ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.02.2019 Справа № 905/2332/18

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В.

при секретарі судового засідання Шакуровій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська», с. Вовчанка, Донецька область

про стягнення штрафу у розмірі 30250,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю №35/ЦОФ К/2019 від 28.12.2018р.;

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська», с. Вовчанка, Донецька область про стягнення штрафу у розмірі 30250,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у червні 2018 року зі станції Курахівська Донецької залізниці відповідач згідно залізничної накладної №50291855, зокрема, у вагоні №62198023 відправив вантаж на станцію Енергодар Придніпровської залізниці. На попутній станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці проведено перевірку маси вантажу, під час якої залізницею виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 30250,00 грн., який він просить стягнути з відповідача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст. 3, 10 Закону України Про залізничний транспорт, ст.ст. 2, 5, 6, 23, 24, 37, 52, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, ст. ст. 4, 162-164 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2332/18 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.12.2018р. позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №905/2332/18 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 21.01.2019р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.01.2019р. розгляд справи відкладено на 12.02.2019р.

18.01.2019р. через канцелярію господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №31-01 від 14.01.2019р., в якому останній позовні вимоги не визнав зазначивши, що дійсно у червні 2018р. зі станції Курахівка Донецької залізниці ТОВ «ЦЗФ «Курахівська» відправило вантаж у вагоні №56960982 за накладною №50291855. Станція Курахівка прийняла вантаж до перевезення з даними, зазначеними у накладній, без зауважень. В подальшому, залізницею було складено комерційні акти №453603/60 від 20.06.2018р, №453603/60/689 від 20.06.2018р. та № 476906/691 від 24.06.2018р. в той час, коли залізниця не повинна була їх складати, оскільки не зобов`язана була видавати вантаж з перевіркою, що є підставою вважати комерційний акт таким, що не має доказового значення.

Крім того, зазначив, що до комерційних актів не додано акту перевірки маси порожнього вагону, відсутній технічний паспорт на вагон №56960982, перевірити масу вантажу порожнього вагону можливості немає.

28.01.2019р. через канцелярію господарського суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що залізниця має право перевіряти правильність відомостей, зазначених у накладній, а також, періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. У разі невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт для засвідчення вищезазначених обставин. Отже, залізниця зобовязана була скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила такі обставини, тому посилання відповідача на непотрібність складання комерційного акту прямо суперечить Статуту залізниць України.

За клопотанням позивача розгляд справи в судовому засіданні 18.02.2018р. був призначений в режимі відеоконференції, проте відеоконференція не відбулась через перевищення ліцензованої кількості користувачів, про що зроблено скріншот програмного забезпечення зв`язку по відеоконференції True Conf Client/

Представник позивача не брав участі в судовому засіданні через неможливість з`єднання з Центральним апеляційним господарським судом.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, посилався на обставини, викладені у відзиві на позов, заявив усне клопотання про зменшення розміру штрафу виходячи з розрахунку розміру однієї провізної плати за вагон, оскільки позивач не зазнав негативних наслідків та збитків.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд встановив таке.

18.06.2018р. зі станції Курахівська Донецької залізниці на станцію Енергодар Придніпровської залізниці ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика» Курахівська» відвантажило на адресу ДТЕК Запорізька ТЕС (вантажоодержувач) за залізничною накладною №50291855, зокрема, у вагоні №62198023 вантаж вугілля кам`яне марки г- насипом газовий. Вологість не менш 8%.

При оформленні залізничної накладної №50291855 від 18.06.2018р. відповідачем вказано масу вантажу- 418000 кг.

В накладній також відображено, що вантаж у вагон завантажено вантажовідправником.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На попутній станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу не відповідає масі, вказаній відправником у накладній: а саме у вагоні №62198023 - 70000кг, натомість складає 65050кг, що на 4950кг менше за вказану вантажовідправником.

За результатами контрольного переважування станцією Синельникове-1 Придніпровської залізниці складений комерційний акт №453603/59/688 від 20.06.2018р., відповідно до якого за результатами переважування вагону №62198023 на справних вагонних 150т. тензометричних вагах станції Синельникове-1 (держ. повірка 22.05.2018р.) виявилось: у вагоні №62198023 при переваженні вага брутто складає 87950кг, тара за документом 22900кг, вага нетто 65050 кг, що менше ваги зазначеної в документі на 4950 кг. У комерційному акті також містяться відомості про те, що навантаження вище рівня борту 0,2м, шапкоподібне, без виїмок і поглиблень. Вантаж ущільнено катком та марковано повздовжніми борознами по всій довжині вагону, маркування не порушене, у вагоні глухі торцеві стінки, люка щільно зачинені, течі вантажу немає. Вагон технічно справний.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. N 334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт №453603/59/688 від 20.06.2018р. підписаний належними особами (трьома особами працівниками станції) у відповідності до п. 10 Правил складання актів.

На станції призначення Енергодар Придніпровської залізниці проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу не відповідає масі, вказаній відправником у накладній і у комерційному акті № 453603/59/688: а саме у вагоні №62198023 - Брутто 88000кг, тара- 22900, нетто - 65100кг.

За результатами переважування станцією Енергодар Придніпровської залізниці складений комерційний акт №476906/692 від 24.06.2018р., відповідно до якого за результатами переважування вагону №62198023 виявилось: вага брутто складає 88000кг, тара за документом 22900кг, вага нетто 65100 кг, що менше ваги зазначеної в документі на 4900 кг. У комерційному акті також містяться відомості про те, що навантаження вище рівня борту 0,2м, шапкоподібне, без виїмок і поглиблень. Вантаж ущільнено катком та марковано повздовжніми борознами по всій довжині вагону, маркування не порушене, у вагоні глухі торцеві стінки, люка щільно зачинені, течі вантажу немає. Вагон технічно справний.

Згідно технічного паспорту вагонних тензометричних ваг №010 станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 29.09.2006 р., міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 3 місяці, відміткою у паспорті підтверджено, що державна повірка ваг здійснена 22.05.2018р. Тобто, на час виявлення у вагоні №62198023 при переважуванні розбіжностей у масі вантажу, вагонні тензометричні ваги №010 станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці пройшли необхідні повірки та огляди перевірки. Представником відповідача не надано доказів, які б викликали сумніви у достовірності показів зазначеного засобу ваговимірювальної техніки.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. N 334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт №453603/59/688 від 20.06.2018р. підписаний належними особами (трьома особами працівниками станції) у відповідності до п. 10 Правил складання актів, отже, невідповідність маси вантажу з даними, зазначеними у накладній, підтверджується матеріалами справи.

Статтею 74 ГПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність. Допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (ст. 86 ГПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до сплати штрафу, нарахованого позивачем у звязку з невірним зазначенням маси вантажу.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

З огляду на вищевикладене, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належними та допустимими доказами - комерційним актом №476906/692 від 24.06.2018р., який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Суд відзначає, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, поглиблень та виїмок немає, маркування не порушено, двері, люка зачинені. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній. В матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті.

Таким чином, посилання відповідача на відсутність необхідності у складанні комерційного акту прямо суперечить статті 129 Статуту залізниць, оскільки відповідачем не доведено, а матеріали справи не містять відомості, що при складанні комерційного акту обставини, які були підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника, не існували.

За приписами ст. 14 Господарського процессуального кодексу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, подним відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 Господарського процессуального кодексу належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд зауважує, що в позовній заяві позивач посилається на неправильне зазначення відповідачем у вагоні №62198023 маси вантажу, що підтверджується комерційним актом №453603/59/688 від 20.06.2018р., у зв`язку з чим виникли підстави для нарахування штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у накладній.

Судом встановлено, що комерційним актом №453603/59/688 від 20.06.2018р. зафіксовано, що маса вантажу на 4950 кг менша за масу, зазначену в накладній, тоді як комерційним актом №476906/692 від 24.06.2018р. зафіксовано, що маса вантажу на 4900 кг менша за масу, зазначену в накладній.

Проте, факт невірного зазначення відповідачем маси вантажу в накладній останнім не спростований, так як і не надані докази оскарження комерційних актів до позивача в адміністративному порядку.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Відповідачем заявлено усне клопотання щодо зменшення суми нарахованого позивачем штрафу за невірно зазначену масу вантажу до однієї провізної плати.

Відповідно до ч.2 ст.233 ГК України, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

З огляду на те, що допущене відповідачем порушення не спричинило збитків для залізниці та іншим учасникам господарських відносин та не створювало небезпеку на залізничному транспорті, приймаючи до уваги розбіжність у комерційних актах при зазначенні маси вантажу, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу та вважає за можливе зменшити розмір штрафу на 50%, а саме до 15125,00 грн.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню частково, з урахуванням обставин, зазначених вище.

Приймаючи до уваги, що вимоги позивача задоволені в повному обсязі, спір виник з вини відповідача, на останнього покладається сплачений позивачем судовий збір в повному обсязі.

На підставі ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська», с. Вовчанка Донецька область про стягнення штрафу у розмірі 30250,00 гр. - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» (85621, Донецька область, Мар`їнський район,с. Вовчанка, вул. Нагорна, 1-А, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) суму штрафу в розмірі 15125,00 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення через господарський суд Донецький області.

Суддя О.В. Чернова

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.02.2019р.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/