РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.02.2019Справа № 910/15494/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз»

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про визнання договору припиненим.

Представники сторін:

від позивача: Богдан С.В., довіреність № 007.2-164-1218 від 28.12.2018;

від відповідача: Карачун Т.М., довіреність № 14-201 від 18.10.2018.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання договору припиненим.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1289/04 від 01.10.2004, укладений між сторонами, припинив свою дію внаслідок направлення позивачем відповідачу листа про припинення договору, однак відповідачем факт припинення договору не визнано.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.12.2018.

10.12.2018 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

У судове засідання 17.12.2018 представники сторін з'явились.

За результатами судового засідання судом ухвалу про продовження строків підготовчого провадження, яку занесено до протоколу судового засідання та оголошено перерву до 28.01.2019.

18.12.2018 представником позивача подано відповідь на відзив.

28.01.2019 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 28.01.2019 представники сторін з'явились.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.02.2019.

18.02.2019 представником відповідача подано письмові пояснення, які за своїм змістом є доповненням до відзиву, оскільки у наведених поясненнях відповідачем викладено додаткові аргументи та заперечення, а відтак з огляду на приписи ст. 13, ст. 118, ст. 165 ГПК України, судом до уваги не приймаються, оскільки подані поза межами процесуальних строків та без клопотання про їх відновлення або продовження.

У судове засідання 18.02.2019 представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 18.02.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2004 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - орендодавець, відповідач) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» (далі - орендар, позивач) укладено Договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1289/04 (далі - Договір), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, перелік якого наведений у додатку, вартість якого визначена згідно з актом про оцінку вартості основних засобів і становить 3 351 952,82 грн. Майно передається в оренду з метою забезпечення безперебійного та безаварійного постачання природного газу споживачам Житомирської області та отримання на цій основі прибутку.

Відповідно до 2.1 Договору орендар вступає у строкове платне користування майном з дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Згідно з п. 2.2 Договору передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається орендодавець, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Пунктом 2.4 Договору узгоджено, що у разі припинення дії цього Договору майно повертається орендарем орендодавцю. Орендар повертає майно орендодавцю аналогічно порядку, встановленому цим Договором при передачі майна орендарю. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі майна.

Цей договір укладено строком на 360 днів, що діє з 01.10.2004 до 25.09.2005 включно (п. 10.1 Договору).

Згідно із п. 10.3 Договору зміни і доповнення вносяться до цього договору за взаємної письмової згоди сторін. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

За умовами п. 10.5 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії цього договору або його зміну після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий термін та на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

26.09.2018 позивач звернувся до відповідача із Заявою № Zh007-Сл-14656-0918 від 26.09.2018 про припинення дії Договору від 01.10.2004 № 14/1289/04 оренди газопроводів та споруд на них, у якій позивач зазначає, що беручи до уваги зміст п. 10.5 Договору, зазначений Договір припинив свою дію з 26.09.2018 включно і не продовжується (пролонговується на майбутнє, незалежно від моменту отримання даної заяви) долучивши до означеного листа додаткову угоду про припинення Договору та акт приймання-передачі підвідного газопроводу.

В подальшому, позивачем направлено відповідачу Додаток № Zh007-Сл-15490-1018 від 12.10.2018 до Заяви про припинення дії Договору, у якому зазначив, що існування Договору робить не можливим його виконання зі сторони ПАТ «Житомиргаз», так як основний дохід, який отримується компанією формується за рахунок коштів отриманих відповідно до встановленого тарифу НКРЕКП, однак тариф на розподіл природного газу не передбачає в своїй структурі витрати на оплатне користування (оренду) газорозподільних трубопроводів.

Відповідач надав відповідь № 50/05-944 від 19.10.2018, у якій зазначив, що оскільки ПАТ «Житомиргаз» протягом місяця після закінчення строку дії Договору оренди із заявою про припинення договору не зверталось, такий правочин вважається продовженим на новий строк, а тому правові підстави для визнання Договору припиненим відсутні.

У зв'язку з наданою відповіддю та наявністю спору про припинення правовідносин за Договором, позивач вимушений був звернутись з позовом до суду.

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи проти позову, зазначає, що відповідно до п. 10.1 Договору даний правочин укладено строком на 360 днів, що діє з 01.10.2004 до 25.09.2005 включно, в той же час, у позовній заяві позивач посилаючись на п. 10.5 Договору зазначає, що даний Договір у випадку відсутності заяви про припинення або зміну, пролонгується на той самий період, тобто за доводами позивача Договір діє в періоди з 01.10 по 25.09, що є хибним, оскільки в п. 10.5 Договору використовується слово не період, а термін, а відтак позивач допустився помилки при розрахунку того періоду, протягом якого одна із сторін може звернутись до контрагента із заявою про розірвання/припинення Договору.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог ст. 525,526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до норм ст. 759 Цивільного кодексу України та ч.1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, коли між сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов.

Згідно з ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 10.1 Договору сторонами узгоджено, що договір укладено строком на 360 днів, що діє з 01.10.2004 до 25.09.2005 включно.

За умовами п. 10.5 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії цього договору або його зміну після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий термін та на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Згідно з частиною 4 ст. 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, зі змісту наведеного вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови відсутності заяви однієї із сторін.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення сторін щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

26.09.2018 позивач звернувся до відповідача із Заявою № Zh007-Сл-14656-0918 від 26.09.2018 про припинення дії Договору від 01.10.2004 № 14/1289/04 оренди газопроводів та споруд на них, у якій позивач зазначає, що беручи до уваги зміст п. 10.5 Договору, зазначений Договір припинив свою дію з 26.09.2018 включно і не продовжується (пролонговується на майбутнє, незалежно від моменту отримання даної заяви) долучивши до означеного листа додаткову угоду про припинення Договору та акт приймання-передачі підвідного газопроводу.

Згідно з ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, виходячи із погодженого сторонами строку дії Договору - 360 днів, враховуючи неодноразове продовження строку його дії, у зв'язку з відсутністю заяв сторін про його припинення, поданих у визначений п. 10.5 Договору строк, Договір пролонговувався наступним чином з 26.09.2005 по 20.09.2006, з 21.09.2006 по 15.09.2007, з 16.09.2007 по 09.09.2008, з 10.09.2008 по 04.09.2009, з 05.09.2009 по 30.08.2010, з 31.08.2010 по 25.08.2011, з 19.08.2011 по 12.08.2012, з 13.08.2012 по 07.08.2013, з 08.08.2013 по 02.08.2014, з 01.08.2014 по 26.07.2015, з 27.07.2015 по 20.07.2016, з 21.07.2017 до 25.07.2018.

Відтак, виходячи із наведеного, заява позивача про припинення дії цього договору у відповідності до п. 10.5 Договору мала бути подана протягом одного місяця з 25.07.2018.

Однак, така заява була направлена засобами поштового зв'язку лише 26.09.2018, тобто з пропуском погодженого сторонами строку.

Таким чином, враховуючи відсутність заяв сторін про припинення Договору протягом одного місяця з 25.07.2018, укладений між сторонами Договір продовжений на той самий термін, тобто на 360 днів, до 20.07.2019 включно.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 26.02.2019.

Суддя О.А. Грєхова