У Х В А Л А

25 лютого 2019 року Справа № 913/96/19

Провадження №1в/913/96/19

Господарський суд Луганської області у складі судді Зюбанової Н.М., розглянувши матеріали за позовом

Заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до фізичної особи-підприємця Філоненко Марини Сергіївни, смт. Біловодськ Луганської області

про повернення земельної ділянки площею 13 га вартістю 56181 грн. 32 коп. та скасування запису про державну реєстрацію речового права

в с т а н о в и в :

Так, заступник керівника Старобільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Луганській області звернувся до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Філоненко Марини Сергіївни про повернення земельної ділянки площею 13 га вартістю 56181 грн. 32 коп. та скасування запису про державну реєстрацію речового права.

У позовній заяві зазначено, що 29.12.2012 між Біловодською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем Філоненко Мариною Сергіївною підписано договір оренди землі, відповідно до п.1 якого, орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (13,0 га пасовищ), яка знаходиться на території Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області.

Згідно з ч. 1 ст. 210 ЦК України вказаний договір оренди землі підлягав державній реєстрації у встановленому порядку.

В обґрунтування позову заступник керівника Старобільської місцевої прокуратури посилається на те, що у зв'язку з відсутністю державної реєстрації договору оренди землі від 29.12.2012 він є неукладеним, а тому земельна ділянка передана в оренду без достатньої правової підстави має бути повернута державі.

01.09.2015 Біловодське районне управління юстиції Луганської області зареєстровало право оренди земельної ділянки (запис №11004137), кадастровий номер НОМЕР_2 за Філоненко Мариною Сергіївною (строкове платне користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, строк дії 02.09.2020), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 153881825.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Так, ч. 4 ст. 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як звісно, критеріями розмежування судової юрисдикції можуть бути суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У постановах, прийнятих Великою Палатою Верховного Суду у справах № 629/4628/16-ц, № 749/230/15-ц, № 904/1182/17, № 922/2972/17 з розгляду спорів, які носять подібний характер (земельні спори), викладено наступну правову позицію:

- використання земельної ділянки фізичною особою не пов'язується з її державною реєстрацією як підприємця;

- наявність такого статусу не може свідчити про те, що фізична особа-підприємець виступає у такій якості у всіх правовідносинах, зокрема і щодо використання земельної ділянки;

- ч. 2 ст. 2 ЗК України визначено, що суб'єктами земельних відносин є: громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. А відповідно до ст. 80 ЗК України суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності;

- земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам (ч. 2 ст. 93 ЗК України).

Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду зроблений висновок, що надання у власність або оренду земельної ділянки не залежить від наявності у фізичної особи статусу підприємця, а тому цивільні права та обов'язки фізичної особи, зокрема, право власності та право оренди на земельну ділянку, набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності цієї особи.

З урахуванням такої правової позиції при вирішенні питання про прийом заяви прокурора до провадження суд враховує наступні приписи чинного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 318 ЦК України суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього кодексу. А відповідно до останньої учасниками цивільних відносин визнаються: фізичні та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави й інші суб'єкти публічного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 325 цього ж кодексу суб'єктами права приватної власності є фізичні і юридичні особи. Вони можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Отож, надання у власність або оренду земельної ділянки не залежить від наявності у фізичної особи статусу підприємця, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Набуття статусу підприємця не позбавляє людину як учасника суспільних відносин статусу фізичної особи.

У договорі оренди землі від 29.12.2012 не зазначається про статус фізичної особи-підприємця у відповідача.

Отже, наявність статусу підприємця не може свідчити про те, що з моменту його державної реєстрації як фізичної особи-підприємця він виступає в такій якості у спірних правовідносинах або втратив набуті ним цивільні права та обов'язки як фізичною особою.

За таких обставин спір у справі є таким, що підлягає вирішенню судом цивільної юрисдикції, а тому згідно з п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

При зверненні з позовом до суду сплачений судовий збір у розмірі 3842 грн 00 коп., який може бути повернутий заявнику з державного бюджету України за його клопотанням.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі за вказаним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ГПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п'яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області до фізичної особи-підприємця Філоненко Марини Сергіївни (ідент. номер НОМЕР_1) про повернення земельної ділянки площею 13 га вартістю 56181 грн. 32 коп. та скасування запису про державну реєстрацію речового права

2. Повернути заступнику керівника Старобільської місцевої прокуратури позовну заяву від 13.02.2019 з доданими матеріалами на 28 аркушах, в т.ч. платіжне доручення від 29.01.2019 № 46 на суму 3842 грн. 00 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 25.02.2019 у відповідності до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя Н.М. Зюбанова