суддя                                                                                                    Е.В. Орєшкіна

Суддя                                                                                                    І.М. Кощеєв