РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.02.2019Справа № 910/15871/18

За позовом Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" (м. Київ)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ)

про стягнення 9 700,35 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники учасників процесу: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Підприємство з іноземними інвестиціями "Амік Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 9 700,35 грн. неустойки за прострочення доставки вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач прострочив доставку вантажу на 2 доби, що є підставою покладення на відповідача відповідальності у вигляді неустойки відповідно до ст. 45 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2018 позовну заяву Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" залишено без руху, встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви.

10.12.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" про усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду від 30.11.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено учасникам судового процесу строки на подання відзиву, заперечень на відзив, додаткових письмових пояснень, клопотань, заяв.

22.01.2019 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив Акціонерного товариства "Українська залізниця" на позовну заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що загальний строк доставки вантажу, визначений відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення та Правил обчислення термінів доставки вантажів, складає 5 діб, натомість фактично вантаж доставлено за 6 діб, а тому розмір штрафу повинен становити 18% від провізної плати. Також зазначає, що позивач листом № 01-05/1 від 01.05.2018 ініціював питання про зупинку у травні вантажів та гарантував не пред'являти претензії за прострочку доставки.

Судом встановлено, що ухвала суду про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем 19.12.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 690.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ГПК України відзив подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно із відміткою відділу діловодства Господарського суду міста Києва відзив на позовну заяву поданий відповідачем до суду 22.01.2019, тобто з пропуском строку, передбаченого ст. 251 ГПК України, разом з тим, відповідачем подана заява про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу відзиву, яка мотивована тим, що документи знаходилися в різних структурних підрозділах відповідача, а збір даних припав на святкові дні.

30.01.2019 до Господарського суду міста Києва від Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій позивач заперечує проти застосування відповідачем при обчислені строків доставки вантажу положень національного законодавства, вважаючи, що Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення повністю урегульовані відносини, що стосуються прострочення доставки вантажу та підстави звільнення від відповідальності за прострочення. Також позивач просить відмовити позивачу у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку на подачу відзиву на позовну заяву, вказуючи на те, що причини пропуску строку не є поважними, оскільки відповідач у відповіді на претензію наводив ті самі розрахунки, що й у відзиві та, крім цього, усвідомлюючи факт необхідності отримання документів у різних структурних підрозділах, не подав заяву про продовження строку на подання відзиву в межах наданих судом п'ятнадцяти днів.

Розглянувши подану відповідачем заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу відзиву, суд, керуючись визначеними ст. 2 ГПК України завданнями господарського судочинства та враховуючи, що пропуск строку на подання відзиву на позов не призвів до затягування розгляду справи, не перешкоджає реалізації процесуальних прав іншим учасниками судового процесу, а його поновлення сприятиме всебічному, повному, об'єктивному вирішенню спору, дійшов висновку про можливість поновлення строку на подання відзиву та прийняття його до розгляду.

Судом також встановлено, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 № 938 "Деякі питання акціонерного товариства "Українська залізниця" змінено тип Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство "Українська залізниця".

Згідно із ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно із ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Положеннями ст. 248 ГПК України унормовано, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами ч. 6 ст. 233 ГПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача проти них, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12.02.2018 між Підприємством з іноземними інвестиціями "Амік Україна" та Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" був укладений договір про надання послуг № 08906/ЦТЛ-2018/18/158 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Відповідач зобов'язався здійснювати перевезення вантажів, надавати вантажний вагон для перевезення, та інші послуги, пов'язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і вагонах Відповідача, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Позивача і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що перевезення - послуга, в процесі надання якої Перевізник зобов'язується доставити довірений Замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а Замовник зобов'язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку.

Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього Договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно.

Як свідчать матеріали справи, за накладною БЧ № 21915199 від 08.05.2018 на адресу Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" зі станції Барбаров Білоруської залізниці був відправлений вантаж у вагонах №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 до станції Бородянка Південно-Західної залізниці.

Вантаж перетнув кордон з Україною 09.05.2018, що підтверджується відміткою у графі 34 накладної.

Як свідчать акти загальної форми №№ 19408, 19409, вантаж за накладною № 21915199 був 09.05.2018 затриманий на ст. Коростень для проходження митного оформлення на 6 год.

Згідно із відміткою у графі 27 накладної вантаж прибув на станцію призначення Бородянка Південно-Західної залізниці 14.05.2018.

Відповідно до графи 38 накладної загальна відстань по території Білорусі складає 48 км., а по території України - 181 км., загальна відстань - 229 км.

26.06.2018 позивач звернувся до відповідача з претензію про сплату неустойки за прострочення доставки вантажу на суму 9 700,35 грн., до якої були додані оригінали листів Накладної (лист 1, 6 та відомість вагонів). Зазначена претензія була вручена Відповідачу 27.06.2018.

Згідно із розрахунком позивача загальний термін доставки вантажу, обчислений відповідно до § 2 ст. 24 УМВС, становить 4 повні доби, натомість фактичний термін доставки вантажу становить 5 повних діб та 16 год. 10 хв., а тому з урахуванням до § 5 ст. 24 УМВС, відповідно до якого під час розрахунку терміну доставки вантажу неповна доба вважається за повну, фактичний термін доставки вантажу становить 6 повних діб.

Виходячи з прострочення терміну доставки на 2 доби, позивач розрахував відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки. (2:4=0,5) та враховуючи § 2 ст. 45 УМВС визначив відсоток провізної плати (30%), який є неустойкою за прострочення доставки вантажу, розмір якої становить 9 700,35 грн.

У відповіді на вказану претензію відповідач визнав факт порушення терміну доставки вантажу, задовольнив претензію частково у розмірі 5 820,20 грн., виходячи із збільшення фактичного терміну доставки вантажу на 1 добу.

Вважаючи, що відповідач безпідставно не задовольнив претензію щодо сплати неустойки за прострочення доставки вантажу, а наданий відповідачем розрахунок є помилковим, позивач звернувся до суду із вказаним позовом про стягнення 9 700,35 грн. неустойки за прострочення доставки вантажу.

Як передбачено ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 4 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Так, як передбачено п. 1.2 Договору про надання послуг № 08906/ЦТЛ-2018/18/158 від 12.02.2018, перевезення оформлюється залізничною накладною, зокрема відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС).

Матеріали справи свідчать, що відповідно до умов Договору та накладної від 08.05.2018 мало місце міжнародне перевезення вантажу, а отже до відносин сторін, що виникли між сторонами внаслідок цього перевезення, застосовуються положення Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (надалі - УМВС), статтею 1 якої встановлено пряме міжнародне залізничне сполучення для перевезення вантажів по залізницям Республіки Білорусь та України.

Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення є чинною в Україні відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів.

Згідно із ст. 24 УМВС:

§ 1. Якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті.

§ 2. Термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм:

- для контейнері - 1 доба на кожні початі 150 км;

- для інших відправок -1 доба на кожну почату 200 км.

§ 3. Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов'язані з відправленням вантажу.

§ 4. Строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з причин, що не залежать від перевізника.

§ 5. Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.

Виходячи з відомостей, що містяться у накладній № 21915199 від 08.05.2018, строк доставки вантажу, обчислений відповідно до наведених вище норм ст. 24 УМВС, становить 4 доби, саме: початок перебігу терміну - з 0.00 год. 09.05.2018, термін доставки з урахуванням нормативної швидкості (229 км.:200) - 2 доби, збільшення терміну доставки на операції, пов'язані з відправленням вантажу - 1 доба, час затримки на шляху слідування згідно із актами загальної форми №№ 19408, 19409 від 09.05.2018 - 1 доба.

Матеріали справи свідчать, що фактичний термін доставки вантажу становить 6 діб, а отже відповідач прострочив доставку вантажу на 2 доби.

Відповідно до ст. 45 УМВС:

§ 1. Якщо перевізником не було дотримано термін доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 "Термін доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

§ 2. Розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, а саме :

6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;

18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

Враховуючи перевищення терміну доставки вантажу на 2 доби, відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки складає 0,5 (2:4=0,5).

Відсоток провізної плати відповідно до § 2 ст. 45 УМВС, який визначається як розмір неустойки за прострочення доставки, становить 30%, провізна плата згідно із відомостями у накладній складає 32334,50 грн.

Такими чином неустойка за прострочення доставки вантажу становить 9 700,35 грн. (32334,50 х 30%).

Посилання відповідача на збільшення строку доставки вантажу на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу відповідно до п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, суд вважає необґрунтованими, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами внаслідок здійснення міжнародного перевезення, відповідно до ст. 4 Статуту залізниць України регулюється угодами про залізничні міжнародні сполучення, зокрема і Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення. Твердження відповідача щодо можливості застосування національного законодавства суд відхиляє як безпідставні, оскільки згідно із ст. 5 УМВС національне законодавство застосовується за відсутності відповідних положень у цій Угоді, натомість питання, пов'язані із обчисленням строків доставки вантажів, врегульовані ст. 24 УМВС, що виключає можливість застосування законодавства України до визначення таких строків.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5 ідентифікаційний код 40075815) на користь Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 68; ідентифікаційний код 30603572) 9700 (дев'ять тисяч сімсот) гривень 35 коп. неустойки за прострочення доставки вантажу, 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко