ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2019 р. Справа№ 910/17239/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Тищенко А.І.

Коробенка Г.П.

при секретарі Майданевич Г.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Чорноткач Н.З. за ордером від 08.10.2018;

від відповідача: Герасименко М.В. за довіреністю від 03.01.2019;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІУМФ 15"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.10.2018 (повний текст складено 31.10.2018)

у справі №910/17239/17 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІУМФ 15"

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про зобов'язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31 жовтня 2018 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІУМФ 15" застосовано заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

До представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІУМФ 15" Іваненко Ганни Андріївни застосовано заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІУМФ 15" в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 12 334 грн.

Стягнуто з Іваненко Ганни Андріївни в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 5 286 грн.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРІУМФ 15" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам, оскільки дії судді щодо не здійснення заходів по витребуванню доказів викликали у заявника сумнів у його неупередженості, у зв'язку із чим було заявлено відвід, отже, заявник не зловживав процесуальними правами, а судом безпідставно застосовані заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримала доводи, викладені у апеляційній скарзі, просила її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали оскарження ухвали, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У жовтні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРІУМФ 15" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі - відповідач) у якому просило суд:

- зобов'язати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" припинити дії, спрямовані на стягнення коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІУМФ 15" за кредитним договором №4Т16100Г від 25.10.2016;

- визнати відсутнім у Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" право на стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІУМФ 15" за кредитним договором №4Т16100Г від 25.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року порушено провадження у даній справі.

Розгляд справи неодноразово відкладався з різних причин, провадження у справі неодноразово зупинялось у зв'язку із оскарженням ухвал суду ТОВ «Пром Гарант Плюс».

У процесі розгляду справи позивачем 06 вересня 2018 року було подано клопотання про витребування доказів, у тому числі рішення Національного банку України від 05.10.2016 №323/БТ, згідно з яким ПАТ КБ "Приватбанк" зобов'язано розробити план реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля.

Вказане клопотання було задоволено судом та ухвалою суду від 06 вересня 2018 року зобов'язано відповідача та Національний банк України у строк до 21.09.2018 надати суду оригінал для огляду у судовому засіданні та для долучення до матеріалів справи належним чином завірену копію рішення Національного банку України від 05.10.2016 № 323/БТ, згідно з яким ПАТ КБ "Приватбанк" зобов'язано розробити план реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля.

21 вересня 2018 року від Національного банку України надійшли документи на виконання ухвали суду від 06.09.2018, а саме: рішення Національного банку України від 05.10.2016 № 323/БТ.

У свою чергу, представником відповідача 27 вересня 2018 року було подані письмові пояснення щодо невиконання вимог ухвали суду, в яких зазначено, що представниками ПАТ КБ "Приватбанк" не виявлено рішення НБУ від 05.10.2016 № 323/БТ, що фактично унеможливлює подання такого доказу до матеріалів справи.

У судовому засіданні 27 вересня 2018 року було оголошено перерву до 18 жовтня 2018 року і у вказаному судовому засіданні 28 жовтня 2018 року представник позивача Іваненко Г.А. подала заяву про відвід судді ЩербаковаС.О.

Ухвалою Господарського суд міста Києва від 18 жовтня 2018 року заяву про відвід судді визнано необґрунтованою. Заяву про відвід передано для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 22 жовтня 2018 року (суддя Чеберяк П.П.) у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІУМФ 15" про відвід судді Щербакова С.О. від розгляду справи відмовлено.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 31 жовтня 2018 року застосовано до ТОВ "ТРІУМФ 15" та його представника ІваненкоГ.А. заходи процесуального примусу у вигляді штрафу. Стягнуто з ТОВ "ТРІУМФ 15" в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 12334 грн. (сім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.) та стягнуто з Іваненко Ганни Андріївни в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 5286 грн. (три розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, однак вважає, що розмір штрафу підлягає зменшенню з огляду на наступне.

Як вбачається із заяви представника позивача Іваненко Г.А., відвід мотивований тим, що відповідач не надав витребувані судом документи, які мають доказове значення для справи, при цьому вказала, що судом ці документи також не витребувані, а саме: рішення Національного банку України від 05.10.2016 № 323/БТ, у зв'язку з чим просила відвести суддю Щербакова С.О. від розгляду справи.

Частиною 6 ст. 35 ГПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Приписами частин першої та другої статті 43 ГПК України встановлено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІУМФ 15" у судових засіданнях суду першої інстанції виступала Іваненко Ганна Андріївна, яка діяла на підставі довіреності б/н від 04.12.2017 та відповідне клопотання про витребування доказів від імені ТОВ "ТРІУМФ 15" було подано саме Іваненко Г.А., при цьому остання була присутня у судовому засіданні 06.09.2018 під час оголошення судом вступної та резолютивної частині ухвали суду від 06.09.2018 про часткове задоволення клопотання позивача та витребування у ПАТ КБ "Приватбанк" та Національного банку України належним чином завіреної копії рішення Національного банку України від 05.10.2016 № 323/БТ, яким ПАТ КБ "Приватбанк" зобов'язано розробити план реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля для долучення до матеріалів справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі та підтверджується наявними доказами, рішення Національного банку України від 05.10.2016 № 323-рш/БТ, яке просив витребувати позивач, на виконання вимог ухвали суду було надано Національним банком України ще 21 вересня 2018 року.

Проте, позивач не скористався правом на ознайомлення із матеріалами справи та, незважаючи на наявність вказаного рішення у матеріалах справи, представником позивача було заявлено відвід судді.

З оскаржуваної ухвали також вбачається, що після пояснення судом представнику позивача, що рішення Національного банку України від 05.10.2016 № 323-рш/БТ наявне у матеріалах справи, на запитання суду, чи підтримує представник позивача подану заяву про відвід судді, останньою було підтримано подану заяву.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник позивача пояснила, що відвід не був відкликаний через те, що суддя на початку засідання не повідомив сторони, що вказаний доказ надійшов до суду. Відповідач та Національний банк України, за поясненнями представника позивача суду апеляційної інстанції, також не повідомили його про надання цього доказу суду та не надіслали його позивачу, як того вимагає процесуальний закон.

Враховуючи, що апелянт не скористався в суді першої інстанції своїм правом на ознайомлення з матеріалами справи; Національний банк України, від якого витребуваний названий доказ, не є учасником даного судового процесу, відповідно до ГПК України не несе обов'язку розсилати копії витребуваних у нього судом доказів учасникам процесу; процесуальним законом не покладено на суд обов'язок інформувати учасників процесу про кожен документ, який надійшов до суду, до початку розгляду справи по суті; суд задовольнив клопотання позивача про витребування даного доказу; суддя вжив всі необхідні заходи для його вчасного витребування; в межах обговорення відводу проінформував представника позивача і про свої дії, і про надходження доказу та його залучення до матеріалів справи, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що такі дії позивача та його представника свідчать про зловживання Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРІУМФ 15" своїм процесуальним правом на відвід, оскільки вони суперечать засадам господарського судочинства, передбаченим статтею 2 ГПК України, зокрема, ускладнюють вирішення спору судом у розумні строки, перешкоджають закриттю підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті, тягнуть за собою необґрунтоване збільшення судових витрат.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 43 ГПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що суд, визнавши подання заяви про відвід зловживанням правами, мав залишити її без розгляду, відхиляються апеляційними господарським судом, оскільки залишення вказаної заяви без розгляду є правом, а не обов'язком суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 42, ч. 4 ст. 43 ГПК України, у випадку невиконання учасником справи його обов'язків; у випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу, суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені ГПК України.

Оскільки місцевий господарський суд дійшов висновку, що подання представником позивача заяви про відвід є зловживанням процесуальним правом, спрямованим на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи, він правомірно застосував до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Статтею 132 ГПК України встановлено, що заходами процесуального примусу є, зокрема, штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов'язків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 135 ГПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Відповідно до ч.3 ст. 135 ГПК України у випадку невиконання процесуальних обов'язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд, з урахуванням конкретних обставин справи, може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

При цьому законом надано суду право на свій розсуд визначати вид заходу процесуального примусу.

Отже, суд першої інстанції правомірно застосував штраф.

Разом з тим, апеляційний господарський суд, враховуючи сутність допущених позивачем та представником позивача зловживань своїми процесуальними правами, всі обставини, пов'язані з заявою та вирішенням відводу, у їх сукупності, наслідки цих дій позивача та його представника, вважає за необхідне зменшити розмір штрафу, стягнувши з позивача в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та стягнувши з представника позивача в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року підлягає зміні в частині розміру стягнутого штрафу.

Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу судом першої інстанції за результатами вирішення спору по суті.

Відповідно до ч. 4 ст. 135 Господарського процесуального кодексу України постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІУМФ 15" задовольнити частково.

2. Змінити ухвалу господарського суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року в частині розміру стягнутого штрафу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІУМФ 15" (61140, м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 98, кім. № 306, ідентифікаційний код - 39818203) в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

4. Стягнути з Іваненко Ганни Андріївни (61001, Харківська область, Харківський район, пгт. Пісочин, вул. Куйбишева, буд. 12, ідентифікаційний код - ) в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

5. У решті ухвалу господарського суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року залишити без зміни.

6. Матеріали оскарження ухвали у справі №910/17239/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.02.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді А.І. Тищенко

Г.П. Коробенко