ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

05 лютого 2019 року Справа № 926/1330/18

За позовом Малого приватного підприємства фірми Атлас

до Публічного акціонерного товариства Кредобанк

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Другий відділ державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

Суддя Тинок О.С.

Секретар судового засідання Марущак Л.В.

Представники:

від позивача ОСОБА_2, директор

від відповідача ОСОБА_3, свідоцтво №1573 від 18.11.2009 р.

від третіх осіб не зявились

ВСТАНОВИВ:

Мале приватне підприємство фірма «Атлас» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 13.11.2017 року приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1, вчинений на договорі іпотеки № 0001/2007 від 20.09.2007 року (зі змінами та доповненнями) про звернення стягнення на нежитлові приміщення загальною площею 1899,60 м.кв., що складаються з торговельно-офісних приміщень площею 1010,60 м.кв., підвальних приміщень з І по ХХІV та з ХХІХ, ХХХ площею 889,00 м.кв., що знаходяться за адресою місто Чернівці, вулиця Кармелюка Устима, 116.

Дана позовна заява мотивована тим, що умови вчинення виконавчих написів закріплено у ст. 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої до таких умов, крім строків їх вчинення, є підтвердження поданими документами безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відтак, зазначає, що розбіжності в сумах заборгованості, що містяться в повідомленні ПАТ «Кредобанк» №27-30476/17 від 20.09.2017 та в іншій отриманій нотаріусом від ПАТ «Кредобанк» інформації щодо сум безспірної заборгованості позивача, яка зазначена нотаріусом у виконавчому написі мали б братися до уваги нотаріусом саме в контексті вирішення питання щодо безспірності суми боргу позивача перед установою банку, а відповідно мали бути враховані нотаріусом при вирішенні питання вчинення чи не вчинення ним виконавчого напису у звязку з такими розбіжностями. Таким чином, позивач вважає, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було належно враховано вимоги чинного законодавства України.

Провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 25 липня 2018 року та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 13 серпня 2018 року. Одночасно, залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та Другий відділ державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області.

Крім цього, ухвалою суду від 25 липня 2018 року заяву Малого приватного підприємства фірми «Атлас» про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково. Заборонено Державному підприємству «СЕТАМ» (, адреса вулиця Стрілецька, 4-6, місто Київ, поштовий індекс 01001) вчиняти будь-які дії щодо реалізації (продажу) нежитлових приміщень загальною площею 1899, 60 м.кв., що складаються з торговельно-офісних приміщень площею 1010, 60 м.кв., підвальних приміщень з І по XXIV та з XXIX, XXX площею 889,00 м.кв., що розташовані за адресою місто Чернівці, вулиця Кармелюка Устима, 116. Зупинене стягнення на підставі виконавчого напису від 13.11.2017 року (зареєстровано за № 1270) приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1, вчиненого на договорі іпотеки № 0001/2007 від 20.09.2007 року про звернення стягнення на нежитлові приміщення загальною площею 1899, 60 м.кв., що складаються з торговельно-офісних приміщень площею 1010, 60 м.кв., підвальних приміщень з І по XXIV та з XXIX, XXX площею 889,00 м.кв., що знаходяться за адресою місто Чернівці, вулиця Кармелюка Устима, 116. Відмовлено в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову у частині накладення арешту на нежитлові приміщення загальною площею 1899, 60 м.кв., що складаються з торговельно-офісних приміщень площею 1010, 60 м.кв., підвальних приміщень з І по XXIV та з XXIX, XXX площею 889,00 м.кв., що розташовані за адресою місто Чернівці, вулиця Кармелюка Устима, 116.

10 серпня 2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній не визнає заявлені позовні вимоги у повному обсязі, не визнає обставини та не погоджується з правовою оцінкою позивача, заперечує їх у повному обсязі, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Крім цього, до суду надійшло клопотання третьої особи (Другий відділ державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області) про розгляд даної справи без участі її представника.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 13 серпня 2018 року підготовче засідання відкладено на 22 серпня 2018 року.

21 серпня 2018 року третьою особою Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 надіслано суду копію реєстраційної справи виконавчого напису від 13.11.2017 року.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 22 серпня 2018 року підготовче засідання відкладено на 10 вересня 2018 року.

07 вересня 2018 року до суду надійшло клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 10 вересня 2018 року суд задовольнив клопотання позивача та зупинив провадження у справі № 926/1330/18 до перегляду ОСОБА_4 Палатою Верховного Суду справи № 753/4294/17-ц (провадження №61-3995св18).

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 26 листопада 2018 року у справі № 926/1330/18 скасовано ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 10 вересня 2018 року про зупинення провадження у справі. Матеріали справи направлено для розгляду до Господарського суду Чернівецької області, які отримано останнім 04.12.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 07 грудня 2018 року підготовче засідання призначено на 26.12.2018 року.

19 грудня 2018 року третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 надіслала суду письмове клопотання, в якому просить слухати справу без її участі.

Також, 26.12.2018 року третя особа Другий відділ державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області надіслала суду письмове клопотання, в якому просить слухати справу без його участі.

Ухвалою від 26 грудня 2018 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 21 січня 2019 року.

У судовому засіданні 21 січня 2019 року було оголошено перерву до 05 лютого 2019 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

20 вересня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» та малим приватним підприємством фірмою «Атлас» було укладено кредитний договір № 0001/2007, а 11 листопада 2009 року додатковий договір № 1/Ч до кредитного договору № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року. 14 червня 2010 року між публічним акціонерним товариством «Кредобанк», статут якого в новій редакції зареєстрований 29 грудня 2009 року, та малим приватним підприємством фірмою «Атлас» було укладено додатковий договір № 3/Ч до кредитного договору № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року, 08 квітня 2011 року додатковий договір № 4/Ч до кредитного договору № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року, 27 липня 2011 року додатковий договір № 5/Ч до кредитного договору № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року, 07 листопада 2012 року додатковий договір № 6/Ч до кредитного договору № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року, 26 березня 2014 року додатковий договір № 7/Ч до кредитного договору № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року, 10 жовтня 2014 року додатковий договір № 8/Ч до кредитного договору № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року, 27 травня 2016 року договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року.

За умовами п. 1 кредитного договору № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року відповідач надав позичальнику кредит у доларах США на умовах, передбачених договором, а позивач одержав кошти кредиту, а також зобовязувався повернути кошти кредиту у строки, визначені графіком погашення кредиту, сплатити проценти за користування ними та комісії, а також виконати інші зобовязання, передбачені договором. Розмір кредиту 860000,00 доларів США, що зменшується до 851000,00 доларів США відповідно до додаткового договору №1/Ч від 11 листопада 2009 року, до 830 000,00 доларів США відповідно до додаткового договору № 4/Ч від 08 квітня 2011 року, до 765000,00 доларів США відповідно до додаткового договору № 6/Ч від 07 листопада 2012 року, до 712000,00 доларів США відповідно до додаткового договору № 7/Ч від 26 березня 2014 року, до 711166,67 доларів США відповідно до додаткового договору № 8/Ч від 10 жовтня 2014 року та до 674758,81 доларів США згідно з договором від 27 травня 2016 року про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року. Цільове призначення кредиту: купівля комплексу «Ягільницький» тютюново ферментаційного заводу з подальшою реконструкцією під туристично-рекреаційний комплекс. Строк повернення суми кредиту: починаючи з 25 місяця кредитування відповідно до графіку погашення кредиту з датою повного повернення 19 вересня 2019 року. Процентна ставка за користування коштами кредиту складає 12 відсотків річних в доларах США, з 11 листопада 2009 року - 14 відсотків річних в доларах США, з 08 квітня 2011 року- 12 відсотків річних в доларах США, з 01 серпня 2011 року - 10 відсотків річних в доларах США, з 10 жовтня 2014 року - 8 відсотків річних в доларах США.

Згідно п. 3.1., 3.2. кредитного договору № 80001/2007 від 20 вересня 2007 року виконання зобовязань позичальником за даним договором забезпечується іпотекою нерухомості вбудовано-прибудовані торговельно-офісні приміщення, розташовані в підвалі та на 1му поверсі (до складу яких входять торгові, складські, підсобні та офісні приміщення) загальною площею 1899,6 кв.м.; що належить позичальнику МППФ «Атлас» на праві приватної власності та знаходиться на земельній ділянці площею 0,3861 га, яка надана МППФ «Атлас» в оренду, на підставі договору оренди та додаткового договору до договору оренди № 225 від 03.10.2002 терміном до 01.12.2009 р., Чернівецькою міськрадою, за адресою: м. Чернівці, вул. Кармелюка, буд. 116; заставною вартістю погодженою сторонами 8671580,00 грн.

Відповідно до п. 2.9 кредитного договору № 80001/2007 від 20 вересня 2007 року, банк вправі відмовити у виплаті позичальнику кредиту або його частині та вимагати дострокового повернення кредиту, наданого за договором, разом із сплатою процентів і передбачених договором неустойок, а також відшкодування збитків завданих банку в результаті невиконання чи неналежного виконання позичальником умов договору в повному обсязі, в тому числі й упущену вигоду, а позичальник зобовязаний повернути банку одержану суму кредиту, сплатити проценти та неустойки, а також відшкодувати завдані банку збитки., в тому числі й упущену вигоду. Вимога про дострокове повернення кредиту згідно з пунктом 5.9 договору направляється позичальнику у письмовій формі та підлягає виконанню у повному обсязі протягом десяти робочих днів з моменту отримання. У випадку виникнення заборгованості за цим договором позичальник доручає банку стягнути з його поточного рахунку № 027 національну валюту України у сумі достатній для погашення заборгованості за цим договором, із врахуванням усіх обовязкових платежів ( зборів), повязаних з таким погашенням.

Пунктом 11.1. кредитного договору № 80001/2007 від 20 вересня 2007 року встановлено, що договір набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобовязань.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

20 вересня 2007 року між акціонерним товариством «Кредобанк» та малим приватним підприємством фірмою «Атлас» було укладено договір іпотеки № 0001/2007, за яким позивач виступив Іпотекодавцем, який як боржник передав відповідачу (іпотекодержателю) в іпотеку (забезпечення виконання зобовязань) предмет іпотеки, визначений розділом 1 договору іпотеки, на забезпечення зобовязань позичальника, що випливають із кредитного договору від 20 вересня 2007 року № 0001/2007, який укладено між відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» та малим приватним підприємством фірмою «Атлас», згідно з яким кредитодавець надає позивачу право користування кредитом (кредитними траншами) у доларах США, що надаються кредитодавцем для МППФ «Атлас»» на купівлю комплексу «Ягільницький» тютюново ферментаційного заводу з подальшою реконструкцією під туристично-рекреаційний комплекс, в межах кредитної заборгованості 860000,00 доларів США, що зменшується до 674 758,81 доларів США згідно з договором від 27 травня 2016 року про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року, під сплату процентів за користування кредитними коштами з граничним строком повернення кредитних коштів до 19 вересня 2019 року. Вказаний договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_5 20 вересня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 10035. У звязку з посвідченням зазначеного договору іпотеки, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_5 20 вересня 2007 року накладено заборону на відчуження вказаного в цьому договорі іпотеки нерухомого майна до припинення договору та зареєстровано в реєстрі за № 10036. В подальшому 08.04.2011 року, 07.11.2012 року, 26.03.2014 року та 27.05.2016 року між позивачем та ПАТ «Кредобанк» були укладені договори про внесення змін і доповнень до договору іпотеки № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року.

Предметом іпотеки за договором іпотеки № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року є нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення загальною площею 1899,60 кв.м., що складаються з торговельно-офісних приміщень площею 1010,60 кв.м., підвальних приміщень з І по XXVІ та з XXIX, XXX площею 889,00 м.кв., що знаходяться в м. Чернівці, по вулиці Кармелюка Устима, під номером сто шістнадцятим (116). Право власності Іпотекодавця на вищезазначений обєкт нерухомого майна Предмет іпотеки, підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 21.08.2006 року, зареєстрованого Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації 22 серпня 2006 року та договором про поділ у натурі часток нерухомого майна, що є спільною частковою власністю, який посвідчений 09 лютого 2007 року ОСОБА_6, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу по реєстру за № 428, зареєстрованого Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації 27 лютого 2007 року. Реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 17984454 (п.1.3. договору іпотеки).

Загальна договірна (заставна) вартість предмету іпотеки за договором іпотеки за домовленістю сторін складає 8671580,00 грн. (п. 1.4. договору іпотеки).

Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у випадках: якщо у момент настання строку виконання зобовязань позичальника за кредитним договором ці зобовязання не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні суми кредиту у встановлені строки відповідно до кредитного договору та (або) при несплаті або частковій несплаті в строк суми відсотків, комісій, неустойки (пені, штрафних санкцій); незалежно від настання строку виконання зобовязань за кредитним договором у випадках: якщо інша ніж Іпотекодержатель особа набула право стягнення на предмет іпотеки, при початку процедури ліквідації Іпотекодавця, а також у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності Іпотекодавця або визнання його банкрутом (5.1. договору іпотеки).

Відповідно до п.5.2 договору іпотеки №0001/2007 від 20 вересня 2007 року Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання за кредитним договором у повному обсязі, а якщо його вимога не буде задоволена протягом 30 днів, - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя одним із наступних способів:

· на підставі рішення третейського суду або виконавчого напису нотаріуса;

· у позасудовому порядку шляхом продажу Іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки чи прийняття предмету іпотеки у свою власність згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя;

· шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених Законом України «Про іпотеку» (п. 5.3., 5.4.2. договору іпотеки).

Відповідно до п.8.9 договору іпотеки №0001/2007 від 20 вересня 2007 року розбіжності, що можуть виникнути в процесі виконання вимог цього договору будуть попередньо розглядатися сторонами. Будь-який спір, що виникає щодо цього договору або у звязку з ним підлягає розгляду і остаточному вирішенню судами відповідно чинного законодавства України.

В зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року, банком було надіслано боржнику повідомлення про порушення основного зобовязання № 27-30476/17 від 20 вересня 2017 року, в якому банк пропонував боржнику в строк тридцяти днів з моменту отримання даної вимоги погасити заборгованість по кредитному договору, розмір якої станом на 20 вересня 2017 року складає 647392,11 доларів США та 198634,69 грн., з яких: заборгованість по кредиту 642735,54 доларів США, заборгованість по процентах 4656,57 доларів США, пеня за несплату кредиту та процентів 198634,69 грн., а у випадку невиконання зазначеної вимоги, банк розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку в тому числі але не виключно шляхом звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису на предмет іпотеки або шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або шляхом реалізації права від свого імені продати предмет іпотеки будь-яким особам.

23 квітня 2018 року банком було надіслано боржнику досудові вимоги № 27-556/18 та № 27-557/18, в яких банк пропонував боржнику протягом 7 робочих днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку не пізніше 10 днів з моменту надсилання даної вимоги повернути заборгованість станом на 22 квітня 2018 року у сумі 677147,76 доларів США та 11404,70 грн., з яких: сума кредиту 642735,54 доларів США, сума поточних процентів 19530,17 доларів США, пеня 14882,05 доларів США та 5,70 грн., несплачена комісія 11400,00 грн., а у випадку невиконання або несвоєчасного виконання цих вимог, банк змушений буде звернутися за захистом своїх порушених прав та законних інтересів до суду з метою стягнення існуючої заборгованості з покладенням судових витрат на боржника.

06 листопада 2017 року відповідач звернувся з клопотанням вих. № 27-8939/17 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (третя особа 1) про вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року, так як внаслідок невиконання зобовязань позичальника за кредитним договором по поверненню кредитних коштів станом на 31 жовтня 2017 року загальна сума заборгованості позичальника за кредитним договором, без врахування пені, за період з 01 листопада 2016 року по 31 жовтня 2017 року становить 647876,37 доларів США, з яких: 642735,54 доларів США заборгованість по кредиту, 5140,83 доларів США заборгованість по процентах. Станом на 31 жовтня 2017 року заборгованість по пені становить: за несплату кредиту за період з 30 квітня 2017 року по 31 жовтня 2017 року - 9688,85 доларів США, за несплату процентів за період з 30 квітня 2017 року по 31 жовтня 2017 року - 456,89 доларів США, за несплату комісії за адміністрування за період з 01 червня 2017 року по 31 жовтня 2017 року 6,60 доларів США, також банк просить стягнути витрати по вчиненню виконавчого напису. В клопотанні зазначено, що додатками до останнього є: копія кредитного договору, оригінал іпотечного договору; лист від 20.09.2017 р. на адресу позичальника з квитанціями, довіреність, доказ видачі кредиту.

При цьому, як вбачається з витребуваної судом та наданої третьою особою Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 копії реєстраційної справи виконавчого напису від 13.11.2017 року за реєстровим номером № 1270 на 33 аркушах, відповідач додав до клопотання вих. № 27-8939/17 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року наступні документи:

· оригінал договору іпотеки № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року та договорів від 08.04.2011 року, 07.11.2012 року, 26.03.2014 року та 27.05.2016 року про внесення змін і доповнень до договору іпотеки № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року;

· копію кредитного договору № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року та договору про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року, тобто без усіх укладених між сторонами додаткових договорів до кредитного договору № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року;

· лист від 20.09.2017 року на адресу позичальника з квитанціями, без відмітки стягувача про непогашення заборгованості;

· довіреність;

· доказ видачі кредиту, а саме меморіальний ордер № 8623208 від 11 квітня 2011 року про надання кредиту у сумі 21000,00 доларів США та меморіальний ордер № 29468338 від 07 листопада 2012 року про надання кредиту у сумі 5210,00 доларів США, а всього на суму 26210,00 доларів США, тобто не на всю суму наданого кредиту.

13 листопада 2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу (третя особа 1) вчинено виконавчий напис з вимогою звернути стягнення на нежитлові приміщення загальною площею 1899,60 кв.м., що складаються з торговельно-офісних приміщень площею 1010,60 кв.м., підвальних приміщень з І по XXVІ та з XXIX, XXX площею 889,00 м.кв., що знаходяться за адресою: м.Чернівці, вулиця Кармелюка Устима, № 116, реєстраційний номер обєкта нерухомості майна 17984454, що належить на праві приватної власності малому приватному підприємству фірмі «Атлас»», та яке на підставі договору іпотеки №0001/2007 від 20 вересня 2007 року передано в іпотеку відкритому акціонерному товариству «Кредобанк», правонаступником за всіма правами та обовязками якого є публічне акціонерне товариство «Кредобанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нежитлових приміщень загальною площею 1899,60 кв.м., що складаються з торговельно-офісних приміщень площею 1010,60 кв.м., підвальних приміщень з І по XXVІ та з XXIX, XXX площею 889,00 м.кв., що знаходяться за адресою: м.Чернівці, вулиця Кармелюка Устима, № 116, запропоновано задовольнити вимоги публічного акціонерного товариства «Кредобанк» станом на 31 жовтня 2017 року за період з 01 листопада 2016 року по 31 жовтня 2017 року в розмірі: 642735,54 доларів США заборгованість по кредиту; 5140,83 доларів США заборгованість по процентах; заборгованість по пені станом на 31 жовтня 2017 року становить : за несплату кредиту за період з 30 квітня 2017 року по 31 жовтня 2017 року - 9688,85 доларів США, за несплату процентів за період з 30 квітня 2017 року по 31 жовтня 2017 року - 456,89 доларів США, за несплату комісії за адміністрування за період з 01 червня 2017 року по 31 жовтня 2017 року 6,6 доларів США, плата за вчинення виконавчого напису в розмірі 2000,00 гривень, що становить загальну суму 658028,71 доларів США та 2000,00 гривень. Даний виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 1270.

Постановою від 01 грудня 2017 року головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (третя особа 2) відкрито виконавче провадження ВП №55287403 щодо примусового виконання виконавчого напису № 1270 від 13 листопада 2017 року приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1.

Предметом спору у цій справі є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню з підстав, означених у позовній заяві.

З огляду на матеріали справи та приписи чинного законодавства, слід зазначити наступне.

Заходи забезпечення виконання зобов'язань регулюються главою 49 Цивільного кодексу України; а також спеціальними актами законодавства, присвяченими цьому питанню, - Законами України «Про заставу», «Про нотаріат», «Про іпотеку».

Стаття 546 Цивільного кодексу України встановлює, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, між іншим, заставою.

Статтею 589 Цивільного кодексу України визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги, визначені на момент фактичного задоволення.

Згідно ст. 575 Цивільного кодексу України, іпотека є окремим видом застав. Так, згідно частини першої зазначеної статті, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За умовами ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Порядок вчинення виконавчого напису та його форма передбачені Цивільним кодексом України, Законом України "Про нотаріат", Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України N 3253/5 від 22.12.2010 та 16 Главою Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 50 Закону України "Про нотаріат" право на оскарження нотаріальної дії (нотаріального акта) має особа, прав та інтересів якої стосується ця дія (акт).

Зі змісту вказаної норми закону випливає, що особа має право на оскарження вчиненої нотаріусом нотаріальної дії (нотаріального акта) в цілому, а не в певній частині.

Згідно з ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно п.п. 1.1., 1.2, 1.3, 1.4, 2.1, 2.2 пункту 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Підпунктами 3.1 - 3.5 пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі - Порядок) встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172.

Згідно п.п. 5.1-5.3 Порядку виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.

Виконавчий напис від 30.11.2017 № 1270 вчинений на окремому аркуші, а не на документі, що засвідчує право вимоги.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. ОСОБА_4 Верховного Суду (Постанова Верховного суду від 26.06.2018 Справа № 910/16252/17) наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). При цьому лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову (Постанова Верховного суду від 26.06.2018 Справа № 910/16252/17).

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17).

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі-Перелік).

У пункті 1-1 вказаного Переліку наведено перелік документів, які подаються нотаріусу для одержання виконавчого напису на іпотечних договорах, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання.

Відповідно до пункту 1-1 Переліку для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Так, згідно з Переліком, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Аналогічні за змістом вимоги містяться в п.п. 284, 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дії нотаріусами України.

Зокрема, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинного бухгалтерського обліку та інформація з регістрів бухгалтерського обліку, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». За приписами вказаної статті інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

З урахуванням приписів вказаного закону, ст. 41 Закону України «Про Національній банк України», Постанови Правління Національного банку України від 17 червня 2004 № 280 «Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України», інформація бухгалтерського обліку в банківських установах накопичується та зберігається на відповідних рахунках, повний перелік яких встановлений Планом рахунків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що документами, які підтверджують наявність заборгованості є виписки з відповідних рахунків, відкритих для обліку наданих кредитів, нарахованих та несплачених відсотків, нарахованих та несплачених комісійних та інших операційних доходів (штрафів, пені тощо), також доказами видачі, погашення кредиту, сплати відсотків є платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо.

До того ж, така позиція суду підтверджується п. 290 Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за яким у справах нотаріуса при здійсненні виконавчого напису залишається копія документу, що встановлює заборгованість або витяг з особливого рахунку боржника.

Як вбачається з витребуваної судом та наданої третьою особою Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 копії реєстраційної справи виконавчого напису від 13.11.2017 року за реєстровим номером № 1270 на 33 аркушах, відповідач не додав до клопотання вих. № 27-8939/17 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року наступні документи:

· усі укладені між сторонами додаткові договори до кредитного договору № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року, а саме, додатковий договір № 1/Ч від 11 листопада 2009 року, додатковий договір № 3/Ч від 14 червня 2010 року, додатковий договір № 4/Ч від 08 квітня 2011 року, додатковий договір № 5/Ч від 27 липня 2011 року, додатковий договір № 6/Ч від 07 листопада 2012 року, додатковий договір № 7/Ч від 26 березня 2014 року, додатковий договір № 8/Ч від 10 жовтня 2014 року;

· засвідчену стягувачем копію письмової вимоги (лист від 20.09.2017 року № 27-30476/17) про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), саме з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;

· довідку стягувача про ненадходження платежу;

· докази видачі кредиту у сумі 674758,81 доларів США, а лише, про надання кредиту на суму 26210,00 доларів США (меморіальний ордер № 8623208 від 11 квітня 2011 року про надання кредиту у сумі 21000,00 доларів США та меморіальний ордер № 29468338 від 07 листопада 2012 року про надання кредиту у сумі 5210,00 доларів США), тобто не на всю суму наданого кредиту.

Отже, доказів отримання нотаріусом первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення або непогашення, нарахування та сплати або не сплати відсотків не представлено, а тому суд дійшов висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та відсотків, зазначені у виконавчому написі, були безспірними.

Також, аналіз наведених норм свідчить, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинено на загальну суму 658028,71 доларів США та 2000,00 гривен, а саме, станом на 31 жовтня 2017 року за період з 01 листопада 2016 року по 31 жовтня 2017 року в розмірі 642735,54 доларів США заборгованість по кредиту; 5140,83 доларів США заборгованість по процентах; заборгованість по пені станом на 31 жовтня 2017 року за несплату кредиту за період з 30 квітня 2017 року по 31 жовтня 2017 року 9688,85 доларів США, за несплату процентів за період з 30 квітня 2017 року по 31 жовтня 2017 року 456,89 доларів США, за несплату комісії за адміністрування за період з 01 червня 2017 року по 31 жовтня 2017 року 6,6 доларів США, плата за вчинення виконавчого напису в розмірі 2000,00 гривень.

Натомість банк (відповідач) направляв позивачу боржнику (позивачу) повідомлення про порушення основного зобовязання № 27-30476/17 від 20 вересня 2017 року, в якому пропонував боржнику в строк тридцяти днів з моменту отримання даної вимоги погасити заборгованість по кредитному договору, розмір якої станом на 20 вересня 2017 року складає 647392,11 доларів США та 198634,69 грн., з яких: заборгованість по кредиту 642735,54 доларів США, заборгованість по процентах 4656,57 доларів США, пеня за несплату кредиту та процентів 198634,69 грн.

Отже, вимоги відповідача у повідомленні про порушення основного зобовязання № 27-30476/17 від 20 вересня 2017 року, різняться від вимог, які вказані в клопотанні від 06 листопада 2017 року № 27-8939/17 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року.

З огляду на викладені вище обставини слід дійти висновку, що відповідачем не було подано належних документів, згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що виключало можливість формального підтвердження нотаріусом безспірності заборгованості боржника.

Так, враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що вчинений 13 листопада 2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за номером 1270, здійснений без встановлення факту безспірності заборгованості боржника, а тому у нотаріуса не було підстав для вчинення вказаного виконавчого напису.

Суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

У відповідності до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (ч. 2 ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Дана норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

У відповідності до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Це стосується відповідача, який мав довести суду, що він виконав вимоги законодавства щодо порядку вчинення нотаріальних дій та надав передбачені законом документи для вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису. Проте, надані відповідачем докази не доводять правомірність його дій та не спростовують доводи позивача.

Пунктами 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо позовні вимоги МПП «Атлас» законні, обґрунтовані, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн., згідно до п. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 123, 129, 220, 222, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 13 листопада 2017 року за реєстровим № 1270 приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1, вчинений на договорі іпотеки № 0001/2007 від 20 вересня 2007 року (зі змінами та доповненнями) про звернення стягнення на нежитлові приміщення загальною площею 1899,60 кв.м., що складаються з торговельно-офісних приміщень площею 1010,60 кв.м., підвальних приміщень з І по ХХVI та ХХІХ, ХХХ площею 889,00 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Чернівці, вулиця Кармелюка Устима, 116.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, код 09807862) на користь Малого приватного підприємства фірми «Атлас» (58000, м. Чернівці, вул. Руська, 173, код 21420433) витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн.

У судовому засіданні 05 лютого 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до статті 233 ГПК України, а також у звязку із відрядженням судді, повне рішення складено та підписано 19 лютого 2019 року.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя О.С. Тинок