ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2019 р. Справа№ 925/489/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Разіної Т.І.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Ярмак О.В.,

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 14.02.2018,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройсфера"

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 17.10.2018 (повний текст підписано 25.10.2018)

у справі № 925/489/18 (суддя Васянович А.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройсфера"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. Фізична особа - підприємець Мельник Зінаїда Володимирівна,

2. Фізична особа - підприємець Буєвич Людмила Василівна,

3. Фізична особа - підприємець Лобода Марина Олександрівна,

4. Фізична особа - підприємець Карбушев Євгеній Миколайович,

5. Фізична особа - підприємець Василишина Оксана Анатоліївна,

6. Фізична особа - підприємець Колодочка Тетяна Миколаївна,

7. Фізична особа - підприємець Сабанська Тетяна Володимирівна,

про стягнення 511 706, 00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В травні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" про стягнення 511 706 грн. заборгованості.

В обґрунтування поданого позову позивач вказував, що після реєстрації за позивачем права власності на нерухоме майно, відповідач безпідставно продовжував користуватися майном та здавати третім особам в суборенду приміщення, що знаходиться за адресою м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1 та отримувати від суборендарів грошові кошти. У зв'язку з чим, з посиланням на положення ч. 1 ст. 1212 та на п.1 ч. 1 ст. 1214 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача 511 706 грн. - доходів, які міг отримати відповідач за час безпідставного володіння та користування майном, починаючи з моменту укладення договорів суборенди по квітень 2018 року.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 у справі №925/489/18 позов задоволено частково: присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 425 788 грн. 52 коп. безпідставно отриманих коштів та 6 386 грн. 86 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірне приміщення перебувало у незаконному користуванні відповідача до 06.02.2018, тому з урахуванням приписів ст. 1414 Цивільного кодексу України позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить рішення скасувати в повному обсязі, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції неналежним чином оцінив наведені відповідачем доводи стосовно фактів, встановлених судовими рішеннями у справах №05/2837, № 925/577/15, №925/340/17, що призвело до невірного встановлення періоду отримання відповідачем доходів, одержаних за використання майна без достатньої правової підстави.

Крім того, апелянт стверджує, що судом першої інстанції не з'ясовано факт , коли відповідач дізнався чи міг дізнатись, що він використовує майно без достатньої правової підстави.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її вимог, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Так, позивач зазначає, що посилання відповідача на правомірність користування ним спірним майновим комплексом не ґрунтується на вимогах закону, адже єдиною підставою для наявності у нього права користуватись спірним майном являвся договір оренди, який, є недійсним (нікчемним), в той час як відповідно до приписів ч. 1 с. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, тобто фактично підстави для здачі в суборенду вищевказаного спірного об'єкту та отримання орендних платежів відповідачем відсутні.

Позивач стверджує, що факт укладення договору оренди без згоди іпотекодержателя встановлено судовим рішенням у справі №925/577/15, відтак помилковим є висновок відповідача про припинення договору оренди 19.02.2018.

Заперечень на відзив не надходило.

Відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило.

Явка учасників у судове засідання

В судові засідання 19.12.2019, 16.01.2019, 14.02.2019 представники відповідача та третіх осіб не з'являлись, про причини неявки суд не повідомляли. Про розгляд справи в апеляційному господарському суді повідомлялись належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень та поштові повернення, які знаходяться в матеріалах справи.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача та враховуючи строки розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників відповідача та третіх осіб, оскільки вони не скористався своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, 18 квітня 2006 року між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" (іпотекодержатель) та Приватним підприємством "Бізнес-Гранд" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір №ІП 1-895/08-033 з додатковими угодами до нього, за яким іпотекодавець передав в іпотеку наступне нерухоме майно: торгівельний комплекс площею 9 145, 2 кв. м. (літера інвентарної справи А-2, А'-2), дахова котельня (літера інвентарної справи В), огорожа (№ 1-3), замощення (І, II), що належить іпотекодавцю на праві власності, та трансформаторна підстанція (літера інвентарної справи Г), що належить Іпотекодавцю на праві приватної власності і знаходиться за адресою вул. Гагаріна 55/1, м. Черкаси (т.1 а.с.41).

Також, 14 листопада 2007 року між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" (іпотекодержатель) та Приватним підприємством "Бізнес-Гранд" (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір №ІД895/09.2-085, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н.А. за реєстровим номером №7630, за умовами якого банку у якості забезпечення виконання зобов'язань за Генеральним договором №895/09.2-085 (зі змінами та доповненнями), укладеним між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та Приватним підприємством "Бізнес-Гранд", передано нерухоме майно - торговий комплекс, трансформаторна, дахова котельня, що знаходяться за адресою - м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1.

Відповідно до п. 2.1.4 іпотечного договору №ІД895/09.2-085 іпотекодавець зобов'язаний без письмової згоди іпотекодержателя, що оформляється додатковою угодою до цього договору, не відчужувати предмет іпотеки, а також не передавати його в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

03 жовтня 2008 року між Приватним підприємством "Бізнес-Гранд" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" (орендар) було укладено договір оренди №3-10/08Г, предметом якого є цілісний майновий комплекс, що складається з нежитлових будівель та споруд з обладнанням та устаткуванням за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 19 листопада 2009 року у справі №05/2837 визнано дійсним договір оренди №3-10/08Г від 03 жовтня 2008 року цілісного майнового комплексу, що складається з нежитлових будівель та споруд з обладнанням та устаткуванням, розташованого по вул. Гагаріна, 55/1 у м. Черкаси.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 16 серпня 2011 року у справі №02/5026/1266/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Приватного підприємства "Бізнес-Гранд" про визнання права власності на предмет іпотеки, зокрема, на торгівельний комплекс площею 9145, 2 кв. м. (літера інвентарної справи А-2, А'-2), дахова котельня (літера інвентарної справи В), огорожа (№ 1-3), замощення (І, II), та трансформаторна підстанція (літера інвентарної справи Г), що знаходиться за адресою вул. Гагаріна 55/1, м. Черкаси. у задоволені позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10 листопада 2011 року у справі № 02/5026/1266/2011, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 10 травня 2012 року, рішення Господарського суду Черкаської області від 16 серпня 2011 року скасовано повністю. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги банку до Приватного підприємства "Бізнес-Гранд" про визнання права власності на предмет іпотеки задоволено повністю. Зокрема, визнано за Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" право власності на майно за іпотечним договором №ІП 1-895/08-033 від 18 квітня 2006 року, предметом якого є: торгівельний комплекс площею 9145, 2 кв. м. (літера інвентарної справи А-2, А'-2), дахова котельня (літера інвентарної справи В), огорожа (№ 1-3), замощення (І, II), та трансформаторна підстанція (літера інвентарної справи Г), що знаходиться за адресою вул. Гагаріна 55/1, м. Черкаси.

У зв'язку з відмовою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" сплачувати орендні платежі на користь нового власника нерухомого майна, до якого в силу вимог ст. 770 Цивільного кодексу України переходять права та обов'язки наймодавця, в березні 2017 року позивач звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності і стягнення коштів.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 жовтня 2017 року зі справи №925/340/17, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 04 грудня 2017 року, рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" задоволено частково: виселено Товариство з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" з нежитлових будівель та споруд з обладнанням та устаткуванням, розташованих за адресою м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1.

Як встановлено судом першої інстанції, після реєстрації за позивачем права власності на нерухоме майно, відповідач надавав в суборенду приміщення за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між відповідачем та третіми особами було укладено наступні договори суборенди:

- 01 вересня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" (орендар) та Фізичною особою - підприємцем Карбушевим Євгенієм Миколайовичем (суборендар) - договір суборенди за №31, відповідно до пункту 1.1. якого орендар зобов'язався передати суборендареві за плату у тимчасове користування (суборенду) приміщення в торгівельному центрі "Гранд на Митниці" за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1, а саме частину приміщення на першому поверсі торговельного центру загальною площею 66,8 кв. м. Розмір орендної плати складатиме 3 340 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ, із розрахунку 50 грн. 00 коп. за 1 кв.м. площі об'єкту суборенди в місяць (п.3.2. договору суборенди). Строк дії договору до 31 грудня 2016 року.

- 01 січня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" (орендар) та Фізичною особою - підприємцем Мельник Зінаїдою Володимирівною (суборендар) - договір суборенди за №14 , згідно п. 1.1. якого орендар зобов'язався передати суборендареві за плату у тимчасове користування (суборенду) приміщення в торгівельному центрі "Гранд на Митниці" за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1, а саме частину приміщення на 1 поверсі торговельного центру загальною площею 26,10 кв. м. Розмір орендної плати складатиме 1 566 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ, із розрахунку 60 грн. 00 коп. за 1 кв.м. площі об'єкту суборенди в місяць (п.3.2. договору суборенди). Строк дії договору до 31 грудня 2017 року.

- 01 квітня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" (орендар) та Фізичною особою - підприємцем Сабанською Тетяною Володимирівною (суборендар) - договір суборенди за №73, п. 1.1. якого орендар зобов'язався передати суборендареві за плату у тимчасове користування (суборенду) приміщення в торгівельному центрі "Гранд на Митниці" за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1, а саме частину приміщення на першому поверсі торговельного центру загальною площею 46,7 кв. м. Розмір орендної плати складатиме 5 300 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ, із розрахунку 113 грн. 49 коп. за 1 кв.м. площі об'єкту суборенди в місяць (п.3.2. договору суборенди). Строк дії договору до 31 грудня 2016 року.

- 01 серпня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" (орендар) та Фізичною особою - підприємцем Лободою Мариною Олександрівною (суборендар) - договір суборенди за №24. Згідно п. 1.1. договору орендар зобов'язався передати суборендареві за плату у тимчасове користування (суборенду) приміщення в торгівельному центрі "Гранд на Митниці" за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1, а саме частину приміщення на 2 поверсі торговельного центру загальною площею 92 кв. м. Розмір орендної плати складатиме 3 680 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ, із розрахунку 40 грн. 00 коп. за 1 кв.м. площі об'єкту суборенди в місяць (п.3.2. договору суборенди). Строк дії договору до 31 серпня 2017 року.

- 10 квітня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" (орендар) та Фізичною особою - підприємцем Буєвич Людмилою Василівною (суборендар) - договір суборенди за №57. Згідно п. 1.1. якого орендар зобов'язався передати суборендареві за плату у тимчасове користування (суборенду) приміщення в торгівельному центрі "Гранд на Митниці" за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1, а саме частину приміщення на першому поверсі торговельного центру загальною площею 225,7 кв. м. Загальний розмір орендної плати складатиме 2 000 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ, із розрахунку 8 грн. 87 коп. за 1 кв.м. площі об'єкту суборенди в місяць (п.3.2. договору суборенди №57). Строк дії договору до 31 грудня 2018 року.

- 01 травня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" (орендар) та Фізичною особою - підприємцем Колодочкою Тетяною Миколаївною (суборендар) - договір суборенди за №39, п. 1.1. якого передбачено орендар зобов'язався передати суборендареві за плату у тимчасове користування (суборенду) приміщення в торгівельному центрі "Гранд на Митниці" за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1, а саме частину приміщення на 2 поверсі торговельного центру загальною площею 118,2 кв. м. Загальний розмір орендної плати складатиме 7 092 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ, із розрахунку 60 грн. 00 коп. за 1 кв.м. площі об'єкту суборенди в місяць (п.3.2. договору суборенди). Строк дії договору до 31 грудня 2018 року.

- 01 грудня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" (орендар) та Фізичною особою - підприємцем Василишиною Оксаною Анатоліївною (суборендар) - договір суборенди за №47. Згідно п. 1.1. якого орендар зобов'язався передати суборендареві за плату у тимчасове користування (суборенду) приміщення в торгівельному центрі "Гранд на Митниці" за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1, а саме частину приміщення на першому поверсі торговельного центру загальною площею 138,8 кв. м. Розмір орендної плати складатиме 9 000 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ, із розрахунку 64 грн. 85 коп. за 1 кв.м. площі об'єкту суборенди в місяць (п.3.2. договору суборенди №47). Строк дії договору до 30 вересня 2018 року.

В пунктах 1.3. вищевказаних договорів суборенди зазначено, що орендар повідомляє суборендаря, що на момент підписання цього договору, об'єкт суборенди нікому іншому не проданий, не подарований, не відчужений іншим способом.

Всі вищенаведені договори суборенди в установленому законом порядку не визнавалися судом недійсними, і строк дії договорів від 01 вересня 2015 року, від 01 квітня 2016 року, від 01 серпня 2016 року та від 01 січня 2016 року пролонговувався на новий строк.

Спір у даній справі виник з приводу того, після реєстрації за позивачем права власності на нерухоме майно, відповідач безпідставно продовжував користуватися майном та здавати третім особам в суборенду спірні приміщення та отримувати від суборендарів грошові кошти. У зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позов і з посиланням на положення ч. 1 ст. 1212 та на п.1 ч. 1 ст. 1214 ЦК України просив стягнути з відповідача 511 706 грн. - доходів, які міг отримати відповідач за час безпідставного володіння та користування майном, починаючи з моменту укладення договорів суборенди по квітень 2018 року.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 202 Цивільного кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто, "нікчемний правочин" не трансформується (не перетворюється) в "оспорюваний" лише від самого факту звернення сторони до суду з позовом про визнання нікчемного правочину недійсним.

За змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним.

Частиною 4 ст. 216 ЦК України встановлено, що правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Отже, будь-які дії сторін, що були вчинені в ході виконання нікчемного правочину та його схвалення не мають значення для даного спору.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону України "Про іпотеку" правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Договори користування приміщеннями переданих в іпотеку без згоди іпотекодержателя зумовлює їх нікчемність та не створює інших юридичних наслідків, крім пов'язаних з їх нікчемністю (правова позиці викладена у пункті 7.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року зі справи №910/73/17).

Оскільки при укладенні договору оренди від 03 жовтня 2008 року за №3-10/08Г згоди на передачу майна, що перебуває в іпотеці, Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" надано не було, і даний факт встановлено судом під час розгляду справи №925/577/15, то вказаний правочин в силу Закону України "Про іпотеку" є нікчемним.

Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Правові наслідки недійсності правочину та наслідки визнання господарського зобов'язання недійсним визначено ст. 216 ЦК та ст. 208 ГК відповідно. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У разі визнання недійсним зобов'язання з інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом.

Отже, чинне законодавство не передбачає визнання недійсним правочину на майбутнє. У майбутньому можуть бути припинені виключно права та обов'язки сторін за тим недійсним правочином, за яким ці права та обов'язки передбачалися на майбутнє. Тобто визнання недійсним договору та визнання недійсним зобов'язання не є тотожними поняттями, оскільки в силу прямої вказівки закону договір, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, а визнання недійсним зобов'язання за цим договором стосується наслідків недійсності такого договору (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року зі справи №3-826гс16).

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Так, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана його повернути.

При цьому, особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Враховуючи те, що договори суборенди укладені між відповідачем та третіми особами (Фізичною особою - підприємцем Мельник Зінаїдою Володимирівною, Фізичною особою - підприємцем Буєвич Людмилою Василівною, Фізичною особою - підприємцем Лободою Мариною Олександрівною, Фізичною особою - підприємцем Карбушевим Євгенієм Миколайовичем, Фізичною особою - підприємцем Василишиною Оксаною Анатоліївною, Фізичною особою - підприємцем Колодочкою Тетяною Миколаївною, Фізичною особою - підприємцем Сабанською Тетяною Володимирівною), які в свою чергу укладені Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" на підставі нікчемного договору оренди №3-10/08Г від 03 жовтня 2008 року, то Товариство з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" слід вважати особою, яка збагатилася за рахунок позивача (потерпілого) поза підставою, передбаченою законом. А тому, відповідач повинен відшкодувати позивачу всі кошти, які були отримані, або могли бути отримані в якості орендної плати за договорами суборенди.

Договір оренди №3-10/08Г від 03 жовтня 2008 року, як нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Як підтверджено матеріалами справи, 06 лютого 2018 року державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" не знаходиться в нежитловій будівлі за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1, обладнання та устаткування, яке належить товариству відсутнє.

За вказаним фактом було складено акт державного виконавця від 06 лютого 2018 року.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно того, що спірне приміщення перебувало у незаконному користуванні відповідача до 06 лютого 2018 року, відтак, з урахуванням вимог ст. 1214 ЦК України, місцевим господарським судом, з чим погодився суд апеляційної інстанції, здійснено власний розрахунок суми, яку відповідач міг отримати за час строку дії договорів суборенди, та яка підлягає відшкодуванню позивачу.

Так за період з 01 вересня 2015 року по 05 лютого 2018 року відповідач міг отримати 97 456 грн. 45 коп. = (3 340 грн. 00 коп. (розмір орендної плати за договором х 29 міс. + 596 грн. 45 коп. (орендна плата за 5 днів лютого 2018 року)) безпідставно набутих коштів за договором суборенди укладеним з Фізичною особою - підприємцем Карбушевим Євгенієм Миколайовичем.

За період з 01 січня 2016 року по 05 лютого 2018 року відповідач міг отримати 39 429 грн. 65 коп. = (1 566 грн. 00 коп. (розмір орендної плати за договором х 25 міс. + 279 грн. 65 коп. (орендна плата за 5 днів лютого 2018 року)) безпідставно набутих коштів за договором суборенди укладеним з Фізичною особою - підприємцем Мельник Зінаїдою Володимирівною.

За період 01 квітня 2016 року по 05 лютого 2018 року відповідач міг отримати 117 546 грн. 45 коп. = (5 300 грн. 00 коп. (розмір орендної плати за договором х 22 міс. + 946 грн. 45 коп. (орендна плата за 5 днів лютого 2018 року)) безпідставно набутих коштів за договором суборенди укладеним з Фізичною особою - підприємцем Сабанською Тетяною Володимирівною.

За період з 01 серпня 2016 року по 05 лютого 2018 року відповідач міг отримати 66 897 грн. 15 коп. = (3 680 грн. 00 коп. (розмір орендної плати за договором х 18 міс. + 657 грн. 15 коп. (орендна плата за 5 днів лютого 2018 року)) безпідставно набутих коштів за договором суборенди укладеним з Фізичною особою - підприємцем Лободою Мариною Олександрівною.

За період з 10 квітня 2017 року по 05 лютого 2018 року відповідач міг отримати 19 757 грн. 22 коп. = (2 000 грн. 00 коп. (розмір орендної плати за договором х 9 міс. + 1 400 грн. 07 коп. за 21 день квітня + 357 грн. 15 коп. (орендна плата за 5 днів лютого 2018 року)) безпідставно набутих коштів за договором суборенди укладеним з Фізичною особою - підприємцем Буєвич Людмилою Василівною (суборендар).

За період з 01 травня 2017 року по 05 лютого 2018 року відповідач міг отримати 65 094 грн. 45 коп. = (7 092 грн. 00 коп. (розмір орендної плати за договором х 9 міс. + 1 266 грн. 45 коп. (орендна плата за 5 днів лютого 2018 року)) безпідставно набутих коштів за договором суборенди укладеним з фізичною особою - підприємцем Колодочкою Тетяною Миколаївною.

За період з 01 грудня 2017 року по 05 лютого 2018 року відповідач міг отримати 19 607 грн. 15 коп. = (9 000 грн. 00 коп. (розмір орендної плати за договором х 2 міс. + 1 607 грн. 15 коп. (орендна плата за 5 днів лютого 2018 року)) безпідставно набутих коштів за договором суборенди укладеним з Фізичною особою - підприємцем Василишиною Оксаною Анатоліївною.

Відтак, загальна сума складає 425 788,52 грн.

При цьому, за приписами ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона не лише одержала, а і ті що могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Тобто, наявні у справі докази, що підтверджують фактичну сплату третіми особами (ФОП Карбушевим Є.М.) відповідачу орендної плати в даному випадку не мають значення, оскільки розрахунок доходів здійснювався виходячи з розміру орендної плати встановленої в договорах суборенди та строку безпідставного володіння відповідачем майном позивача.

Тобто відповідач міг отримати наведені вище доходи виходячи із чинності договорів суборенди.

Також судом першої інстанції правильно враховано, що відповідач станом на момент укладання договорів суборенди знав (повинен був знати), що володіє майном на підставі нікчемного договору оренди.

З урахуванням вищенаведеного розрахунку з відповідача підлягає стягненню 425 788, 52 грн.безпідставно отриманих коштів, в решті позову слід відмовити.

Водночас відповідач має право вимагати відшкодування зроблених ним необхідних витрат на майно від часу, з якого особа зобов'язана повернути доходи.

Судова колегія також звертає увагу на наступне.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 27 травня 2015 року у справі №925/577/15 відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Приватного підприємства "Бізнес - Гранд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "СтройСфера" про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна від 03 жовтня 2008 року №3-10/08Г. У даному рішенні суд дійшов висновку, що право позивача укладанням відповідачами спірного договору порушено, оскільки без згоди позивача відповідач 1 передав предмет іпотеки в оренду відповідачу 2, разом з тим з огляду на пропуск позивачем позовної давності відмовлено у задоволені позову.

Вищевказане рішення залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно до частини 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В постанові Вищого господарського суду України від 29 вересня 2015 року у справі №925/577/15 зазначено, що заперечення касатора про те, що даний договір є нікчемним, та не потребує визнання недійсним, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки даний правочин є оспорюваним, він укладений між відповідачами та породжує для них відповідні права та обов'язки щодо користування приміщенням, та про визнання його недійсним позивачем поданий відповідний позов.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено вище, в пункті 7.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року зі справи №910/73/17 наведено правовий висновок стосовно того, що договори користування приміщеннями переданих в іпотеку без згоди іпотекодержателя зумовлює їх нікчемність та не створює інших юридичних наслідків, крім пов'язаних з їх нікчемністю.

Тобто відмова судом у задоволенні позову про визнання недійсним нікчемного правочину з підстав пропуску позовної давності, а не за відсутності підстав для такого визнання не спростовує самого факту нікчемності правочину.

В зв'язку з чим, місцевий господарський суд правомірно не врахував висновок, що наведений в постанові Вищого господарського суду України від 29 вересня 2015 року у справі №925/577/15.

Стосовно посилань апелянта на рішення у справі № 05/2837, судова колегія зазначає таке.

Крім того, ч. 2 ст.215 ЦК України передбачено, що у випадках встановлених ЦК України нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Зокрема, ст.220 ЦК України передбачає такі випадки визнання судом дійсності нікчемного правочину, а саме у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Рішенням місцевого господарського суду від 19 листопада 2009 року зі справи №05/2837 саме на підставі ст. 220 ЦК України було визнано дійсним договір оренди №3-10/08Г від 03 жовтня 2008 року цілісного майнового комплексу, що складається з нежитлових будівель та споруд з обладнанням та устаткуванням, розташованого по вул. Гагаріна, 55/1 у м. Черкасию, у зв'язку з тим, що одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Тобто, в даному випадку нікчемний правочин з підстав недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору було визнано судом дійсним, проте, дане рішення суду не спростовує факту нікчемності правочину з інших підстав, зокрема, з підстав передбачених ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку".

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду Черкаської області від 17.10.2018 у справі №925/489/18 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 270, 273, 275, 276, 281- 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройсфера" на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.10.2018 у справі №925/489/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 17.10.2018 у справі №925/489/18 залишити без змін.

Матеріали справи № 925/489/18 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 26.02.2019.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Т.І. Разіна

Ю.Б.Михальська