ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"18" лютого 2019 р. Справа№ 910/12555/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕРІЯ ХОЛДІНГ»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.12.2018р. (дата складення повного тексту ухвали 26.12.2018р.)

у справі №910/12555/18 (суддя Блажівська О.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕРІЯ ХОЛДІНГ»

до 1 Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДВІН-2011»

про визнання права та визнання відсутнім права

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2018р. провадження у справі №910/12555/18 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала мотивована тим, що вимоги про визнання відсутнім права в одного відповідача (кредитора) вимагати від другого відповідача (боржника) сплати боргу за кредитними договорами, які погашено позивачем (поручителем), та про визнання права поручителя вимагати від боржника сплати ним грошових коштів за кредитними договорами, сплачених поручителем, не є вимогами про встановлення юридичних фактів, однак такі доводи можуть розглядатися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право, а тому враховуючи позицію ОСОБА_2 Верховного Суду у справі №910/14144/17 закрив провадження у справі №910/12555/18.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «ІМПЕРІЯ ХОЛДІНГ» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.12.2018р. по справі №910/12555/18 та направити справу для продовження розгляду по суті до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах процесуального Закону, прямо порушує принцип судового захисту і перешкоджає доступу до правосуддя, що суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕРІЯ ХОЛДІНГ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.12.2018р. у справі №910/12555/18.

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» заперечує проти апеляційної скарги та просить залишити оскаржувану ухвалу без змін. Письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідач 1 не подав.

Відповідно до п. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕДВІН-2011» своїх представників в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

17.04.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕДВІН-2011» було укладено кредитний договір №4М13210Д від 17.04.2013р.

В забезпечення кредитного договору між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІМПЕРІЯ ХОЛДІНГ» було укладено договір поруки №4М14289И/П, за умовами якого позивач поручився перед банком за виконання відповідачем 2 кредитного договору №4М13210Д від 17.04.2013р. /а.с. 24/.

При цьому, п. 8 договору поруки сторони погодили, що до поручителя, який виконав обовязки боржника за кредитним договором, переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору (договорам) застави (іпотеки), укладеним з метою забезпечення зобовязань боржника перед кредитором за кредитним договором, у частині виконаного зобовязання.

Позивач зазначає, що ним виконано за відповідача 2 зобовязання у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 18.11.2016р. на суму 447 495 298,62 грн. /а.с. 25/.

Відповідно до ст.ст. 553, 554 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 2 ст. 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобовязання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобовязанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Оскільки порука є договірним зобовязанням, стосовно якого передбачено обовязкове дотримання письмової форми (частина перша статті 547 Цивільного кодексу України), моментом укладення такого договору є досягнення згоди з усіх істотних умов, внаслідок якого у сторін виникають взаємні права та обовязки.

Вимоги про визнання відсутнім права в одного відповідача (кредитора) вимагати від другого відповідача (боржника) сплати боргу за кредитними договорами, які погашено позивачем (поручителем), та про визнання права поручителя вимагати від боржника сплати ним грошових коштів за кредитними договорами, сплачених поручителем, не можуть бути самостійним предметом розгляду в господарському суді. Такі вимоги не призводять до поновлення порушених прав, не можуть самостійно розглядатися в окремій справі, а відповідні доводи підлягають розгляду лише під час вирішення спору про стягнення грошових коштів за такими договорами. (вказана правова позиція викладена у постанові ОСОБА_2 Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №910/14144/17).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Доводи апелянта щодо порушення права на судовий захист, суд апеляційної інстанції зазначає, що кожному гарантоване право на судовий захист відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 р. № 475/97-ВР).

Разом з цим, обираючи спосіб захисту позивач має дотримуватись правил підвідомчості за вимогами чинного процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно зясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

За наведених у даній постанові обставин, Північний апеляційний господарський суд доходить до висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 26.12.2018р. у справі №910/12555/18.

керуючись ст.ст. 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.12.2018р. у справі №910/12555/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/12555/18 повернути до місцевого господарського суду.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Ю.Б.Михальська

ОСОБА_1