ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019 м.Дніпро Справа № 904/1821/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Кузнецової І.Л., Подобєда І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2018 у справі №904/1821/18 (суддя Назаренко Н.Г., повний текст рішення складений 28.08.2018)

за позовом: Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Мироненко Ігоря Яковича, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 104 087 грн. 77 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (надалі КПТП "Криворіжтепломережа") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Мироненко Ігоря Яковича (надалі - ФОП Мироненко І.Я.) на свою користь 104 087 грн. 77 коп., посилаючись на несплату відповідачем вартості отриманої теплової енергії в умовах неукладеного договору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2018 у справі №904/1821/18 (суддя Назаренко Н.Г.) у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, КПТМ "Криворіжтепломережа" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апелянт зазначає, що:

- діюче в Україні законодавство ототожнює майно фізичної особи як субєкта цивільних прав та обовязків із майном фізичної особи підприємця як субєкта господарювання через можливість звернення стягнення на це майно у звязку із невиконанням останнім своїх зобовязань як субєкта господарювання;

- приймаючи до уваги пояснення відповідача про невикористання ним придбаних нежитлових приміщень, судом першої інстанції не було встановлено якими доказами підтверджуються ці обставини;

- ФОП Мироненко І.Я. на момент розгляду справи не перебуває у стані припинення, а згідно інформації про види його економічної діяльності, ним надаються послуги з надання оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код КВЕД:68:20), що може свідчити про реальну можливість використання спірних приміщень у власній підприємницькій діяльності;

- правове значення для розгляду і вирішення справи господарським судом є наявність у сторін статусу субєктів господарювання на момент звернення до суду, а не фактичні обставини, які підтверджують факт здійснення стороною підприємницької діяльності, що свідчить про безпідставність посилань відповідача на невикористання ним нежитлових приміщень у підприємницькій діяльності;

- з моменту придбання спірних обєктів нерухомості у відповідача виникли обовязки, передбачені актами цивільного законодавства стосовно сплати житлово-комунальних послуг незалежно від юридичного оформлення, розірвання договорів позивачем із попереднім власником нежитлових приміщень, тому відсутність доказів розірвання договору на постачання теплової енергії №3946 від 10.10.2012 не може свідчити про відсутність у відповідача обовязку по сплаті послуг з теплопостачання та не є підставою для відмови у задоволенні позову;

- між сторонами договірних відносин не було, що зумовило обєктивну необхідність звернення до суду за правилами ст. ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, конверти з ухвалами Центрального апеляційного господарського суду від 24.10.2018 та від 19.12.2018 щодо прийняття апеляційної скарги до розгляду, надіслані на його адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулись до суду з відміткою пошти про закінчення терміну зберігання. У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/15442/17).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що між КПТМ "Криворіжтепломережа" та Публічним акціонерним товариством Брокбізнесбанк (надалі ПАТ Брокбізнесбанк) укладений договір №3946 від 10.10.2012 на постачання теплової енергії до нежитлових приміщень №1 по пр. Гагаріна, буд.52 та №17 по вул. Пушкіна, буд.3, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

22.12.2015 на виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23.10.2015 ПАТ Брокбізнесбанк передало, а громадянин України Мироненко Ігор Якович прийняв у власність нежиле приміщення загальною площею 185,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, проспект Гагаріна, буд. 52, приміщення 1 та на виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22.12.2015 ПАТ Брокбізнесбанк передало, а громадянин України Мироненко Ігор Якович прийняв у власність нежиле приміщення, загальною площею 86,00 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Пушкіна, буд. 3, приміщення 17 (а.с.14, 16).

В подальшому, ПАТ Брокбізнесбанк направило на адресу КПТМ Криворіжтепломережа листи №514/046 від 04.01.2016 (а.с. 115) та №4816/046 від 22.06.2016 (а.с. 117), в яких повідомило про відчуження нежитлових приміщень №1 по пр. Гагаріна, буд.52 та №17 по вул. Пушкіна, буд.3 в м.Кривий Ріг, а також зазначило про необхідність розірвання договору №3946 на постачання теплової енергії від 10.10.2012, для чого направило на адресу позивача проекти додаткових угод про його розірвання.

Докази укладення відповідних додаткових угод матеріали справи не містять.

У листопаді 2017 року КПТМ Криворіжтепломережа звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ФОП Мироненко І.Я. про визнання укладеним договору №11570 від 04.10.2017 про постачання теплової енергії в редакції та на умовах, запропонованих позивачем. Позов обґрунтований посиланням на використання відповідачем теплової енергії, що поставляється позивачем, без укладання відповідного договору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі №904/9485/17 позовні вимоги задоволено; визнано укладеним між КПТМ Криворіжтепломережа та ФОП Мироненко І.Я. з дати набрання цим рішенням законної сили договір на постачання теплової енергії №11570 від 04.10.2017 у запропонованій позивачем редакції.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі №904/9485/17 набрало законної сили 26.12.2017.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою №231/13 про повернення безпідставно набутого майна та сплати коштів у розмірі 104 087 грн. 77 коп., нарахованих за відпущену теплову енергію в період з 22.12.2015 по 25.12.2017, яка отримана останнім 09.04.2018, проте залишена без відповіді та без задоволення.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що за період з 22.12.2015 по 25.12.2017 КПТМ Криворіжтепломережа поставило, а ФОП Мироненко І.Я. отримав теплову енергію на суму 104 087 грн. 77 коп., проте не сплачував її вартість за тарифами, що передбачені для категорії інші споживачі. При цьому позивач зазначає, що оскільки відповідач безпідставно отримав послуги з теплопостачання, а повернути їх неможливо, то з аналогією застосування ч. 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України, він зобовязаний відшкодувати вартість отриманих послуг.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно ч.4 ст. 319 Цивільного кодексу України власність зобов'язує.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відсутність договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Разом з цим, визначальним для вибору виду договору для укладення між теплопостачальною організацією та споживачем, і, як наслідок, тарифу, який застосовуватиметься у розрахунках між сторонами, є саме визначення категорії, до якої відноситься споживач: населення, яке є власниками, орендарями житлових приміщень (квартир) і отримує послуги з централізованого опалення, укладає із теплопостачальною організацією договір про надання послуг з централізованого опалення із зазначенням встановленого тарифу на послугу з централізованого опалення; фізичні особи-підприємці, які використовують, зокрема, нежитлові приміщення у структурі багатоквартирних житлових будинків для здійснення у них підприємницької діяльності, укладають з теплопостачальними організаціями договори купівлі-продажу теплової енергії із зазначенням у них встановленого тарифу для "інші споживачі" (аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 26.04.2018 у справі №904/6293/17).

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач відноситься до категорії "інші споживачі".

Приймаючи до уваги ті обставини, що:

- з матеріалів справи вбачається, що відповідач придбав майно як фізична особа, а не як ФОП Мироненко І.Я.;

- відповідач у своїх поясненнях наголошує на тому, що приміщення у спірний період не використовувались ним для підприємницької діяльності, тоді як позивачем, у відповідності до ст. ст. 73, 74, 76, 78 Господарського процесуального кодексу України, не спростовано таке твердження, відповідних доказів суду не подано;

- договір на поставку теплової енергії є укладеним між позивачем та ФОП Мироненко І.Я. з 26.12.2017 на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі №904/9485/17;

- в матеріалах справи відсутні, а сторонами не надано доказів розірвання договору на постачання теплової енергії №3946 від 10.10.2012, укладеного між КПТМ "Криворіжтепломережа" та ПАТ Брокбізнесбанк;

- ст. 1212 Цивільного кодексу України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту; зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому;

- оскільки відповідач отримував надані позивачем послуги з постачання теплової енергії, то в цьому випадку фактично склалися договірні відносини, та виходячи із аналізу змісту статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України, їх положення не можуть застосовуватися до правовідносин, які врегульовуються договором;

колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову. Доводами апелянта такий висновок не спростований.

Отже, Господарським судом Дніпропетровської області обставини справи з'ясовані повно та всебічно; рішення у даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального права; підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, повязані з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, покладаються на КПТМ "Криворіжтепломережа".

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2018 у справі №904/1821/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду з підстав, встановлених п.2 ч.3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Подобєд