ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2019 р. Справа№ 910/6709/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Пашкіної С.А.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 у справі №910/6709/18 (суддя Морозов С.М., повний текст складено - 10.10.2018) за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про відшкодування 33 144, 45 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" страхового відшкодування у розмірі 33 144,45 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 у справі №910/6709/18 у задоволенні позову відмовлено повністю, з огляду на відсутність доказів на підтвердження звернення позивача з вимогою (заявою) до відповідача про виплату страхового відшкодування внаслідок завдання шкоди застрахованому позивачем автомобілю внаслідок ДТП, що мала місце 01.02.2018р.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 у справі №910/6709/18 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на звернення до суду із даним позовом в межах річного строку, встановленого підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також вказує, що попереднє звернення до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування є його правом, а не обов'язком.

Сторони не скористалися правом на участь своїх представників в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, ухвали суду направлялися за адресами офіційного місцезнаходження вказаних осіб.

Згідно п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутніми у даному судовому засіданні від сторін до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов'язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи те, що неявка представників сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового - про задоволення позову, з наступних підстав.

Між АТ "СК "АХА Страхування" (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) 23.11.2017р. укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" № 0727а7оа, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом "Мазда", номер кузова (шасі) НОМЕР_3.

За участю транспортних засобів "Мазда", реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та "Ніссан", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 01.02.2018р. о 15 год. 00 хв. відбулась дорожньо-транспортна пригода (ДТП), в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

По факту вказаної ДТП водіями зазначених транспортних засобів було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), в якому, зокрема, водієм автомобіля "Ніссан", реєстраційний номер НОМЕР_2 визнано свою вину у скоєнні ДТП.

Згідно рахунку СТО (Фірма "Інтер-Авто" у вигляді ТОВ) № 000000097-С від 05.02.2018р. вартість ремонту транспортного засобу "Мазда", реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 41 298,08 грн., в тому числі ПДВ - 5 899,73 грн.

Відповідно до наявного у матеріалах справи висновку № 4589 експертного автотоварознавчого дослідження щодо визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Мазда", реєстраційний номер НОМЕР_1, від 26.02.2018р. вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових (матеріального збитку, завданого власнику без урахування втрати товарної вартості) КТЗ "Мазда", реєстраційний номер НОМЕР_1, пошкодженого внаслідок ДТП станом на 01.02.2017р. складає 39 955,75 грн.

Відповідно до складеного позивачем Страхового акту №АХА2360368 від 15.02.2018р. розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати страхувальнику, становить 34 144,45 грн., з яких 24 543,45 грн. - до виплати страхувальнику, 9 601,00 грн. - сума взаємозаліку по несплачених страхових платежах за договором страхування.

З урахуванням рахунку СТО (Фірма "Інтер-Авто" у вигляді ТОВ) № 000000097-С від 05.02.2018р., позивач на виконання умов Договору страхування виплатив своєму страхувальнику страхове відшкодування в сумі 24 543,45 грн., перерахувавши його на рахунок названого СТО, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією платіжного доручення № 423 189 від 19.02.2018р. на суму 24 543,45 грн., а частину страхового відшкодування у розмірі 9 601,00 грн. зараховано в рахунок несплачених страхових платежів за договором страхування.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Ніссан", реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент скоєння ДТП була застрахована товариством з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" згідно із полісом АМ№001578913, що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ, наданої позивачем до суду першої інстанції.

При цьому, згідно вказаного Полісу ліміт відповідальності по майну становить 100 000 грн., розмір франшизи - 1 000 грн.

Предметом даного позову є вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 33 144,45 грн.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні позову, вказав, що в силу приписів ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов'язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) узятих на себе зобов'язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов'язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

Також, судом першої інстанції було зроблено висновок про те, що заява про виплату страхового відшкодування не є досудовою претензією, а є обов'язковим елементом юридичного складу, за наявності якого у відповідача (страховика за полісом) настає обов'язок з виплати страхового відшкодування.

Як вказав місцевий господарський суд, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження звернення позивача з вимогою (заявою) до відповідача про виплату страхового відшкодування внаслідок завдання шкоди застрахованому позивачем автомобілю внаслідок ДТП, що мала місце 01.02.2018р.

Колегія суддів не погоджується із наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Такими законами, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов'язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п. 9 ч. 1 ст. 7). Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Таким чином, згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов'язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов'язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов'язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов'язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

При цьому, визначаючи обов'язок страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

У даному випадку позивачем не було пропущено вказаного річного строку, оскільки він звернувся до суду із даним позовом 29.05.2018 (що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції суду першої інстанції), тоді як ДТП сталася 01.02.2018.

Стосовно висновку суду першої інстанції про те, що заява про виплату страхового відшкодування не є досудовою претензією, а є обов'язковим елементом юридичного складу, за наявності якого у відповідача (страховика за полісом) настає обов'язок з виплати страхового відшкодування, слід зазначити наступне.

З огляду на системний аналіз статей 36,37,39 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону стосується порядку та умов прийняття рішення про здійснення страховиком страхового відшкодування та за змістом пункту 36.1 статті 36 вказаного Закону не позбавляє права на отримання страхового відшкодування в судовому порядку.

Так, згідно пункту 36.1 статті 36 вказаного Закону Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому

порядку.

Слід також зазначити, що згідно позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 21.08.2018 у справі №227/3573/16-ц, не є підставою для відмови у задоволенні позову те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди, а за відшкодуванням шкоди звернувся безпосередньо до суду в межах річного строку, який визначений підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Крім цього, згідно правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №910/15182/17 позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування. Позивач може реалізувати своє право шляхом подання позову до суду.

За наведених обставин, не звернення до відповідача з вимогою не позбавляє позивача права пред'явити її шляхом подання позову до суду.

Також, рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002 визначає, що положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду із даним позовом в межах річного строку, який визначений підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а не звернення безпосередньо до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування не може бути підставою для відмови позивачу у захисті його порушеного права, відмова суду першої інстанції у задоволенні позову із вказаних підстав визнається колегією суддів необґрунтованою.

Як вже вказувалося, до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно п. 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Отже, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 29 п. 32.7 ст. 32 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092).

Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.;

Е з - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Тому, пред'явлення позивачем (особа, яка має право на отримання відшкодування замість потерпілого) до відповідача (страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

Аналогічної позиції дотримується також Вищий господарський суд України у постанові від 01.02.2017 у справі №910/6922/16.

У даному випадку позивачем пред'явлено до відповідача вимогу про виплату страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, що є правомірним з огляду на вищевикладене.

Слід також зазначити, що спеціальні норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Розмір франшизи за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ№001578913 становить 1 000 грн., а ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 100 000 грн. 00 коп.

Отже, розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем обґрунтовано зменшено позивачем на суму франшизи (34 144,45 грн. - загальна сума страхового відшкодування - 1 000 грн. - франшиза).

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги про відшкодування шкоди у розмірі 33 144,45 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарським судом не було всебічно, повно та об'єктивно розглянуто в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, що призвело до невірних висновків в частині відмови у задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового - про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 у справі №910/6709/18 задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 у справі №910/6709/18 про відмову у задоволенні позову скасувати.

3. Прийняти нове рішення по справі №910/6709/18, яким позов приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про відшкодування 33 144, 45 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (03056, м. Київ, провулок Індустріальний, будинок 23, код 35265086) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вулиця Іллінська, будинок 8, код 20474912) 33 144 грн. 45 коп. страхового відшкодування та 1 762 грн. витрат зі сплати судового збору.

4. Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (03056, м. Київ, провулок Індустріальний, будинок 23, код 35265086) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вулиця Іллінська, будинок 8, код 20474912) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 643 грн. 00 коп.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 21.02.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

С.А. Пашкіна