ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.02.2019

Справа № 910/15810/18

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Райдо Транс Логістік»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 61 622,23 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Райдо Транс Логістік» (надалі – ТОВ «Райдо Транс Логістік») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі – АТ «Укрзалізниця») про стягнення 61 622,23 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем нараховано провізну плату з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки відповідач за договором №07661/ЦТЛ-2018 від 08.02.2018 не надавав послуги з перевезення порожніх вагонів, а тому останнім безпідставно списано суму коштів за одну й ту саму послугу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов – протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив – протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив – протягом 5 днів з дня його отримання.

Вказана ухвала вручена відповідачу 26.12.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №176, тобто відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов до 10.01.2019.

25.01.2018 через канцелярію суду від АТ «Укрзалізниця» разом з відзивом на позов надійшла заява про поновлення процесуальних строків, в якій заявник просить поновити строк на подання відзиву на позовну заяву з огляду на поважні причини його пропуску.

Розглянувши заяву відповідача про поновлення строку для подачі відзиву на позовну заяву, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Тобто, поновлення пропущеного процесуального строку відбувається виходячи із поважності причин пропуску строку. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

В обґрунтування причини пропуску строку відповідач вказує на те, що відповідальний за дану справу юрисконсульт відокремленого підрозділу «Дирекція залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій» філія «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» перебувала у відпустці та відряджені, на підтвердження чого до заяви додано копії відповідних наказів.

Суд відзначає, що даний позов пред’явлено до АТ «Укрзалізниця», а не до відокремленого підрозділу, при цьому, жодного обмеження щодо кола представників юридичної особи нормами чинного законодавства не передбачено, тобто подання відзиву у встановлені судом строки залежало тільки від волевиявлення відповідача.

Таким чином, поважні причини пропуску відповідачем строку для подання відзиву на позовну заяву відсутні, а відтак клопотання про поновлення таких строків не підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, поданий АТ «Укрзалізниця» відзив на позовну заяву залишається судом без розгляду.

04.02.2019 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої ТОВ «Райдо Транс Логістік» підтримує позовні вимоги та просить задовольнити позов в повному обсязі.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Судом встановлено, що постановою Кабінету міністрів України №938 від 31.10.2018 «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця»» змінено тип Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство «Українська залізниця».

Відповідно до ст. 108 Цивільного кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Таким чином, в даному випадку відбулось перетворення юридичної особи, у зв’язку з чим усі права та обов'язки Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» перейшли до Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Статтею 52 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне замінити відповідача у даній справі з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на його правонаступника – Акціонерне товариство «Українська залізниця».

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

11.05.2017 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник) та ТОВ «Райдо Транс Логістік» (замовник) укладено договір №6768-Е/471ЦТЛ-2017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги (надалі – «Договір 1»), предметом якого є надання перевізником замовнику послуг, пов’язаних з організацією та перевезенням вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 1.2 Договору 1 перевізник зобов’язується доставити прийнятий до перевезення вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов’язується сплатити за перевезення вантажу та надані послуги, що пов’язані з цим перевезенням (п. 1.2. договору).

Згідно з п. 1.3 Договору 1 укладення цього договору перевезення вантажу підтверджується оформленням залізничних накладних відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 2.2 Договору 1 визначені обов’язки перевізника, зокрема:

п. 2.2.1 приймати до перевезення та видавати вантажі замовника, подавати під навантаження (вивантаження) вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками замовника та надавати йому додаткові послуги, пов’язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору;

п. 2.2.2 здійснювати розрахунки із замовником на умовах попередньої оплати за послуги, пов’язані з організацією перевезення вантажів, відповідно до розділу 4 цього договору та додатків до нього. У строки, встановлені розділом 4 договору, своєчасно реєструвати податкові накладні у Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

п. 2.2.4 відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника № 8100067. Присвоїти замовнику код вантажовідправника/вантажоодержувача 8167.

В свою чергу, замовник зобов’язаний, зокрема пред’являти перевізнику у визначені Правилами перевезення вантажів терміни плани перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу. Передача замовлень на перевезення вантажовідправниками та їх узгодження перевізником здійснюється через автоматизовану систему «МЕСПЛАН» з накладенням електронного цифрового підпису. У вказаному випадку замовлення у паперовому вигляді не надається (п. 2.3.1 Договору 1).

Відповідно до п. 2.3.3 Договору 1 замовник зобов’язаний сплачувати перевізнику за послуги, пов’язані з організацією та перевезенням вантажів та інші послуги, відповідно до розділу 4 цього договору та додатків до нього. Своєчасно реєструвати розрахунки коригувань до податкових накладних у ЄРПН у строки, встановлені розділом 4 договору.

Згідно п. 3.1 Договору 1 розмір плати та додаткових зборів за перевезення вантажів розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов’язані з ними послуги із урахуванням відповідних коефіцієнтів, що затверджуються наказом Міністерства інфраструктури України. Ставки і тарифи можуть змінюватися відповідно до діючого законодавства.

Пунктом 4.2 Договору 1 передбачено, що розмір попередньої оплати та періодичність її внесення визначається замовником, виходячи із очікуваного обсягу перевезень та послуг, на підставі діючих тарифів та умов цього договору.

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2017. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місця під час дії цього договору (п. 10.6 Договору 1).

Додатком №1 до Договору 1 сторони погодили Перелік додаткових послуг, пов’язаних з перевезенням вантажів за вільними тарифами.

Додатками № 3-11 до Договору 1 сторони погодили Умови експлуатації власних вагонів перевізника, розрахунки за перевезення в яких здійснюються за договірними цінами, узгодженими «Протоколом погодження Договірної ціни».

Зокрема відповідно до додатку 3-8 до договору, вартість послуг з організації перевезення вантажів у власних хопер-зерновозах перевізника, згідно із наданими заявками по кожному вагону включає в себе:

1) плату за організацію перевезення Збірником Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов’язані з ними послуги на час відправлення вантажу для власних вагонів перевізника.

2) плату за повернення цього порожнього вагона від станції вивантаження вагонів до станції відстою або наступного навантаження, у розмірі встановленим Збірником Тарифів на час відправлення для власних вагонів.

3) плату за перевезення порожнього вагона від станції відстою до станції навантаження, у розмірі встановленому Збірником Тарифів на час відправлення для власних вагонів.

4) вартість додаткових зборів, пов’язаних з перевезенням вантажів, що встановлені Збірником Тарифів.

5) інші додаткові послуги надані замовнику, згідно із додатком 1 цього договору.

6) розрахункову вагонну складову, яка складає 154,67 грн. (крім того ПДВ у розмірі 30, 93 грн. за добу). Розрахункова вагонна складова нараховується замовнику за кожну добу використання вагонів для перевезення по території України з моменту прибуття вагону на станцію навантаження (а у випадку, якщо станція навантаження знаходиться на території іншої держави – з моменту передачі вагону на іноземну залізницю) до моменту повернення вагону (прибуття) на станцію приписки або тимчасового відстою, з округленням не повної доби (час користування понад 12 годин) до повної. За період знаходження вагонів на станціях приписки або тимчасового відстою моменту прибуття вагону на станцію навантаження (а у випадку, якщо станція навантаження знаходиться на території іншої держави – до моменту передачі вагону на іноземну залізницю), розрахункова вагонна складова не нараховується. Час перебування вагону на під’їзних коліях, який відображено у пам’ятках ГУ-45 і відомостях ГУ-46, виключається з загального часу користування в межах України, що підлягає оплаті.

05.02.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» та ТОВ «Райдо Транс Логістік» укладено додаткову угоду №1 до Договору 1 (надалі – «Додаткова угода»), відповідно до якої сторони вирішили, що дія договору припиняється за взаємною згодою сторін з 19.02.2018, а в частині проведення розрахунків діє до повного здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.

Відповідно до п. 4 Додаткової угоди обов’язки сторін, виконання яких розпочалося до моменту набрання чинності цією додатковою угодою, повинні бути виконані сторонами в порядку, передбаченому умовами договору.

08.02.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник) та ТОВ «Райдо Транс Логістік» (замовник) укладено договір №07661/ЦТЛ-2018 про надання послуг (надалі – Договір 2), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов’язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ» або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги (п. 12.1. Договору 2).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Райдо Транс Логістік» було надано відповідачу план перевезень на лютий 2018 року із зазначенням станції відправлення – Оратов, найменування вантажу – зерно, призначення: на станцію – Одеська, Одес-порт-еконцентрація.

16.02.2018 оформлено накладну №41797176 на власні порожні вагони у кількості 12-х штук (№95620639, №95352647, №95536942, №95370029, №95833166, №95033775, №95392916, №95389342, №95388807, №95386066, №95385431 та №95802039), із станції Миколаїв-Вантажний на станцію Оратів, за які знято та списано згідно довідки ТОВ «Райдо Транс Логістік» кошти в сумі 28 552,80 грн., без ПДВ.

Таким чином, з позивача списано плату за власні порожні вагони на загальну суму 28 552,80 грн., без ПДВ.

Разом з тим, 24.02.2018 було оформлено накладну №42081125, згідно якої було доставлено вантаж – насіння сої із станції відправлення - Оратів на станцію призначення — Одеса-Порт, загальна кількість вагонів - 5 штук (№95385431, №95802039, №95536942, №95620639 та №95388807), вантаж було отримано 28.02.2018 року, на загальну суму 77 039,00 грн., без урахування ПДВ, яка, як стверджує позивач, включає в себе наступні послуги: плата за перевезення навантажених вагонів перевізника – 47 780,00 грн., без урахування ПДВ, плата за використання вагонів перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки – 19 650,00 грн., без урахування ПДВ та компенсацію витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до договору – 9 609,00 грн., без урахування ПДВ.

Також, 25.02.2018 було оформлено накладну №42113738, згідно якої було доставлено вантаж – насіння сої із станції відправлення - Оратів на станцію призначення — Одеса-Порт, загальна кількість вагонів - 5 штук (№95352647, №95370029, №95386066, №95833166 та №95389342), вантаж було отримано 06.03.2018 року, на загальну суму 76 811,00 грн., без урахування ПДВ, яка, як стверджує позивач, включає в себе наступні послуги: плата за перевезення навантажених вагонів перевізника – 47 552,00 грн., без урахування ПДВ, плата за використання вагонів перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки – 19 650,00 грн., без урахування ПДВ та компенсацію витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до договору – 9 609,00 грн., без урахування ПДВ.

Також, 26.02.2018 було оформлено накладну №42145094, згідно якої було доставлено вантаж – насіння сої із станції відправлення - Оратів на станцію призначення — Одеса-Порт, загальна кількість вагонів – 2 штуки (№95392916 та №95033775), вантаж було отримано 05.03.2018 року, на загальну суму 30 701,60 грн., без урахування ПДВ, яка, як стверджує позивач, включає в себе наступні послуги: плата за перевезення навантажених вагонів перевізника – 18 998,00 грн., без урахування ПДВ, плата за використання вагонів перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки – 7 860,00 грн., без урахування ПДВ та компенсацію витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до договору – 3 843,60 грн., без урахування ПДВ.

Суми, зазначені у накладних №42081125, №42113738 та №42145094, сплачені ТОВ «Райдо Транс Логістік» у повному обсязі.

Проте, як зазначає позивач, за вказаними накладними було нараховано та знято гроші з рахунку позивача згідно тарифів та на умовах Договору 2, який діє з 20.02.2018, в той час як за даним договором послуги не були надані, а дані вони на виконання плану перевезень за Договором 1.

Позивачем на адресу відповідача направлялась претензія №33/0205 від 02.05.2018, в якій позивач вимагав у відповідача в семиденний строк з дня отримання претензії повернути ТОВ «Райдо Транс Логістік» грошові кошти в сумі 61 622,23 грн.

Листом №ЦТЛ-19/737 від 17.05.2018 відповідач надав відповідь на вищезазначену претензію, в якому зазначив, що АТ «Укрзалізниця» правомірно списана з особового рахунку ТОВ «Райдо Транс Логістік» плата за перевезення згідно накладних №42081125, №42113738 та №42145094 на підставі Договору 2.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач не надавав послуги з перевезення порожніх вагонів за Договором 2, а тому ним було безпідставно нараховано та списано з рахунку позивача кошти за одну й ту саму послугу двічі, у зв’язку з чим кошти у розмірі 61 622,23 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов’язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У відповідності до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 1-3 ст. 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов’язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (ст. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 «Про затвердження Статуту залізниць України»).

Відповідно до ст. 7 Статуту залізниць України залізниці здійснюють перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти між станціями, відкритими для виконання відповідних операцій. Станції здійснюють операції, пов'язані з перевезенням пасажирів, багажу і вантажобагажу з прийняттям видачею вантажів вагонними, дрібними відправками та в контейнерах, а за договорами з відправниками та одержувачами - їх навантаження і вивантаження. Станції можуть відкриватися для проведення усіх або окремих операцій.

Як встановлено судом, за накладною №41797176 відбулося перевезення власних порожніх вагонів №95620639, №95352647, №95536942, №95370029, №95833166, №95033775, №95392916, №95389342, №95388807, №95386066, №95385431 та №95802039 по маршруту Миколаїв-Вантажний – Оратів, у зв’язку з чим з позивача було стягнуто плату за перевезення порожніх вагонів та розрахункову вагонну складову.

Зазначена послуга з перевезення вантажу була надана відповідачем на підставі Договору 1, що не заперечується сторонами.

При перевезенні у вагонах №95620639, №95352647, №95536942, №95370029, №95833166, №95033775, №95392916, №95389342, №95388807, №95386066, №95385431 та №95802039 вантажу «насіння сої» за накладними №42081125, №42113738 та №42145094 по маршруту Оратів – Одеса-Порт позивачу нараховано та в подальшому стягнуто окремі складові тарифу, а саме компенсацію витрат на перевезення у порожньому стані вагонів перевізника та плату за використання вагонів перевізника у вантажному і порожньому рейсах за нормативний термін доставки.

З матеріалів справи вбачається, що нарахування окремих складових здійснено відповідачем на підставі п. 3.2 Договору 2, відповідно до якого розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника (крім транспортерів перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад) складається з:

- плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом визначеним у Збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника;

- компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку з до цього договору;

- плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.

Відповідно до ст. 17 Статуту залізниць України перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами. Для забезпечення виконання договірних зобов'язань здійснюється місячне планування перевезень.

Згідно зі ст. 18 Статуту залізниць України, місячне планування перевезення вантажів здійснюється залізницями відправлення на основі поточних або довгострокових договорів про організацію перевезення вантажів та замовлень відправників.

Статтею 23 Статуту залізниць України передбачено, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частиною 3 ст. 909 Цивільного кодексу України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Суд відзначає, що навантаження у вагонах №95620639, №95352647, №95536942, №95370029, №95833166, №95033775, №95392916, №95389342, №95388807, №95386066, №95385431 та №95802039 відбулося 24.02.2018, 25.02.2018 та 26.02.2018, що підтверджується залізничними накладними №42081125, №42113738 та №42145094.

Відповідно до п. 12.1 Договору 2 договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ» або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018.

Таким чином, приймаючи до уваги приписи ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, суд зазначає, що відносини з перевезення вантажу почалися з моменту складення транспортних накладних, а саме 24.02.2018, 25.02.2018 та 26.02.2018, тобто після початку набрання юридичної сили укладеного між сторонами Договору 2, умовами якого передбачено, що він діє з 20.02.2018.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на п. 2.8. Правил планування перевезень вантажів, затверджений наказом Міністерства транспорту України №873 від 09.12.2002, оскільки даний пункт визначає момент виконання плану перевезень для реалізації пункту 106 Статуту залізниць України щодо нарахування штрафу за невиконання заявлених планів вантажовідправниками, що не є предметом спору у даній справі.

Отже, залізницею було правомірно нараховано та списано провізну плату за перевезення порожніх вагонів на підставі Договору 2, оскільки навантаження у вагонах №95620639, №95352647, №95536942, №95370029, №95833166, №95033775, №95392916, №95389342, №95388807, №95386066, №95385431 та №95802039 відбулося саме 24.02.2018, 25.02.2018 та 26.02.2018.

Суд зазначає, що у даному випадку сторони за взаємною згодою погодили у Додатковій угоді, що дія договору №6768-Е/471ЦТЛ-2017 від 11.05.2017 припиняється з 19.02.2018, а в частині здійснення розрахунків діє до повного здійснення розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.

Однак, залізничні накладні №42081125, №42113738 та №42145094 були оформлені позивачем 24.02.2018, 25.02.2018 та 26.02.2018, що не заперечується позивачем.

Тож, станом на момент оформлення вказаних накладних у відповідача була відсутня правова підстава для надання послуг за Договором 1 у зв'язку з припиненням його дії за взаємною згодою Сторін.

Крім того, на підставі накладної №41797176 з позивача стягнуто плату за перевезення порожніх вагонів від станції відстою до станції навантаження у розмірі, встановленим Збірником тарифів на час відправлення для власних вагонів відповідно до умов Договору 1, а після закінчення його дії, позивачем 24.02.2018, 25.02.2018 та 26.02.2018 замовлено послугу з перевезення вантажу та оформлено перевізні документи, до вартості послуг з перевезення за накладною увійшла, крім інших складових вартості послуг, передбачених у п. 3.2 Договору 2, вартість компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника.

Тож, вказана компенсація є складовою вартості послуг за Договором 2, який підписано сторонами без зауважень, відтак, має бути оплачена замовником послуг.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірною нараховано вартість послуг за накладними №42081125, №42113738 та №42145094, враховуючи умови діючого на момент замовлення послуг договору, а саме Договору 2.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, вимога ТОВ «Райдо Транс Логістік» про стягнення з АТ «Укрзалізниця» заборгованості у розмірі 61 622,23 грн. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 52, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Райдо Транс Логістік» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя                                                                                                      В.П. Босий