ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"25" лютого 2019 р. Справа№ 910/15893/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Колосовський Ю.О., адвокат, довіреність № б/н від 02.01.2018;

від першого відповідача - Ходюк О.Я., довіреність № 18-0014/16226 від 22.03.2018;

від другого відповідача - Бауліна В.О., адвокат, довіреність № 384 від 14.03.2018

від третьої особи - представник не прибув,

розглянувши апеляційні скарги акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" та Національного банку України на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/15893/17 (суддя Отрош І.М., повний текст складено - 12.12.2017) за позовом приватного акціонерного товариства "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Національного банку України та акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2 - Міністерства фінансів України про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/15893/17 позов задоволено частково, зобов'язано публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" погасити заборгованість за Кредитним договором №19 від 24.10.2008 шляхом перерахування на банківський рахунок Національного банку України грошових коштів у повній сумі заборгованості. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь приватного акціонерного товариства "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат" судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" та Національний банк України звернулися до апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/15893/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні 21.01.2019 представником позивача було подано клопотання про зупинення провадження у даній справі №910/15893/17 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №910/16744/17 за позовом акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" до Національного банку України та публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про визнання незаконною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії та до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №910/16981/17 за позовом акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Національного банку України та публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування поданого клопотання позивач посилається на те, що правовідносини у даній справі та справах №910/16744/17, №910/16981/17 є подібними, оскільки у всіх них досліджуються обставини порушення Національним банком України, як кредитором та іпотекодержателем, умов кредитного договору щодо неприйняття від акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" виконання зобов'язань.

Представники апелянтів - відповідачів у справі заперечили проти задоволення вказаного клопотання.

Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання, дійшла висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно ч. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 302 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 16 жовтня 2018 року справу №910/16744/17 разом із касаційними скаргами передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 302 ГПК України, оскільки Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної та суб'єктної юрисдикції.

Так, на обґрунтування касаційної скарги Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів", зокрема зазначило, що обставини, які стали підставою для подання позову у цій справі, відносяться до суб'єктної та предметної юрисдикції адміністративних, а не господарських судів, оскільки пов'язані із вчиненням та/або невчиненням дій (бездіяльністю) Національного банку України як суб'єктом владних повноважень, який регулює діяльність комерційних банків в Україні, у тому числі шляхом надання стабілізаційних кредитів.

Оскільки, Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної та суб'єктної юрисдикції, справа №910/16744/17 разом із касаційною скаргою була прийнята до розгляду Великою Палатою Верховного Суду.

Крім цього, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 15 січня 2019 року справу разом із касаційною скаргою у справі №910/16981/17 передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 302 ГПК України, оскільки АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної та суб'єктної юрисдикції.

Так, на обґрунтування касаційної скарги АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" зазначило, що судом апеляційної інстанції було порушено правила предметної та суб'єктної юрисдикції, оскільки спір у цій справі в частині визнання незаконною бездіяльності Національного банку України, як суб'єкту владних повноважень, щодо неприйняття від ПАТ КБ «Приватбанк» виконання зобов'язань (погашення заборгованості) за кредитним договором від 24 жовтня 2008 року № 19 є спором, що віднесений законодавством до повноважень суду адміністративної юрисдикції.

Оскільки, АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної та суб'єктної юрисдикції, справа №910/16981/17 разом із касаційною скаргою була прийнята до розгляду Великою Палатою Верховного Суду.

Отже, справи №910/16744/17 та №910/16981/17 передані на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв'язку з оскарженням судових рішень з підстав порушення правил предметної та суб'єктної юрисдикції.

В свою чергу, у даній справі апелянтами не оскаржується рішення суду першої інстанції з підстав порушення правил предметної та суб'єктної юрисдикції.

Частиною ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Водночас, підстава для зупинення провадження у справі, яка передбачена ч. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, застосовується у тому разі, коли у іншій справі, яка розглядається в касаційному порядку можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав та заявлених вимог у даній справі.

У даному випадку, враховуючи те, що справи №910/16744/17 та №910/16981/17 будуть розглядатися Великою Палатою Верховного Суду на предмет наявності чи відсутності порушення правил предметної та суб'єктної юрисдикції, а у даній справі із вказаних підстав рішення суду не оскаржується, тому розгляд вказаних справ Великою Палатою Верховного Суду не може вплинути на результат даного спору.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зупинення провадження у даній справі.

Після оголошення судом відмови у задоволенні вказаного клопотання представником позивача заявлено відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Пономаренко Є.Ю. (головуючий суддя), судді - Дідиченко М.А., Руденко М.А. від розгляду справи №910/15893/17.

Заяву мотивовано наявністю сумнівів в неупередженості та об'єктивності вказаної колегії суддів через відмову у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши думку представників учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, які викладені у Заяві про відвід, дійшла висновку, що заявлений приватним акціонерним товариством "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат" відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Пономаренко Є.Ю. (головуючий суддя), судді - Дідиченко М.А., Руденко М.А. від розгляду справи №910/15893/17 є необґрунтованим, з огляду на наступне.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що станом на дату заявлення відводу суддя Руденко М.А. не приймає участі у розгляді даної справи.

Так, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 у зв'язку із перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційних скарг у справі №910/15893/17 колегію суддів у складі: головуючий суддя - Пономаренко Є.Ю., судді - Дідиченко М.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 апеляційні скарги прийнято до провадження вказаною колегією суддів.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. (104) Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ІІ) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). (106) У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). (107) Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з виключними обставинами у цій справі.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006 сказано: "стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Як вже вказувалося, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, згідно із п. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Так, заява приватного акціонерного товариства "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат" про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Пономаренко Є.Ю. (головуючий суддя), судді - Дідиченко М.А., Руденко М.А. від розгляду справи №910/15893/17 не містить обставин, які підтверджують сумнів у неупередженості або об'єктивності вказаної колегії суддів.

Сама по собі незгода заявника з процесуальними рішеннями колегії суддів в частині відмови у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі не є підставою для відводу згідно з вищезазначеними нормами Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Відповідно до п. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи те, що колегія суддів дійшла до висновку про необґрунтованість заявленого відводу справа підлягає передачі для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою, відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, для вирішення питання про відвід.

Крім цього, колегія суддів дійшла висновку про призначення розгляду даної справи на 04.03.2019 о 13-45.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати заяву приватного акціонерного товариства "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат" про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Пономаренко Є.Ю. (головуючий суддя), судді - Дідиченко М.А., Руденко М.А. від розгляду справи №910/15893/17 - необґрунтованою.

2. Передати справу для вирішення питання про відвід колегії суддів у порядку, встановленому ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

3. Призначити розгляд справи №910/15893/17 на 04 березня 2019 року о 13 годині 45 хвилин.

Повідомити учасників, що засідання відбудеться в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, б.1А, зал судового засідання № 14. Явка учасників не є обов'язковою.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

Л.Г. Смірнова