ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2019 р. Справа№ 910/9930/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 12.02.2019,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2018

у справі №910/9930/18 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

до 1) Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім - Укртатнафта»

про стягнення 22 310,90 грн.

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі, відповідач-1 або Укрзалізниця) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім - Укртатнафта» (далі, відповідач-2 або ТОВ «ТД Укртатнафта») про солідарне стягнення з них 22 310,90 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем-1, як перевізником, та відповідачем-2, як виконавцем транспортного обслуговування, вимог чинного законодавства України в частині збереження перевезеного вантажу, у зв'язку із чим позивачу заподіяні збитки у вигляді вартості втраченого майна, а саме нафтопродуктів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 у справі №910/9930/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем належними та допустимими у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами не доведено суду обставин втрати частини вантажу внаслідок винних дій Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім - Укртатнафта».

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 у справі №910/9930/18 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У апеляційній скарзі апелянт також просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 у справі №910/9930/18, оскільки справа розглядалася без виклику сторін, а повний текст позивачем було отримано лише 16.10.2018, а тому апелянт має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права при прийнятті рішення у частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до наступного:

- усі цистерни були відправлені та надійшли на станції призначення у технічно справному стані, без пошкоджень пломб ЗПП вантажовідправника, без ознак втрати (підтікань, течі тощо), а тому є очевидним, що розбіжності в кількостях відправленого та отриманого вантажу, що свідчать про нестачу палива дизельного, викликані неточністю (хибністю) відомостей щодо маси нетто вантажу, зазначених відповідачем-2 в залізничних накладних;

- судом не надано оцінку тим обставинам, що наявні у матеріалах справи документи підтверджують те, що залізницею не перевірено заповнення відповідачем-2 залізничних накладних в частині, що стосується відомостей про кількість завантаженого в цистерни пального. Поруч із цим, згідно пункту 113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача виникли з незалежних від них причин.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2018 (головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Тищенко А.І.) поновлено Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 у справі №910/9930/18, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 у справі №910/9930/18 та призначено справу до розгляду на 29.01.2019.

26.12.2018 представник відповідача-2 подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд залишити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 у справі №910/9930/18 - без змін.

04.01.2019 представник відповідача-1 подав через відділ документального забезпечення відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 у справі №910/9930/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» - без задоволення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2019 у справі №910/9930/18 за клопотанням Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» від 02.01.2019 призначено справу №910/9930/18 до розгляду в режимі відеоконференції на 29.01.2019. Доручено Господарському суду Львівської області забезпечити проведення відеоконференції 29.01.2019 у приміщенні Господарського суду Львівської області.

У судове засідання 29.01.2019, яке проводилось у режимі відеоконференції, з'явились представники позивача та відповідача-1, які надали свої пояснення по суті спору.

Представник відповідача-2 у судове засідання, призначене на 29.01.2019, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2019 розгляд справи №910/9930/18 було відкладено на 12.02.2019 та, враховуючи усне клопотання відповідача-1 про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції, заявлене у судовому засіданні 29.01.2019, доручено Господарському суду Львівської області забезпечити проведення відеоконференції 12.02.2019 о 16 год. 20 хв. у приміщенні Господарського суду Львівської області за адресою.

У судове засідання 12.02.2019, яке проводилось у режимі відеоконференції, з'явились представники позивача та відповідача-1.

Представник відповідача-2 у судове засідання знову не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, наявними у матеріалах справи.

Представник позивача у судових засіданнях підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Представник відповідача-1 у судових засіданнях заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив залишити оскаржене рішення суду без змін.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, 30.12.2011 між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (замовник) та Публічним акціонерним товариством «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (виконавець) було укладено Договір №29/1717-Р транспортного обслуговування відповідно до пункту 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання здійснювати транспортне обслуговування замовника, яке полягає у наданні послуг по відвантаженню, організації оформлення і відправленню вантажів замовника з промислового майданчика виконавця, що знаходиться за адресою м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3, та оплаті перевезення вантажів замовника залізничним транспортом до вказаних останнім залізничних станцій призначення.

За умовами пункту 1.4. Договору №29/1717-Р від 30.12.2011 при виконанні своїх зобов`язань за договором виконавець залучає третіх осіб для організації перевезень вантажів замовника.

Розрахунки між виконавцем і замовником здійснюється в національній валюті України - гривні шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок виконавця (пункт 4.1. Договору №29/1717-Р від 30.12.2011).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з 01.01.2012 і діє до 31.12.2012 , а в частині виконання взаєморозрахунків - до їх повного завершення.

Додатковою угодою №3 від 25.07.2013 сторонами досягнуто згоди щодо визначення строку дії договору №29/1717-Р від 30.12.2011 по 31.12.2013.

Згідно пункту 8.1. Договору №29/1717-Р від 30.12.2011, в редакції додаткової угоди №18 від 24.11.2016, строк дії договору з 01.01.2012 по 31.12.2017, а в частині виконання взаєморозрахунків - до їх повного завершення.

У зв'язку із закінченням 31.12.2017 строку дії Договору № 29/1717-р від 30.11.2011, між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (замовник) та Публічним акціонерним товариством «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (виконавець) було укладено аналогічний за змістом договір транспортного обслуговування №04.3/1336-Р від 22.12.2017, положення якого набрали чинності з 01.01.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою виконання своїх обов'язків за договором №29/1717-Р від 30.12.2011 Публічним акціонерним товариством «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім - Укртатнафта» на підставі договору №10118(2088/10/2119) від 01.07.2011, згідно умов якого виконавець зобов'язується за завданням замовника надати послуги, пов'язані з організацією перевезень вантажів замовника по території України та інших держав, а саме: при транспортуванні вантажів залізничним транспортом здійснювати організацію перевезення вантажів замовника з основної промислової ділянки за адресою: м.Кременчуг, вул.Святошинська, 3; при транспортуванні вантажів автомобільним транспортом здійснювати налив вантажів, виконання комплексу дій з направлення вантажів замовника.

Угодою від 28.09.2011 про заміну сторони в договорі №10118(2088/10/2119) від 01.07.2011, починаючи з 01.10.2011 було здійснено заміну виконавця у вказаному правочині.

Як свідчать матеріали справи, згідно залізничної накладної №43435080 від 20.12.2017 (цистерна №74735010) (том 1, а.с. 25) Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім - Укртатнафта» було направлено на адресу вантажоодержувача НГВУ «Бориславнафтогаз» (відокремлений структурний підрозділ Публічного акціонерного товариства «Укрнафта») 52 750 дизельного палива. Зі змісту залізничної накладної вбачається, що вантаж прибув до місця призначення 01.01.2018.

Згідно акта №1 від 02.01.2018 приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю та акта експертизи №2-1-В/1 від 02.01.2018 маса нетто дизельного палива у цистерні №74735010, яка направлялась залізничною накладною №43435080 від 20.12.2017, складає 52 054 кг, що менше на 696 кг проти даних залізничної накладної №43435080 від 20.12.2017.

В акті №1 від 02.01.2018 приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю вказано дані щодо дати та часу приймання вантажу, відповідно до якого приймання розпочато об 11:00 год. 01.01.2018, час та дата завершення приймання товару не зазначена.

В акті експертизи №2-1-В/1 від 02.01.2018, складеного Львівською торгово-промисловою палатою, зазначено, що експерту пред'явлено залізничну цистерну №74735010 з непорушним запірно-пломбувальним пристроєм вантажовідправника, люк цистерни опломбовано запірно-пломбувальним пристроєм №Ц611907, запобіжно-впускний клапан заварено скобою та опломбовано металевою пломбою, номер якої визначити не вдалось через корозію та забрудненість. Номер запірно-пломбувального пристрою відповідає даним, які вказані в залізничній накладній. Нижній зливний пристрій не опломбований, слідів механічної дії на люк, запобіжно-впускний клапан та зливний пристрій, а також свіжих слідів потьоків нафтопродуктів вниз по котлу цистерни не виявлено, що виключає можливість доступу до вмісту цистерни.

Відповідно до залізничної накладної №43743368 від 25.01.2018 (цистерна №74730086) (том 1, а.с. 39) відповідачем-2 було відправлено на адресу НГВУ «Бориславнафтогаз» (відокремлений структурний підрозділ Публічного акціонерного товариства «Укрнафта») 53 150 кг бензину моторного, вантаж прибув до місця призначення 01.02.2018.

Згідно акта №4 від 01.02.2018 приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю та акта експертизи №2-52-В/2 від 01.02.2018 маса нетто бензину моторного у цистерні №74730086, яка направлялась залізничною накладною №43743368 від 25.12.2017, складає 52475 кг, що менше на 675 кг проти даних залізничної накладної №43743368 від 25.12.2017.

Акт №4 від 01.02.2018 приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю також містить відомості щодо дати та часу приймання вантажу, відповідно до якого приймання розпочато о 13-30 год. 01.02.2018, час та дата завершення приймання товару не зазначена.

В акті експертизи №2-52-В/2 від 02.01.2018, складеного Львівською торгово-промисловою палатою, зазначено, що експерту пред'явлено залізничну цистерну №74730086 з непорушним запірно-пломбувальним пристроєм вантажовідправника, люк цистерни опломбовано запірно-пломбувальним пристроєм №Ц797147, запобіжно-впускний клапан заварено скобою. Номер запірно-пломбувального пристрою відповідає даним, які вказані в залізничній накладній. Нижній зливний пристрій не опломбований, слідів механічної дії на люк, запобіжно-впускний клапан та зливний пристрій, а також свіжих слідів потьоків нафтопродуктів вниз по котлу цистерни не виявлено, що виключає можливість доступу до вмісту цистерни.

Відповідно до залізничної накладної №43734045 від 24.01.2018 (цистерни №74730177 та №74036930) (том 1, а.с. 49) відповідачем-2 було відправлено на адресу НГВУ «Долинанафтогаз» 112 700 кг дизельного палива, вантаж прибув до місця призначення 31.01.2018.

Згідно акта №6 від 31.01.2018 та №7 від 01.02.2018 приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю та акта експертизи №ВА-4 від 01.02.2018 Івано-Франківської торгово-промислової палати маса нетто дизельного палива у цистерні №74730177 складає 56 342 кг, що на 408 кг менше згідно накладної №43734045; маса нетто дизельного палива у цистерні №74036930 складає 55 227 кг, що менше на 723 кг проти даних залізничної накладної №43734045.

Акт №6 від 31.01.2018 приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю також містить відомості щодо дати та часу приймання вантажу, відповідно до якого приймання розпочато о 10-20 год. 31.01.2018, а завершено 31.01.2018 о 11:00.

Акт №7 від 31.01.2018 приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю також містить відомості щодо дати та часу приймання вантажу, відповідно до якого приймання розпочато о 11-20 год. 31.01.2018, а завершено 31.01.2018 о 11:55.

В акті експертизи №ВА-4 від 01.02.2018 Івано-Франківської торгово-промислової палати зазначено, що цистерна №74730177 опломбована пломбою № ЗПП Ц813148; цистерна №74036930 опломбована пломбою № ЗПП У 732267. Перед зняттям пломб ЗПП люки цистерни оглянуті, доступу до товару не виявлено. Витікання палива на поверхні цистерн не встановлено.

За твердженнями позивача, з огляду на наявність нестачі вантажу, організація перевезення та безпосередньо саме перевезення якого здійснювалось відповідачами, у останніх виник обов'язок солідарно відшкодувати Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» вартість нестач нафтопродуктів у відповідності до їх ціни, визначеної у відповідних договорах поставки нафтопродуктів, укладених між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» та Публічним акціонерним товариством «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта».

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги позивача не приймає до уваги з огляду на наступне.

Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 22 Цивільного кодексу України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками у відповідності до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина 3 статті 22 Цивільного кодексу України).

Відшкодування збитків у сфері господарювання передбачено главою 25 Господарського кодексу України. Зокрема, відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Зокрема визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом статей 22, 1166 Цивільного кодексу України для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії.

Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема, у постановах від 18 травня 2016 року у справах №3-194гс16, №3-271гс16.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Відтак, на позивача покладається обов'язок доведення факту заподіяння йому збитків, розміру таких збитків, надання доказів протиправності поведінки відповідачів та причинно-наслідкового зв'язку між їх протиправною поведінкою та заподіяними збитками.

Частиною 1 статті 316 Господарського кодексу України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних із перевезенням.

За приписами частини 1 статті 932 Цивільного кодексу України експедитор має право залучати до виконання своїх обов'язків інших осіб.

Як вказувалось вище, 01.07.2011 між Публічним акціонерним товариством «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укртатнафта» (виконавець) було укладено Договір № 10118 (2088/10/2119), відповідно до пункту 1.1. якого виконавець взяв на себе зобов'язання по наданню послуг з організації перевезення вантажів замовника із основного промислового майданчику за адресою м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3.

Відповідно до пункту 6.1.4. Договору №10118 (2088/10/2119) від 01.07.2011 виконавець несе відповідальність за збереження (втрату, недостачу, порчу, пошкодження) вантажів замовника з моменту їх передачі виконавцю до моменту передачі перевізнику, що підтверджується штемпелем станції у залізничній накладній, в розмірі фактично заподіяної шкоди зменшеної на норми природної втрати та похибок вимірів при недостачі вантажу, відповідно до «Інструкції про порядок прийому, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України». Виконавець не несе відповідальність за виконання залізницею своїх обов'язків.

Отже, із системного аналізу умов Договору №10118 (2088/10/2119) від 01.07.2011 вбачається, що відповідальність Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім - Укртатнафта» за збереження вантажу обмежується періодом часу з моменту передачі йому вантажу до моменту передачі Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця».

Таким чином, умови вказаного правочину виключають відповідальність Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім - Укртатнафта» за збереження (втрату, недостачу, порчу, пошкодження) вантажу з моменту передачі їх перевізнику, а відповідно належних та допустимих у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказів того, що така втрата сталась з моменту отримання вантажу відповідачем 2 до моменту передачі відповідачу 1, до матеріалів справи позивачем не надано.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що підставою покладення відповідальності на ТОВ «ТД Укртатнафта» за виникнення нестачі вантажу є порушення останнім зобов'язання, яке полягає в невірно визначеній масі нетто пального у залізничних накладних.

Зазначені доводи не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач-1 прийняв від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім - Укртатнафта» вантаж (дизельне пальне, бензин), що належав позивачу та здійснив його відправлення, про що складено залізничні накладні №43435080 від 20.12.2017, №43743368 від 25.01.2018 та №43734045 від 24.01.2018.

У матеріалах справи містяться надані ТОВ «Торговий дім - Укртатнафта» квитанції зважування №4321 від 20.12.2017, №4702 від 24.01.2018, №4707 від 24.01.2018 (том 1, а.с. 124-126), в яких маса нетто вантажу в спірних вагоно-цистернах відповідає масі, зазначеній в залізничних накладних №43435080 від 20.12.2017, №43734045 від 24.01.2018 та №43743368 від 25.01.2018.

Масу вантажу, який було відправлено у вагоно-цистернах №74735010, № 74730177, №74036930 та №74730086 за залізничними накладними №43435080 від 20.12.2017, №43734045 від 24.01.2018 та №43743368 від 25.01.2018, як вбачається із матеріалів справи, було визначено ТОВ «Торговий дім - Укртатнафта» на електронних вагах, повірених у встановленому порядку.

Відповідач-2 наголосив, що маса вантажу на вказаних вагах визначається як різниця між масою тари (вагою порожньої вагон-цистерни) та масою брутто (вагою завантаженої вагон-цистерни); електронна система зважує вагоно-цистерни під час руху в автоматичному режимі та не допускає стороннього втручання. Після зважування вагоно-цистерн система видає квитанцію зважування, на підставі якої вносяться відомості до перевізних документів.

Так, відповідно до квитанції зважування №4321 від 20.12.2017 маса тари вагон- цистерни №74735010 складає 26350 кг, маса брутто - 79100 кг, нетто (маса вантажу) - 52750 кг.

Відповідно до квитанції зважування №4702 від 24.01.2018 маса тари вагон-цистерни №74730177 складає 25650 кг, маса брутто - 82400 кг, нетто (маса вантажу) - 56750 кг.

Згідно квитанції зважування №4702 від 24.01.2018 маса тари вагон- цистерни №74036930 складає 22650 кг, маса брутто - 78600 кг, нетто (маса вантажу) - 55950 кг.

Відповідно до квитанції зважування №4707 від 24.01.2018 маса тари вагон- цистерни №74730086 складає 25850 кг, маса брутто - 79000 кг, нетто (маса вантажу) - 53150 кг.

Колегія суддів, проаналізувавши вищевказані квитанції зважування та залізничні накладні №43435080 від 20.12.2017, №43734045 від 24.01.2018 та №43743368 від 25.01.2018, дійшла висновку, що вказані перевізні документи заповнювалися, в частині маси нетто вантажу, саме на підставі квитанцій зважування №4321 від 20.12.2017, №4702 від 24.01.2018, №4707 від 24.01.2018.

Отже, наведені факти свідчать про належне виконання вантажовідправником - ТОВ «Торговий дім - Укртатнафта» своїх обов'язків, а також про те, що маса нафтопродуктів, зазначена у перевізних документах, відповідає масі нафтопродуктів, фактично завантажених у вагоно-цистерни №74735010, №74730177, №74036930 та №74730086.

Факт відповідності маси пального, зазначеної в перевізних документах, масі, фактично завантаженій ПАТ «Укртатнафта» у вагоно-цистерни № 74735010, № 74730177, № 74036930 та № 74730086, підтверджується також відвантажувальними відомостями від 20.12.2017 та від 24.01.2018.

Таким чином, твердження позивача про невірне заповнення відповідачем-2 документів на перевезення вантажу залізничним транспортом, що призвело до понесення позивачем збитків у заявленому в позовній заяві розмірі, матеріалами справи не підтверджуються, а відтак відсутні підстави для покладення на відповідача-2 відповідальності у вигляді стягнення збитків.

Статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 передбачено, що Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до пункту 6 Статуту залізниць України, накладна це - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та Правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

У відповідності до пункту 28 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом №644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за № 863/5084, договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставляння календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Як вказано вище, відповідач-2 здійснив відправлення вантажу у вагоно-цистернах №74735010, №74730177, №74036930 та №74730086, про що складено залізничні накладні №43435080 від 20.12.2017, №43743368 від 25.01.2018 та №43734045 від 24.01.2018.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до статті 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (частина 1 статті 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (стаття 115 Статуту).

З огляду на те, що вантаж у цистернах №74735010, №74730177, №74036930 та №74730086 перевозився наливом, підлягають застосуванню Правила перевезення наливних вантажів, які затверджено наказом Міністерства транспорту України від 18.04.2003 №299, та які поширюються на перевезення вантажів наливом залізничним транспортом України і є обов'язковими для працівників залізничного транспорту, відправників і одержувачів, підприємств, організацій, громадян, а також для транспортно-експедиційних підприємств, які обслуговують відправників і одержувачів.

Згідно з пунктом 1.2.5. Правил перевезення наливних вантажі відповідальність за правильність оформлення перевізних документів, у тому числі щодо назви вантажу, наявності відповідних знаків небезпеки, а також дотримання умов наливу, зливу і очищення цистерн, бункерних напіввагонів і контейнерів-цистерн покладається на відправника і одержувача.

До того ж, у відповідності до Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України», затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 за №281/171/578/155, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496, комісія позивача повинна була перевірити номер запірно-пломбувального пристрою, накладеного на цистерну та його справність; оглянути всі вузли та котел цистерни і визначити її технічний стан; для застосування об'ємно масового методу визначення ваги виміряти температуру, в лабораторних умовах встановити за допомогою денсиметра густину вантажу, виміряти за допомогою метрштоку рівень дизельного палива через горловину котла цистерни у двох її протилежних точках (вимірюється до міліметру), порівняти дані з градуювальними таблицями; під'єднати зливні пристрої (насос, шланг) і безпосередньо злити вантаж з цистерни, що, як встановлено господарськими судами, неможливо зробити за 7 хвилин.

При цьому, пункт 4.3. Технологічного процесу роботи залізничних станцій з наливу та зливання нафтовантажів і промивально-пропарювальних станцій з очищення та підготовки цистерн для перевезення (затверджений наказом №066-Ц від 31.03.2005 Укрзалізниці) містить примірний графік термінів виконання операцій зі зливання цистерн, відповідно до якого час відкриття кришок ковпаків цистерн, установка і закріплення зливальних пристроїв складає 10 хвилин, а норма часу на безпосередній злив цистерни складає 96 хвилин.

Крім того, пункт 4.3.3.4. вказаної вище Інструкції визначає, що вимірювання рівня і відбирання проб у залізничних цистернах необхідно здійснювати лише після їх відстоювання не менше ніж 30 хвилин з моменту початку приймання.

Тобто, для основних операцій при прийманні вантажу (виміру маси вантажу та зливу цистерни) необхідно більш як дві години часу, тоді як відповідно до наявних в матеріалах справи актів приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю вбачається, що приймання тривало від 20 -30 хвилин. При цьому щодо пального, яке перевозилося у цистернах №№74735010, 74730086, то взагалі не зазначено строків зливу пального, що свідчить про те, що комісія здійснила приймання маси вантажу з порушеннями вказаної вище Інструкції.

Статтею 129 Статуту залізниць передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Матеріали справи не містять відповідних актів на засвідчення викладених вище обставин (втрати вантажу у цистернах №74735010, №74730177, №74036930 та №74730086). Водночас, позивач у позовній заяві вказав на те, що залізницею було відмовлено у складенні такого акту, зокрема, з тих підстав, що вантажу прибув в опломбованій (справній) цистерні.

Відповідно до пункту 1.5.21 Правил перевезення наливних вантажів завантажені цистерни і контейнери-цистерни пред'являються до перевезення опломбованими відправником запірно-пломбувальними пристроями (ЗПП). Порядок пломбування цистерн і контейнерів-цистерн установлюються Правилами пломбування вагонів і контейнерів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за № 793/5984.

У матеріалах справи містяться відомості пломбування вагонів, в яких здійснювалось перевезення вантажу позивача.

Відомості про опломбування вагонів також містяться у залізничних накладних №43435080 від 20.12.2017, №43743368 від 25.01.2018 та №43734045 від 24.01.2018.

У пункті 11 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зазначено, що при передаванні завантажених вагонів і контейнерів сторони зобов'язані зовнішнім оглядом пересвідчитись у справності кузова вагона (контейнера), наявності та цілісності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (ЗПП), відповідності відтиску на них даним, зазначеним у перевізних документах. При перевезенні вантажів на відкритому рухомому складі сторони переконуються у відсутності слідів утрати й пошкодження вантажу. Якщо при передаванні вагонів чи контейнерів буде виявлено їх пошкодження, ознаки недостачі, псування або пошкодження вантажу на відкритому рухомому складі або в критих вагонах без пломб, коли таке перевезення передбачено Правилами, несправність пломб (ЗПП), їх відсутність, якщо у перевізних документах є відмітка про їх накладання, видача вантажу провадиться за участю представника залізниці із складанням у відповідних випадках комерційного акта. У таких випадках вагони, контейнери до перевірки вантажу пломбуються пломбами (ЗПП) станції із складанням акта загальної форми і до прибуття представника станції для перевірки вантажу не вважаються переданими в користування одержувачу. Знімаються ці пломби (ЗПП) в присутності представника залізниці.

Таким чином, у випадку надходження до станції призначення цистерн №74735010, №74730177, №74036930 та №74730086 з ознаками пошкодження, ознаками відсутності чи несправності пломб, видача вантажу залізницею відбувалась би за участю представника залізниці із складанням у відповідних випадках комерційного акту.

Крім того, відповідно до пункті 12 Правил видачі вантажів відповідно до статті 52 Статуту на станції призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу в разі: прибуття вантажу в пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами (ЗПП) відправника або пломбами (ЗПП) попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження на відкритому рухомому складі або в критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачено Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму транспортування в рефрижераторних вагонах (контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею. Перевірка вантажу не провадиться в разі вивантаження його залізницею за договором згідно зі статтею 30 Статуту.

Також, згідно з пунктом 17 Правил видачі вантажів видача вантажів, що прибули в справних цистернах за справними пломбами (ЗПП) відправника, а також без пломб (ЗПП), коли таке перевезення передбачено Правилами пломбування вагонів та контейнерів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 №542, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за №793/5984, або в справних бункерних напіввагонах, провадиться залізницею без перевірки маси. У разі порушення вказаних умов маса наливних вантажів перевіряється залізницею разом з одержувачем у порядку, передбаченому цими Правилами.

Втім, як вбачається із матеріалів справи, зокрема, актів приймання нафти або нафтопродуктів, висновків Івано-Франківської торгово-промислової палати та Львівської торгово-промислової палати, та стверджується самим позивачем, вантаж (дизельне паливо, бензин), який направлявся залізничними накладним №43435080 від 20.12.2017, №43743368 від 25.01.2018 та №43734045 від 24.01.2018, прибув до станцій призначення та прийнятий без пошкоджень відповідних пломб на цистернах, без ознак втрат (підтікань чи виливів) та нестач.

Наведені обставини свідчать про те, що цистерни №74735010, №74730177, №74036930 та №74730086 прибули на станції призначення у справному виді та з наявними пломбами (докази протилежного в матеріалах справи відсутні), з огляду на що у відповідача-1 відсутні були підстави здійснювати перевірку маси вантажу на станції призначення та, відповідно, складати комерційний акт (у випадку виявлення недостачі маси вантажу).

Частиною 1 статті 127 Статуту встановлено, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Відповідно до статті 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, зокрема, у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами.

Враховуючи вищевикладене, оскільки цистерни №74735010, №74730177, №74036930 та №74730086, в яких перевозився вантаж (дизельне паливо) надійшли до станції призначення у справному виді та з наявними непошкодженими пломбами, нанесеними вантажовідправником на станції відправлення, приймаючи до уваги положення статті 111 Статуту, суд прийшов до висновку про недоведеність позивачем наявності всіх складових правопорушення, що є підставою для відповідальності відповідача-1, а саме протиправної поведінки відповідача-1, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача-1 та збитками, та вини Залізниці. У матеріалах справи відсутні, а позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що часткова втрата вантажу сталась з вини Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Також, колегія суддів звертає увагу на відсутність солідарного обов'язку у відповідачів перед позивачем, адже на відповідача-2, згідно договору № 10118 від 01.07.2011 покладено обов'язок передати вантаж перевізнику, а на відповідача-1, згідно залізничних накладних №43435080 від 20.12.2017, №43743368 від 25.01.2018 та №43734045 від 24.01.2018, що в свою чергу є угодою на перевезення вантажу - забезпечити доставку вантажу одержувачеві.

Застосування статті 227 Господарського кодексу України стосується відшкодування збитків, що завдані одночасно кількома учасниками господарських відносин. За загальним правилом шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяній нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, несуть солідарну відповідальність перед потерпілою особою.

Тобто, солідарна відповідальність виникає при спільному спричиненні кількома особами шкоди потерпілому і розрахована на ті випадки, коли неможливо встановити, які з дій і якою мірою спричинили збитки, тому в зобов'язанні беруть участь декілька боржників, які відповідають перед потерпілою особою солідарно.

Підставою солідарного відшкодування збитків є факт спільності дій учасників господарських відносин, в результаті яких завдано збитків.

Частиною 1 статті 196 Господарського кодексу України передбачено загальне правило виконання зобов'язання, згідно з яким кожний з управнених суб'єктів має право вимагати виконання, а кожний із зобов'язаних суб'єктів повинен виконати зобов'язання відповідно до частки цього суб'єкта, визначеної зобов'язанням. Відповідно до частини 2 вказаної статті зобов'язання повинно виконуватися солідарно лише у разі, якщо це передбачено законодавством або договором. Тому, вимога позивача стосовно солідарного стягнення збитків є неправомірною.

Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції не виявлено.

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 у справі №910/9930/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 у справі №910/9930/18 залишити без змін.

Матеріали справи №910/9930/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 286 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.02.2019.

Головуючий суддя Ю.Б.Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка