ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2019 р. Справа№ 910/11451/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Денисюк І.Г.

за участю представників

позивача: не з'явився;

відповідача: Філіпенко О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Костюченко Олени Іванівни

на рішення Господарського суду Київської області від 30.11.2018 (повне рішення складено 05.12.2018)

у справі № 910/11451/18 (суддя Горбасенко П.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк"

до Костюченко Олени Іванівни

про стягнення 244 000, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Костюченко Олени Іванівни (далі - відповідач) грошових коштів у сумі 244 000,00 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вказана сума коштів безпідставно отримана відповідачем від позивача, а тому має бути повернута позивачу на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідач просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог та відмовити у задоволенні позову на підставі ст. 267 Цивільного кодексу України, у зв'язку з пропуском позовної давності.

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.11.2018 позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 244 000,00 грн. безпідставно отриманих коштів та 3 660,00 коп. судового збору. Суд погодився з доводами позивача про безпідставне отримання відповідачем спірної суми грошових коштів і застосування до правовідносин сторін ст. 1212 Цивільного кодексу України. Окрім того, суд відмовив у заяві відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, зазначивши про те, що позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 30.11.2018 у справі №910/11451/18 та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги аналогічні тим, які наводилися відповідачем під час розгляду справи місцевим господарським судом.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 30.11.2018 у справі №910/11451/18 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про поважність причин нез'явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не була визнана обов'язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

03.12.2013 між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, було укладено кредитний договір №59/13/KLMB, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього кредитного договору.

Умовами вказаного договору визначено максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією, кінцеву дату повернення кредиту, а також процентну ставку за користування кредитом.

Відповідно до чеків №Л 34169894 від 03.12.2013 на суму 143 000,00 грн. та №Л 34169895 від 04.12.2013 на суму 101 000,00 грн., відповідач отримав у позивача грошові кошти у загальній сумі 244 000,00 грн.

Господарським судом Київської області розглядався спір у справі №911/3509/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Златобанк" про стягнення з Фізичної особи - підприємця Костюченко О.І. заборгованості за кредитним договором №59/13/KLMB від 03.12.2013, яка складається з 493 051,14 грн. основного боргу, 22 930,25 грн. прострочених відсотків, 5 000,00 грн. штрафу, 1 679,28 грн. пені за несвоєчасну сплату сум кредиту.

Рішенням Господарського суду Київської області у справі № 911/3509/15 від 07.09.2015 позов задоволено повністю. Однак постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 вказане судове рішення скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

В ході апеляційного перегляду справи №911/3509/15, з огляду на заперечення Фізичної особи - підприємця Костюченко О.І. факту підписання кредитного договору з позивачем, подання і підписання заявок на отримання коштів, а також безпосередньо отримання грошових коштів від позивача, було призначено почеркознавчу експертизу, за результатами проведення якої, серед іншого, встановлено, що підписи від імені Костюченко О.І. у рядку "(підписи)" на лицеві стороні, у рядках "Підписи" і "Зазначену в цьому грошовому чеку сум одержав (підпис)" на звороті у грошових чеках №Л 3 4169894 від 03.12.2013 та №Л 3 4169895 від 04.12.2013 виконано саме Костюченко О.І.

Київським апеляційним господарським судом у справі №911/3509/15 не прийнято вищевказані чеки, як доказ виконання умов кредитного договору, оскільки в чеках не міститься посилання на укладений між сторонами кредитний договір № 59/13/KLMB від 03.12.2013 або відміток про те, що кошти за цими чеками видавались позивачем саме на виконання умов кредитного договору №59/13/KLMB від 03.12.2013. Також суд зазначив про відсутність доказів, які б свідчили про отримання коштів за чеками №Л 3 4169894 від 03.12.2013 та №Л 3 4169895 від 04.12.2013 на виконання інших договорів, що могли бути укладені між сторонами, або на виконання інших договірних/позадоговірних зобов`язань сторін.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені Київським апеляційним господарським судом під час розгляду справи №911/3509/15, не потребують повторного доказування при розгляді справи №910/11451/18.

Як уже зазначалося вище, предметом розгляду у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 244 000,00 грн., як безпідставно отриманих, на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), якою врегульовані загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Згідно названої статті особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності підстав правомірного набуття відповідачем грошових коштів за чеками №Л 34169894 від 03.12.2013 та №Л 34169895 від 04.12.2013 на загальну суму 244 000,00 грн., вказана сума коштів підлягає поверненню позивачу, як безпідставно отримана, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

У запереченнях на позов та в апеляційній скарзі відповідач наголошував на тому, що позивачем пропущено законодавчо встановлений строк позовної давності і він просив суд застосувати наслідки спливу цього строку та відмовити у позові.

Однак, як вірно зазначив у своєму рішенні місцевий господарський суд, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду у межах встановленого строку позовної давності, оскільки відсутність правових підстав для набуття відповідачем коштів була встановлена постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 у справі №911/3509/15 і відповідно саме з цієї дати позивач дізнався про порушення свого права, яке проявилось в діях відповідача щодо безпідставно набуття грошових коштів позивача, про стягнення яких заявлено у справі №910/11451/18. З огляду на викладене, заява відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення суду відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає і судові витрати, пов'язані з поданням апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Костюченко Олени Іванівни залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 30.11.2018 у справі №910/11451/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/11451/18 повернути Господарському суду Київської області.

4. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 19.02.2019.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

А.І. Тищенко