ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2019 року м.Дніпро Справа № 904/3798/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Антонік С.Г. (доповідач)

судді Іванов О.Г., Дармін М.О.

секретар судовго засідання: ОСОБА_1

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю " Вестамрок" на рішення господарського суду Дніпропетровської області ( суддя Петренко Н.Е.) від 11.10.2018р., повне рішення складено 16.10.2018 року у справі № 904/3798/18

за позовом Державного підприємства "Угерський спиртовий завод", с.Угерсько, Стрийський район, Львівська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестамрок" , м. Дніпро

про стягнення 353 132, 90грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області звернулося Державне підприємство "Угерський спиртовий завод" () звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестамрок" ()про стягнення заборгованості в сумі 353 132,90 грн., в тому числі заборгованість з оплати за поставлений товар у розмірі 278 722,94 грн., пеню у розмірі 39 429,08 грн., 3% річних у розмірі 8 307,09 грн. та інфляційні збитки у розмірі 26 673,79 грн.

Рішенням господарського суду позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

В обгрнтування прийнятого рішеннz суд, посилаючись на норми діючого законодавства України, прийшов до висновку, що позивач виконав взяті на себе за Договором поставки зобовязання і поставив відповідачу товар, в той час як останній не виконав взяті на себе зобов?язання і не розрахувався за поставлений товар у повному обємі, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем на суму 278 722,94 грн.

Не погодившись з рішенням господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вестамрок", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд змінити рішення господарського суду в частині стягнення інфляційних збитків. В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що зроблений позивачем і перевірений судом розрахунок інфляційних збитків є невірним: сукупний індекс інфляції за період з 29.08.2017 року по 13.08.2018 року складає 1,09, а не як зазначено в позовній заяві 1,0957. І відповідно сума інфляційних збитків необгрунтовано завищена на 1 529,35 грн. з 25 144,44 грн. до 26 673,79 грн. Одночасно апелянт просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Ухвалою колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 року у складі судді-доповідача ОСОБА_2, суддів Іванова О.Г., Дарміна М.О. ухвалено поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Вестамрок" пропущений строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2018 року у справі № 904/3798/18, відкрити апеляційне провадження у справі №904/3798/18., розгляд справи призначити у судове засідання.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

12.05.2017 року між Державним підприємством «Угерський спиртовий завод» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вестамрок» (покупець) було укладено Договір поставки №3/12/05/17 (далі Договір поставки)(а.с.22-25).

Згідно п. 1.1 Договору поставки, Постачальник зобов'язується протягом строку дії цього Договору за замовленням передавати у власність Покупцю, а Покупець оплачувати та приймати товар, найменування, кількість та вартість якого визначаються у Специфікаціях до даного договору або у накладних та рахунках.

Відповідно до п. 1.2 Договору поставки, товар, що поставляється за цим договором: засіб проти обмерзання «Зима У», ТУ У 24.6-00374733.002-2004.

Згідно п. 2.4 Договору поставки, оплата вартості товару, що поставляється за цим Договором, здійснюється Покупцем на умовах 100% оплати в день поставки товару.

Як встановлено п. 3.2 Договору поставки, строк поставки товару протягом 5 календарних днів з моменту отримання Покупцем рахунку та за умови проведення оплати згідно п. 2.4 даного Договору.

Згідно п. 3.3 Договору поставки, місце поставки товару є: 82424, Львівська область, Стрийський район, с. Угерсько, вул. Івана Франка; 2.

Згідно до вимог п.5.3 Договору поставки - за несвоєчасну оплату за даним Договором Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення платежу. Оплата пені не звільняє Покупця від сплати основної суми заборгованості.

На підставі Специфікації №1 до Договору поставки сторонами узгоджено асортимент, ціна, кількість, ТУ та вид товару, зокрема, найменування товару: засіб проти обмерзання «Зима У», ТУ У 24.6-00374733.002-2004, кількість: 50 000 кг, загальна вартість за товар в сумі 1 100 000,00 грн.

В рамках даного Договору поставки позивачем було здійснено наступні поставки товару за цим договором :

- згідно товарно-транспортної накладної №0000076 від 22.05.2017р., видаткової накладної № Уг-0000076 від 22.05.2017р. позивачем здійснено поставку товару відповідачу у кількості 8150,00 кг в загальній сумі 179 365 грн. 20 коп. (з ПДВ);

- згідно товарно-транспортної накладної №0000086 від 01.06.2017р., видаткової накладної № Уг-0000086 від 01.06.2017р. позивачем здійснено поставку товару відповідачу у кількості 16260,00 кг, в загальній сумі 357 850 грн. 08 коп. (з ПДВ);

- згідно товарно-транспортної накладної № 0000108 від 19.06.2017р., видаткової накладної № Уг-0000108 від 19.06.2017р. позивачем здійснено поставку товару відповідачу у кількості 1944,1 кг, в загальній сумі 42 784 грн. 72 коп. (з ПДВ);

- згідно товарно-транспортної накладної № 0000177 від 19.08.2017р., видаткової накладної № Уг-0000177 від 19.08.2017р. позивачем здійснено поставку товару відповідачу у кількості 16 985,00 кг, в загальній сумі 390 722 грн. 94 коп. (з ПДВ).

З урахуванням вищезазначеного на умовах даного Договору поставки позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 970 722, 94 грн.

Згідно копій платіжного доручення № 777 від 15.05.2017р., платіжного доручення № 778 від 22.05.2017р., платіжного доручення № 784 від 31.05.2017р., платіжного доручення № 785 від 31.05.2017р., № 817 від 29.08.2017р. та долучених до позовної заяви виписок з банку, позивачем фактично в повному обсязі проведено відповідачу оплату за товар, який був поставлений згідно товарно-транспортної накладної № 0000076 від 22.05.2017 року, видаткової накладної № Уг-0000076 від 22.05.2017 року, згідно товарно-транспортної накладної №0000086 від 01.06.2017 року, видаткової накладної № Уг-0000086 від 01.06.2017 року; товарно-транспортної накладної № 0000108 від 19.06.2017 року, видаткової накладної № Уг-0000108 від 19.06.2017 року на загальну суму 580 000 грн.

В межах даної суми між сторонами відсутній спір.

Однак при здійсненні останньої поставки товару згідно товарно-транспортної накладної № 0000177 від 19.08.2017р., видаткової накладної № Уг-0000177 від 19.08.2017р. на суму 390 722, 94 грн., відповідачем проведено часткову оплату в сумі 112 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 817 від 29.08.2017 року та випискою з банку від 29.08.2017 року (а.с.37,41).

З метою досудового врегулювання даної ситуації позивачем на адресу відповідача була направлена претензія про сплату заборгованості за Договором поставки № 52 від 02.05.2018 року, однак відповідь на дану претензію в матеріалах справи відсутня (а.с.42-43).

Відповідачем остаточний розрахунок за поставлену продукцію здійснено не було, що і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача 278 722,94 грн. основного боргу; 39 429,08 грн. пені; 8307,09 грн. 3% річних від простроченої суми; 26 673,79 грн. інфляційних збитків.

Встановлені господарським судом обставини, сума заборгованості, 3% річних та пені не оспорюються відповідачем. Відповідач не погоджується лише з розрахунком інфляційних.

Розглядаючи апеляційні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю " Вестамрок", судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначені позивачем період є невірними, оскільки індекс інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, що кореспондується з приписами абз. 3 п.3.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань.

Згідно пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

З урахуванням цих вимог інфляційні слід розраховувати з вересня 2017р. по липень 2018р. включно, оскільки позивачем зазначено період з 20.08.2017р. по 13.08.2018р. За даний період сукупний індекс інфляції складає 109,0, а не 109,57, як зазначив позивач.

З урахуванням встановленого індексу інфляції сума інфляційних, яка підлягає стягненню складає 25 144,44 грн.

У звязку з цим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення частковому скасуванню в частині інфляційних втрат.

Витрати з судового збору за розгляд справи апеляційною інстанцією покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестамрок" задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2018р. у справі № 904/3798/18 скасувати частково, в частині стягнення інфляційних втрат та прийняти в цій частині нове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестамрок" на користь Державного підприємства "Угерський спиртовий завод" 25 144,44 грн. інфляційних втрат.

В іній частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства "Угерський спиртовий завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестамрок" витрати по сплаті судового збору за розгляд справи апеляційною інстанцією в сумі 600,16 грн.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21.02.2019р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г.Іванов