СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2019 р. Справа № 905/187/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Пушай В.І., суддя Чернота Л.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - Костікова О.О. - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3495 від 14.07.10; довіреність № 09-18/6942 від 27.12.18,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вх. № 1351 Д/3) на рішення господарського суду Донецької області від 29.05.2018 (суддя Ніколаєва Л.В.; повне судове рішення підписано 08.06.2018) у справі № 905/187/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів,

до Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь, Донецька обл.,

про стягнення 22 320,50 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить стягнути з ПрАТ "МК "Азовсталь" коштів, пов'язаних із затримкою вагону, у розмірі 22 320,50 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.05.2018 у справі №905/187/18 відмовлено Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" у задоволенні позову.

ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Донецької області від 29.05.2018 у справі №905/187/18, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована посиланням на про наявність правових підстав для нарахування залізницею плати за користування вагоном та, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, що в свою чергу є порушення вимог ч. 3 п.1 ст.277 ГПК України. На переконання апелянта, рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з огляду на те, що акти загальної форми, які засвідчують всі обставини, що спонукали для їх складення, а саме виявлення неправильного завантаження відповідачем вантажу, та відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» та статті 129 Статуту залізниць України є обставиною, яка служить підставою для майнової відповідальності відправника. На думку апелянта, позивачем є доведеним факт правомірності нарахування коштів за затримку вагона і усунення комерційної несправності, та пов'язані з цим інші нарахування.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2018 для розгляду справи №905/187/18 сформовано колегію Східного апеляційного господарського суду у наступному складі: головуючий суддя (доповідач) Гребенюк Н.В., судді Пушай В.І., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 відкрито апеляційне провадження у справі №905/187/18 та встановлено відповідачу до 02.01.2019 включно надати до суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання скаржнику.

На поштову адресу суду 03.01.2019 (згідно штампу канцелярії, наявному на першому аркуші документа) від Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого відповідач просить у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення - залишити без змін. Відповідач вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, посилаючись зокрема на те, що суд першої інстанції, цілком обґрунтовано прийшов до висновку, що вантаж у вагоні № 56046840 відповідачем був розміщений за правилами розміщення і кріплення вантажів; на момент прийняття залізницею вагону № 56046840 до перевезення та укладання договору перевезення № 51025336, комерційна несправність в частині кріплення вантажу була відсутня. Як вважає відповідач, обставини справи свідчать, що комерційна несправність виявлена позивачем на ст. Клепарів, що призвела до затримки спірного вагону та вимагала усунення для забезпечення безпеки руху, виникла саме внаслідок незабезпечення збереження перевізником кріплень вантажу у вагоні № 56046840.

Після проведення підготовчих дій в порядку ст. 267 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.01.2019 призначено розгляд справи №905/187/18 на 21.01.2019 о 15:30 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 відкладено розгляд справи №905/187/18 на 11.02.2019 о 10:00 год.

Відповідно до ст.ст. 222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, складено протокол.

Представник позивача - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів, в дане судове засідання не з'явився, про причини нез'явлення не сповістив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи.

Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь, Донецька обл., у судовому засіданні зазначив про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв'язку з чим вважав, що відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення господарського суду Донецької області.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15.07.2017р. ПрАТ "МК "Азовсталь" зі станції Сартана Донецької залізниці на станцію Чиєрна над Тисою ЖСР-56 було направлено за залізничною накладною №51025336 у вагоні №56046840 вантаж - сляби (заготівки сталеві) (вантажоодержувач - АТ "Будамар Логістік", м.Братислава, Словаччина).

Вказана накладна містить наступні відомості:

- маса вантажу - 67799 кг (п.18, відомість вагонів);

- ким завантажено вантаж - відправником (п.20);

- спосіб визначення маси - на вагонних вагах (150 т) 1416 Ермак ВВ-150-1-50 (п.21).

Згідно з відомостями, зазначеними в графі 3 накладної, вантаж у вагоні №56046840 був розміщений та закріплений у відповідності до креслення №059497-2МЧ від 05.09.2012р. У цій графі залізничної накладної також визначені кількість та розмір реквізитів кріплення (розпірних рамок), а у графі 15 зазначена їх вага 219 кг.

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень, у тому числі і щодо кріплення вантажу у вагоні. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

25.07.2017р. при перевірці поїзда в комерційному відношенні із застосуванням засобів відеоспостереження на станції Клепарів Львівської залізниці позивачем виявлено комерційну несправність у вагоні №56046840, а саме: в передній і задніх частинах вагона відсутні розпірні рами, про що складено акт загальної форми №5140 від 25.07.2017р.

Як вказує позивач з посиланням на акт загальної форми №5140 від 26.07.2017р., при огляді вагону №56046840 виявлено відсутність розпірних рам у даному вагоні, чим порушено п. 7.5.3 гл.3 додатку 3 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення. У зв'язку з цим вагон №56046840 був направлений 26.07.2017р. на станцію Скнилів для виправлення комерційної несправності.

Після прибуття на станцію Скнилів Львівської залізниці, комерційну несправність вагону №56046840 виправлено позивачем, про що складено акти загальної форми № 2284 від 27.07.2017р., №2442 від 04.08.2017р. та калькуляцію виправлення комерційного браку від 04.08.2017р.

По станції Скнилів Львівської залізниці, за даними акту загальної форми №2442 від 04.08.2017р. нараховано наступні платежі:

1. Плата за користування вагоном (з 27.07.2017р. 14:17 год. по 04.08.2017р. 12:00год. = 189:43 год.) - 2 907,70 грн. без ПДВ;

2. Зберігання вантажу у вагоні (7 діб) - 4 383 грн. без ПДВ;

3. Маневрова робота (1 манев. роб. по 00:20 хв.) - 673,60 грн. без ПДВ;

4. Тариф Клепарів-Скнилів-Клепарів - 4 036 грн. без ПДВ;

5. Вартість робіт, виконаних ВП "Львівська механізована дистанція вантажно-розвантажувальних робіт" - 4 290,72 грн. без ПДВ;

По станції Клепарів Львівської залізниці, за даними акту загальної форми № 2174 від 17.08.2017р. нараховано наступні платежі:

1. Плата за користування вагоном (39 год) -126,80 грн. без ПДВ;

2. Маневрова робота (1 год.) - 1 347,20 грн. без ПДВ;

3. Телеграма (2 шт.) - 244грн. без ПДВ.

Крім того, залізницею нараховано плату за користування з наростаючим (Клепарів 39 год. + Скнилів 1 189,43 год. = 228,43 хв.) у розмірі 3 625,90 грн. без ПДВ.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про необхідність відшкодування витрат пов'язаних з перевезенням вантажу не передбачених застосованими тарифами і викликаних причинами, які не залежать від перевізника. За розрахунком позивача, наведеним у позовній заяві, стягненню з відповідача на користь позивача належить 22 320,50 грн. з ПДВ за усунення перевізником комерційної несправності вагона №56046840.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні норм ст.ст.76, 77 ГПК України, що виявлений залізницею комерційний брак у даному випадку виник з вини відповідача, та не надано доказів на підтвердження того, що при прийнятті вантажу на станції відправлення Сартана Донецької залізниці, виявлений залізницею на станції Клепарів Львівської залізниці комерційний брак мав скритий характер, та дійшов висновку про те, що позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими, що вказує на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції повністю погоджується з даним висновком суду першої інстанції, вважає наведений висновок таким, що здійснений з урахуванням усіх обставин справи та приписів чинного законодавства.

Так, За приписами ч.2 ст.908 ЦК України та ч.5 ст.307 ГК України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч.2 ст.306 ГК України суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

За змістом ч.3 ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ч.2 ст.924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст.920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною 1 ст.12 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

За приписами ч.1 ст.23 названого Закону, перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Стаття 110 Статуту залізниць України (далі - Статут) визначає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно зі ст.4 Статуту перевезення залізницями вантажів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Відповідно до параграфу 3 ст.14 УМВС, договір перевезення оформляється залізничною накладною. Одночасно з пред'явленням вантажу до перевезення відправник до кожної відправки повинен представити станції відправлення правильно заповнену і підписану залізничну накладну.

За приписами Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 20.08.2001р. №542, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 10.09.2001р. за №796/5987, у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т.ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. До вказаного додатку, зокрема, включені й сляби (заготовки стальні) код єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів 31407.

Пунктом 1 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України №644 від 21.11.2000р., встановлено що, вантажі до перевезення приймаються за наявності місячного плану або дозволу на перевезення, оформленого відповідно до Правил планування перевезень вантажів. Відправники можуть пред'являти вантажі до перевезення на місцях загального й незагального користування.

Приписами пункту 3 названих Правил визначено, що вантажі, що потребують тари для збереження їх від утрати, псування або пошкодження при перевезенні, повинні пред'являтися до перевезення у справній тарі, яка відповідає стандартам або технічним умовам, а вантажі, на тару і упакування яких стандарти та технічні умови не встановлено, - у справній тарі, що забезпечує їх збереження. Упаковка, в якій вантаж пред'являється до перевезення, не повинна завдавати шкоди рухомому складу, залізничній колії й навколишньому середовищу.

Відправник несе відповідальність за пред'явлений до перевезення вантаж у нестандартній і неякісній упаковці.

Якщо при зовнішньому огляді тари або упаковки пред'явленого до перевезення вантажу будуть помічені недоліки, які можуть призвести до втрати, псування або пошкодження вантажу, то відправник зобов'язаний на вимогу станції привести тару або упаковку у відповідність до вимог стандартів або інших нормативно-технічних документів на продукцію.

Відправник зобов'язаний на вимогу станції пред'явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

Залізниця може не приймати вантаж до перевезення у разі відсутності або неналежного його маркування, а також у тарі, що не відповідає вимогам стандартів або інших нормативних документів.

Відповідно до п.20 Правил приймання вантажів до перевезення, навантаження вагонів здійснюється згідно з правилами розміщення і кріплення вантажів, правилами перевезення вантажів із забезпеченням безпеки руху, схоронності вантажів і безпечного виконання вантажних робіт.

Згідно з приписами п.26 вказаних Правил забороняється приймати до перевезення вантажі у вагонах, завантажених з перевищенням їх вантажопідйомності, та в інших випадках, передбачених Правилами перевезення окремих видів вантажів.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення унормовано, що договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Факт приймання вантажу до перевезення, завантаженого у вагон (контейнер) відправником, підтверджується підписанням Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, видачу/приймання контейнерів працівниками відправника і залізниці.

Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

З огляду на те, що сляби (заготовки стальні) перевозяться залізницею у вагонах відкритого типу, вантаж, завантажений Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» по залізничній накладній №51025336 у вагон №56046840 мав прийматися до перевезення представниками залізниці 15.07.2017 на станції Сартана шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування та кріплення.

Відповідно до параграфу 1 ст. 10 УМЗВС розміщення та кріплення вантажів у вагонах колеи 1520 мм проводиться у відповідності з Технічними умовами розміщення вантажів та кріплення вантажів (додаток 3 до цієї угоди), якщо прервізниками не були погоджені інші умови.

Відповідно до відомостей, зазначених в графі 3 залізничної накладної №51025336, вантаж у вагоні №56046840 був розміщений та закріплений у відповідності до креслення №059497-2МЧ від 05.09.2012. У цій графі залізничної накладної також визначені кількість та розмір реквізитів кріплення (розпірних рамок), а у графі 15 зазначена їх вага 219 кг.

Креслення №059497-2МЧ від 05.09.2012 затверджене директором по транспорту Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» та узгоджене в Публічному акціонерному товаристві Українська залізниця.

Правильність внесення відомостей до накладної № 51025336 підтвердив своїм підписом представник відправника в гр.26. На станції відправлення Сартана вантаж у вагоні №56046840 до перевезення був прийнятий залізницею без будь-яких зауважень та заперечень, у тому числі і щодо кріплення вантажу у вагоні.

До того ж, як вірно зазначено місцевим господарським судом, комерційна несправність, встановлена 25.07.2017 на станції Клепарів (відсутність розпірних рам у передній і задніх частинах вагона), не є прихованою комерційною несправністю. Згідно приписів пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, відсутність кріплення слябів мала бути виявлена працівниками залізниці при прийнятті вантажу 15.07.2017 у вагоні № 56046840 і, які наслідок, залізниця згідно пункту 20 названих Правил не мала приймати вантаж до перевезення.

Таким чином, вантаж у вагоні №56046840 відповідачем був розміщений за правилами розміщення і кріплення вантажів. На момент прийняття залізницею вагону №56046840 до перевезення та укладання договору перевезення №51025336 комерційна несправність у частині кріплення вантажу була відсутня.

Разом з тим, судова колегія погоджується з висновками господарського суду Донецької області про те, що на шляху прямування від станції Сартана Донецької області до станції Клепарів Львівської області (станції затримання) вагон №56046840 прослідував через інші пункти комерційного огляду поїздів і вагонів (ПКО), однак жодних комерційних несправностей в кріпленні вантажу (у тому числі, відсутності розпірних рам) у вагоні №56046840 перевізником не було виявлено, доказів будь-яких комерційних несправностей в кріпленні вантажу матеріали справи не містять.

Щодо питання виявлення комерційної несправності саме на ст.Клепарів, апелянт наголошує, що: несправність виявлена, перш за все, за рахунок засобів відео нагляду; на станції діють посилені вимоги до безпеки руху поїздів та вагонів, встановлений додатковий контроль за відправленням вагонів з вантажем. Однак, такі посилання скаржника жодним чином не спростовують правомірність викладених вище доводів суду першої інстанції, адже засоби відеоспостереження не надають переваги по відношенню до звичайного огляду для виявлення такого роду комерційної несправності.

Згідно з параграфами 1-2 статті 32 УМЗВС перевізнику мають бути відшкодовані всі витрати, пов'язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосованими тарифами і викликані причинами, які не залежать від перевізника.

Відповідно до параграфу 6 ст.28 УМЗВС, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі та витрати, якщо перепони для перевезення вантажу виникли з причин, що не залежать від перевізника.

З матеріалів справи вбачається, що при прийнятті вантажу на станції відправлення Сартана Донецької залізниці у спірному вагоні, зауважень щодо кріплення вантажу від залізниці не надходило.

Матеріали справи не містять даних про те, що виявлений залізницею комерційний брак у даному випадку виник з вини відповідача.

Залізницею також не надано доказів на підтвердження того, що при прийнятті вантажу до відправлення на станції відправлення виявлений нею комерційний брак мав скритий характер.

У зв'язку з цим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в даному випадку, відсутні будь-які підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача додаткової плати за користування вагонами, збереження вантажу, нарахування за маневрові роботи та витрати на телеграми, тарифу Клепарів-Скниклів-Клепарів, вартість робіт виконаних ВП «Львівська механізована дистанція вантажно-розвантажувальних робіт» по виправленню комерційної несправності, що виникла не з вини відповідача.

За таких обставин, враховуючи факт приймання залізницею вантажу на станції відправлення у спірному вагоні без зауважень щодо кріплення вантажу та недоведеність позивачем наявності вини відповідача у виникненні браку, з огляду на відсутність доказів того, що комерційний брак мав скритий характер, судова колегія Східного апеляційного господарського суду вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що виникнення комерційної несправності сталося внаслідок незабезпечення збереження перевізником кріплень вантажу у вагоні № 56046840, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду про те, що законними та обґрунтованими є обставини й матеріали справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення, наведено місцевим судом, та приходить до висновку, що підстав для скасування рішення не має. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 254, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача, Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів, на рішення господарського суду Донецької області від 29.05.2018 у справі № 905/187/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 29.05.2018 у справі № 905/187/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 14.02.2019.

Головуючий суддя Гребенюк Н.В.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Чернота Л.Ф.