ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07 лютого 2019 року м. ТернопільСправа № 921/757/16-г/7

Господарський суд Тернопільської області

у складі головуючого судді Стадник М.С. , судді Руденка О.В. , судді Бурди Н.М.

при секретарі судового засідання Кучер Р.В.

розглянув скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" №б/н від 02.11.2018р. на дії та рішення приватного виконавця у справі №921/757/16-г/7

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Борен - А" вул. Качалова, 5-В, Київ, 03126

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" вул. Чехова, 8, м. Тернопіль, 46003

про cтягнення 8 629 304,36 грн., з яких: 4 065 000,00 грн. - основний борг, 478 783,15 грн. - 3% річних, 4 085 521,21 грн. - інфляційні нарахування (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог №б/н від 17.05.2017р.).

За участю приватного виконавця ОСОБА_1, посвідчення №0123 від 17.11.2017р.

В порядку ст.8 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Відповідно до ст. 197 ГПК України, за клопотанням позивача, на підставі ухвали суду від 01.02.2019р., судове засідання 07.02.2019р. здійснюється в режимі відеоконференції за допомогою спеціалізованої програми фіксування відеоконференцій "TrueConf".

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2017р. позов задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Борен - А" 1 824 113,00 грн. основний борг, 29 660,17 грн. 3% річні, 141 066,19 грн. інфляційні нарахування, 29 926,45 грн. судовий збір. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2017р., залишену без змін постановою Верховного Суду від 25.04.2018р., рішення Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2017р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ "Борен - А" скасовано та прийнято нове рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Борен - А" 2 240 887,00 грн. заборгованості, 3 944 455,04 грн. інфляційних втрат та 449 122, 98 грн. 3 % річних. В решті рішення Господарського суду Тернопільської області залишено без змін.

На виконання рішення Господарського суду Тернопільської області та постанови Львівського апеляційного господарського суду 25.10.2017р. видано накази.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд", в порядку ст.ст. 339-341 ГПК України, звернулося 02.11.2018р. до суду із скаргою №б/н від 02.11.2018р. на дії та рішення приватного виконавця ОСОБА_1 (посв. №0123 від 17.11.2017р., м. Київ, вул. Вишгородська, 12, оф. 410-Б) у справі №921/757/16-г/7, у якій просить: 1) визнати протиправними дії приватного виконавця із відкриття виконавчих проваджень №57515261 та №57516338; 2) визнати незаконною та скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57515261 від 24.10.2018р.; 3) визнати незаконною та скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57516338 від 24.10.2018р.; 5) визнати незаконною та скасувати Постанову про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження ВП №57516338 від 24.10.2018р.; 6) визнати незаконною та скасувати Постанову про арешт коштів боржника ВП №57515261 від 25.10.2018р.

Ухвалою суду від 05.11.2018р. прийнято скаргу ТОВ "Тернопіль Мостобуд" №б/н від 02.11.2018р. до розгляду у складі колегії суддів: головуючого судді Стадник М.С., суддів: Бурда Н.М. та Руденко О.В. та призначено розгляд скарги до слухання у судовому засіданні на 16.11.2018р.

Ухвалою суду від 16.11.2018р. зупинено провадження по розгляду скарги до повернення матеріалів справи №921/757/16-г/7 до Господарського суду Тернопільської області.

Ухвалами суду від 01.02.2019р. поновлено провадження по розгляду скарги, продовжено строк її розгляду та призначено до слухання у судовому засіданні на 07.02.2019р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" (боржник) в обґрунтування вимог скарги посилається на наступне: - приватним виконавцем неправомірно винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень щодо виконання наказів про стягнення судових зборів, так як такі дії здійснюються ним поза межами виконавчого округу, в якому знаходиться боржник та його майно; - місцезнаходженням товариства є м. Тернопіль, а все майно, яке належить ТОВ "Тернопіль Мостобуд", знаходиться в межах Тернопільської та Хмельницької областей, тоді як приватний виконавець здійснює свою діяльність у м. Київ, а отже, дії останнього є протиправними, а постанови про відкриття виконавчих проваджень №57516338 та №57515261 (та всі інші постанови, винесенні в рамках цих проваджень) підлягають скасуванню. Крім того, не можна брати до уваги твердження виконавця про правомірність дій щодо відкриття виконавчих проваджень у зв`язку із наявністю банківського рахунку, так як майном вважаються саме безготівкові кошти, які можуть знаходитись на ньому, а тому, перед відкриттям провадження, виконавцю необхідно було перевірити наявність коштів на банківському рахунку, який вказав стягувач у своїй заяві. Доказами відсутності коштів на рахунку №0483 є виписка по рахунку за 24.10.2018р. (вхідний та вихідний залишки 0,00 грн.). Просить задовольнити скаргу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Борен - А" (стягувач) не подало відзиву на скаргу. Поданий відзив №б/н від 12.11.2018р., який скріплений електронним цифровим підписом, однак ні сканкопія такого (направлена електронною поштою), ні оригінал (отриманий судом 15.11.2018р.) не містять підпису представника ОСОБА_2, не є заявою (відзивом) в розумінні ст.ст. 165, 169-170 ГПК України, а тому суд не надає йому оцінку.

Приватний виконавець ОСОБА_1 просить у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. В обґрунтування доводів посилається на наступне: - при пред`явленні наказів до виконання, стягувач у заяві зазначив рахунок боржника, що відкритий у АТ "Укрсоцбанк", МФО 300023 з місцем реєстрації у м. Київ (тобто в межах його виконавчого округу), на підставі чого ним відкрито виконавче провадження. При цьому, посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду №905/3542/15 від 10.09.2018р. Щодо доводів боржника про необхідність перевірки наявності коштів на рахунку перед його арештом, пояснив, що не має доступу до банківської таємниці, яка стосується боржника, поза межами виконавчого провадження, а щодо правомірності арешту, послався на ч. 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої, у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" №б/н від 02.11.2018р. на дії та рішення приватного виконавця у справі №921/757/16-г/7, надавши оцінку доказам наданим до скарги, відзиву на скаргу приватного виконавця та заслухавши його пояснення у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково. При цьому, суд виходив із наступного:

- рішенням суду від 18.05.2017р. у даній справі стягнуто з ТОВ "Тернопіль Мостобуд" на користь ТОВ "Борен - А" 1 824 113,00 грн. основний борг, 29 660,17 грн. 3% річні, 141 066,19 грн. інфляційні нарахування, 29 926,45 грн. судовий збір. В іншій частині позову відмовлено;

- постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2017р., залишену без змін постановою Верховного Суду від 25.04.2018р., рішення Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2017р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ "Борен - А" скасовано та прийнято нове рішення про стягнення з ТОВ "Тернопіль Мостобуд" на користь ТОВ "Борен - А" 2 240 887,00 грн. заборгованості, 3 944 455,04 грн. інфляційних втрат та 449 122, 98 грн. 3% річних. В решті рішення Господарського суду Тернопільської області залишено без змін.

На виконання рішення та постанови 25.10.2017р. видано накази щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Борен - А":

1/ 1 824 113,00 грн. основного боргу, 29 660,17 грн. 3% річних, 141 066,19 грн. інфляційних нарахувань, 29 926, 45 грн. судового збору;

2/ 2 240 887,00 грн. заборгованості, 3 944 455,04 грн. інфляційних втрат та 449 122,98 грн. 3 % річних;

3/ 91 072, 88 грн. судового збору за розгляд в суді першої інстанції;

4/ 142 383,53 грн. судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку.

Приватним виконавцем ОСОБА_1 винесено постанови:

- постанова від 24.10.2018р. про відкриття виконавчого провадження №57516338 з виконання наказу суду від 25.10.2017р. у справі №921/757/16-г/7 щодо стягнення 142 383,53 грн. судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку;

- постанова від 24.10.2018р. про відкриття виконавчого провадження №57515261 з виконання наказу суду від 25.10.2017р. у справі №921/757/16-г/7 щодо стягнення 91 072, 88 грн. судового збору за розгляд в суді першої інстанції;

- постанова від 24.10.2018р. про об`єднання виконавчих проваджень №57515261 та №57516338 у зведене виконавче провадження №57516963;

- постанова від 25.10.2018р. про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №57515261 по примусовому виконанні наказів суду №921/757/16-г/7 від 25.10.2017р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Борен - А" 91 072,88 грн. судового збору за розгляд в суді першої інстанції та 142 383,53 грн. судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку №0483 в АТ "Укрсоцбанк" МФО 300023, та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон про виконавче провадження), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 36 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі Закон про органи виконання), рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 1 Закону про органи виконання, примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом про виконавче провадження випадках - на приватних виконавців.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону про органи виконання, фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону про органи виконання, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону про виконавче провадження знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Частиною 1 статті 24 Закону про виконавче провадження, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 26 Закону про виконавче провадження, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду №905/3542/15 від 10.09.2018р.: «грошові кошти, як майно мають родовий та споживний характер в розумінні статті 184 ЦК України, а отже факт використання банком грошових коштів на рахунку клієнта унеможливлює обставину постійного існування на банківському рахунку саме тих грошей, що надійшли на рахунок боржника, а через перебування грошових коштів у власності банку, якими він користується на власний розсуд клієнту надається лише майнове право на зняття або перерахування грошових коштів у відповідному розмірі. Безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об'єктом права власності внаслідок юридичної фікції, яка передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку. Відкинути цю юридичну фікцію означало б, що безготівкові кошти є недосяжним для звернення на них стягнення, оскільки слід було б визнати, що вони одночасно всюди і ніде не знаходяться, тобто не мають місцезнаходження, інформація про яке є необхідною при вчиненні виконавчих дій і зазначається під час арешту цього майна. Можливість ініціювати операції стосовно безготівкових коштів в іншому місці, окрім як у банку, у якому відкрито відповідний рахунок, не суперечить цій юридичній фікції, яка закріплена також у Законі України "Про виконавче провадження", у якому йдеться про кошти, які перебувають на рахунках боржника у банках».

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно даних Єдиного реєстру приватних виконавців України, приватний виконавець - ОСОБА_1 здійснює свою діяльність в межах виконавчого округу у м. Київ.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд відмовляє скаржнику в задоволенні скарги в частині визнання протиправними дій приватного виконавця із відкриття виконавчих проваджень №57515261 та №57516338, а також визнання незаконними та скасування постанов: про відкриття виконавчого провадження ВП №57515261 від 24.10.2018р. та ВП №57516338 від 24.10.2018р., постанови про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження ВП №57516338 від 24.10.2018р., оскільки такі винесено приватним виконавцем у межах відповідного виконавчого округу та згідно чинного законодавства.

Щодо вимоги скаржника про визнання незаконною та скасування постанови про арешт коштів боржника ВП №57515261 від 25.10.2018р., суд прийшов до висновку, що скарга в цій частині підлягає до задоволення.

Так, відповідно до ст. 30 Закону про виконавче провадження, п. 14 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012р. (у редакції наказу Міністерства юстиції України №2832/5 від 29.09.2016р.) (далі - Інструкція), виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону про виконавче провадження, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.п. 7, 21 ч. 3 ст. 18 Закону про виконавче провадження, п. 8 розділу VIII Інструкції, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках у банках (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом) та отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника.

Згідно ст. 56 Закону про виконавче провадження, арешт на кошти боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів боржника під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити, зокрема: номер виконавчого провадження; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування боржника юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене.

Матеріалами скарги встановлено, що постановою про арешт коштів боржника від 25.10.2018р. накладено арешт на рахунок в межах суми 91 072,88 грн. та 142 383,53 грн. (з врахуванням винагороди виконавця загальна сума складає 256 802,04 грн.) не у зведеному виконавчому провадженні №57516963, а у межах виконавчого провадження №57515261, яке відкрито тільки на виконання наказу №921/757/17-г/7 від 25.10.2017р. на суму 91 072,88 грн.

Тобто постанова вчинена поза межами зведеного виконавчого провадження №57516963, оскільки номер виконавчого провадження не відповідає номеру зведеного виконавчого провадження, що суперечить ст. 30 Закону про виконавче провадження.

Крім того, постанова не містить обов'язкових даних про дату об'єднання виконавчих проваджень у зведене, що також не відповідає встановленому законодавством порядку прийняття постанов та вчинення виконавчих дій у межах виконавчих проваджень, зведених виконавчих проваджень.

Отже, дії приватного виконавця при прийнятті постанови від 25.10.2018р. про арешт коштів боржника у ВП № 57515261 не відповідають положенням ст. 19 Конституції України, ст. 30 Закону про виконавче провадження та п. 7 розділу І Інструкції, оскільки вчинені з порушенням чинного законодавства.

Доводи скаржника щодо того, що приватний виконавець не встановив факт наявності коштів на рахунку боржника до відкриття виконавчого провадження спростовуються нормою п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону про виконавче провадження, відповідно до якої таку інформацію виконавець може отримати тільки під час здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст. ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, керуючись cт.ст.234, 235, 339, 342, 345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" №б/н від 02.11.2018р. на дії та рішення приватного виконавця ОСОБА_1 у справі №921/757/16-г/7 задовольнити частково.

2. Скасувати постанову про арешт коштів боржника ВП №57515261 від 25.10.2018р., видану приватним виконавцем ОСОБА_1 при примусовому виконанні наказів суду №921/757/16-г/7 від 25.10.2017р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Борен - А" 91 072,88 грн. судового збору за розгляд в суді першої інстанції та 142 383,53 грн. судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку.

3. В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення її повного тексту (19.02.2019р.), через Господарський суд Тернопільської області або безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Ухвала суду розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua/

Головуючий суддя М.С. Стадник

Судді: О.В. Руденко

ОСОБА_3