ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019м. ДніпроСправа № 904/5023/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Первушин Ю.Ю.

за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю № 14-165 від 30.08.2018 та договору про надання правової допомоги №14/4280/17 від 30.08.2017;

від відповідача: ОСОБА_2 представник за довіреністю №9 від 24.01.2019, ордер серія ДП №2378/008 від 29.01.2018.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження господарську справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ до ОСОБА_3 підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг про стягнення неустойки, інфляційних та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов'язання у загальному розмірі 121 467 743,90 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№4955/18 від 07.11.2018), в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг нараховані штрафні санкції за неналежне виконання грошового зобов'язання за Договором купівлі-продажу природного газу від 28.01.2014 № 2414/14-КП-5 у загальній сумі 121 467 743,90 грн., яка складається із 6 261 521,88 грн. - пені, 11 783 089, 17 грн. - 3% річних та інфляційні втрати у сумі 103 423 132, 85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №2414/14-КП-5 від 28.01.2014.

Ухвалою Господарського суду від 08.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 04.12.2018.

29.11.2018 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.52243/18), за змістом якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки 30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на підставі якого між позивачем та відповідачем укладено договір №176/1/1730-РЗ про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ. А тому, підписавши в силу вимог Закону договір про реструктуризацію, сторони фактично тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків між ними. Відповідно до приписів частини третьої статті 5 Закону, яка є нормою прямої дії та відповідно до якої умова щодо ненарахування неустойки, інфляційних втрат, річних на реструктуризовану заборгованість ставиться у залежність від будь-яких інших умов. Виключенням є повне або часткове нездійснення платежів саме за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до Закону. Доказів порушення Відповідачем договору №176/1/1730-РЗ про реструктуризацію в частині здійснення платежів по основному боргу не надано, таким чином позивачем безпідставно нараховано інфляційні втрати, 3% річних та пеню (а.с.78-79).

Ухвалою Господарського суду від 04.12.2018 підготовче засідання відкладено на 27.12.2018 за клопотанням позивача та у зв'язку з неявкою представників позивача та відповідача у дане засідання.

11.12.2018 до канцелярії господарського суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. 54159/17) за змістом якого позивач не погоджується з твердженнями відповідача, оскільки заборгованість за договором від 28.01.2014 №2414/14-КП-5 набула статусу реструктуризованої лише 02.11.2018. Відтак, позивачем здійснено нарахування саме на нереструктуризовану заборгованість.

Ухвалою Господарського суду від 27.12.2018 продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 15.01.2018.

14.01.2019 на адресу суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення по суті спору (а.с. 111), в яких останній зазначає, що оскільки договір №176/1/1730-РЗ від 02.11.2018 підписаний сторонами до ухвалення рішення по даній справі, то даний договір породжує правові наслідки.

Ухвалою Господарського суду від 15.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.02.2019.

Ухвалою Господарського суду від 05.02.2019 відкладено судове засідання на 19.02.2019, у зв'язку з неявкою представника позивача.

У судових засіданнях здійснювалось повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 19.02.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши представників позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2014 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач, постачальник) та ОСОБА_3 підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі відповідач, покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 2414/14-КП-5 (далі - договір).

Згідно п. 1.1 договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов п.6.1. договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п.6.1. цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.3. договору встановлено, що строк у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у п'ять років. (а.с.23-28).

На виконання умов договору, позивач передав, а відповідач прийняв, за період січень - грудень 2014 року природний газ на загальну суму 140847222,86 грн., що підтверджується актами приймання-передачі, підписаними обома сторонами та скріпленими печатками підприємств (арк. с. 35-56).

Позивач у позовній заяві стверджує, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у встановлений договором строк, чим порушив умови п. 6.1 Договору.

Вищезазначені обставини встановлені рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/6413/15 від 07.09.2015 відповідно до якого з ОСОБА_3 підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" стягнуто 126644139,04грн. - основного боргу, 8364637,25 грн. - пені, 45042291,42 грн. - інфляційних втрат, 3174626,90 грн. - 3% річних, 71525,27 грн. витрат по сплаті судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 02.11.18 між ПАТ НАК «Нафтогаз України» та КПТМ «Криворіжтепломережа» укладено договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ №176/1/1730-РЗ, відповідно до умов якого кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію кредиторської заборгованості за спожитий природний газ, використаний боржником для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з опалення та постачання гарячої води, що виникла у боржника перед кредитором станом на 01.07.16 та не погашена до 31.12.16 згідно з договором купівлі-продажу (постачання) природного газу від 28.01.2014 №2414/14-КП-5, шляхом розстрочення на 60 календарних місяців без відстрочення її погашення (п.1.1. договору).

Згідно п.2. договору: до складу заборгованості, реструктуризація якої здійснюється за договором про реструктуризацію, не включаються суми неустойки (штрафів, пені), процентів річних, інфляційних нарахувань в обсязі 99 190 888, 33 грн., нарахованих на заборгованість, у тому числі 99 190 888, 33 грн., підтверджені судовим рішенням (п.2. договору).

Пунктом 3 договору про реструктуризацію визначено, що сума заборгованості, що підлягає реструктуризації відповідно до пунктів 1 і 2 вказаного договору, становить 126 643 739,04 грн., що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, який в обов'язковому порядку додається до договору та є його невід'ємною частиною.

Пунктом 8 договору сторони погодили, що укладений договір про реструктуризацію не припиняє зобов'язання боржника (не є новацією) за договором №2414/14-КП-5 від 28.01.2014.

У цій справі позивач звернувся про стягнення нарахувань здійснених станом на 04.06.2018 у сумі 121 467 743,90 грн. (в т.ч. 6 261521,88грн. - пеня, 11783089,17грн. 3% річних, 103423132,85грн. - інфляційних втрат) штрафних санкцій за порушення строків оплати відповідачем вартості природного газу, поставленого за договором купівлі-продажу природного газу №2414/14-КП-5 від 28.01.2014.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 526 ЦК України, яка кореспондується з частиною першою ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

30.11.16 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" №1730-VIII, у преамбулі якого зазначено, що цей Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Статтею 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" № 1730-VIII передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Відповідно до статті 1 Закону №1730-VIII процедура врегулювання заборгованості - це заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 5 Закону №1730-VIII реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016.

Реструктуризація заборгованості за спожитий природний газ, що підлягає врегулюванню відповідно до цього закону, здійснюється шляхом розстрочення на 60 календарних місяців рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення.

На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

Виконання зобов'язань теплопостачальної або теплогенеруючої організації за договором про реструктуризацію заборгованості забезпечується шляхом прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду, до комунальної власності якої належить така теплопостачальна або теплогенеруюча організація, та який виступає гарантом виконання такого договору на суму реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету).

Для підприємств, що не належать до комунального сектору економіки, фінансові та/або інші гарантії на суму реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету) надає державний орган, підприємство, установа, організація, до сфери управління якого (якої) належить така теплопостачальна або теплогенеруюча організація, або будь-який вид забезпечення, передбачений законодавством України, на виконання договору реструктуризації надається суб'єктом господарювання, заборгованість якого підлягає реструктуризації, на суму реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету).

Таким чином, підписавши в силу вимог Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" №1730-VIII договір про реструктуризацію від 02.11.18 №176/1/1730-РЗ, сторони фактично тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків між ними. В той же час, звертаючись з цим позовом до суду, позивач не врахував приписи частини третьої ст. 5 Закону № 1730-VIII, яка є нормою прямої дії та відповідно до якої умова щодо ненарахування неустойки, інфляційних втрат, річних на реструктуризовану заборгованість не ставиться у залежність від будь-яких інших умов. Виключенням є повне або часткове нездійснення платежів саме за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до Закону №1730-VIII.

На час ухвалення рішення у справі №904/5023/18 договір про реструктуризацію підписаний сторонами спору, тобто з моменту його укладення є таким, що породжує правові наслідки.

Таким чином, для застосування санкцій та наслідків порушення грошового зобов'язання, встановлених частиною другою ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених договором про реструктуризацію.

Водночас, доказів порушень виконання відповідачем умов договору про реструктуризацію в частині здійснення платежів позивачем не надано.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про безпідставне нарахування позивачем відповідачу пені, інфляційних втрат та 3% річних за порушення строків оплати поставленого позивачем відповідачу газу за договором купівлі-продажу природного газу №2414/14-КП-5 від 28.01.2014, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові по справі №914/51/18 від 11.09.18).

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (, 01001, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, 6) до ОСОБА_3 підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (, 50000, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, провулок Дежньова, 9) про стягнення неустойки, інфляційних витрат та 3 відсотків річних в сумі 121 467 743, 90 грн. - відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Відповідно до п.17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 26.02.2019.

Суддя ОСОБА_4