ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.02.2019

Справа № 920/48/19

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Коваленко О.В., розглянувши матеріали справи №920/48/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «АгроРось» (вул. Шевченка, буд. 39, м. Корсунь-Шевченківський, Корсунь-Шевченківський район, Черкаська область, 19402, ),

до відповідача: Приватного підприємства «Куземин-Агро» (вул. Центральна, буд. 24, с.Куземин, Охтирський район, Сумська область, 42752, ),

про стягнення 620 000 грн. 00 коп. заборгованості по договору поставки №17/407 від 28.02.2017 р.,

за участю представників сторін:

від позивача – не з’явився;

від відповідача – не з’явився

при секретарі судового засідання Молодецькій В.О.

СУТЬ СПОРУ: позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 620 000 грн. 00 коп., з яких: 420 000 грн. 00 коп. основної заборгованості, 200 000 грн. 00 коп. штрафу, нарахованих у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №17/407 від 28.02.2017, а також судові витрати по справі в розмірі 9 300 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 14.01.2019 провадження у справі № 920/48/19 відкрито за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.02.2019.

Представники сторін в судове засідання не з’явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач в письмовому відзиві (вх. №904 від 07.02.2019) позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснив, що заборгованість виникла у зв’язку зі скрутним фінансовим становищем на підприємстві.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши докази по справі, суд встановив:

28 лютого 2017 року між ТОВ «АгроРось» і ПП «Куземин-Агро» було укладено Договір поставки №17/407 (далі за текстом – «Договір»), відповідно до умов якого позивач зобов'язується передати майно (товар) - насіння сільськогосподарських культур - у власність відповідачу, а відповідач – прийняти майно (товар) та сплатити за нього обумовлену грошову суму.

Згідно п. 2.2. Договору відповідач зобов’язаний оплатити товар за ціною, встановленою у відповідних специфікаціях.

Зі змісту п. 2.4. Договору вбачається, що загальна вартість товару, що є предметом цього договору, визначається як сума вартості всього товару, що поставляється за даним договором згідно специфікацій, які є його невід’ємними частиною.

Відповідно до п. 3.1. Договору порядок розрахунків за поставлений товар визначається в Додатках до даного Договору. Відповідач здійснює оплату товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача в строки, що зазначені в Додатках до Договору (п. 3.2.)

Згідно п. 5.2. Договору датою поставки товару чи його частини вважається дата підписання сторонами видаткової накладної.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що на виконання взятих на себе зобов’язань по Договору відвантажив відповідачу товар згідно наступних видаткових накладних: Видаткова накладна № РН-0000695 від 28.02.2017 року на загальну суму 1 001 220 грн. 00 коп.; Видаткова накладна № РН-0001774 від 10.04.2017 року на загальну суму 440 923 грн. 50 коп.; Видаткова накладна № РН-0002605 від 04.05.2017 року на загальну суму 163 989 грн. 84 коп.; Видаткова накладна № РН-0002607 від 04.05.2017 року на загальну суму 116 032 грн. 50 коп.

Відвантаження товару здійснювалось на підставі наступних довіреностей, наданих Відповідачем: Довіреність № 12 від 28.02.2017 року; Довіреність № 25 від 03.05.2017 року.

Всього позивач відвантажив відповідачу товару на загальну суму 1 722 165 грн. 84 коп.

З метою проведення реструктуризації заборгованості Відповідача, 27 квітня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 від 27.04.2018 року до договору 17/407 від 28.02.2017 року.

Відповідно до п.2 вказаної додаткової угоди, відповідач гарантує погашення наявної заборгованості шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача в наступні строки: 381 921 грн. 84 коп. в строк до 04 травня 2018 року включно; 420 000 грн. 00 коп. в строк до 31 травня 2018 року; 420 000 грн. 00 коп. в строк до 29 червня 2018 року.

Відповідачем були проведені наступні оплати за поставлений товар: 15.03.2017 року - 200 244 грн. 00 коп.; 16.04.2018 року - 300 000 грн. 00 коп.; 04.05.2018 року - 381 921 грн. 84 коп.; 04.06.2018 року - 362 000 грн.00 коп.; 13.06.2018 року - 58 000 грн. 00 коп.

В той же час, відповідачем було порушено п.2 додаткової угоди №1 від 27.04.2018 року до Договору, а саме: не внесено своєчасну оплату по двох платежах по 420 000 грн. 00 коп. кожен.

Таким чином, залишкова сума основного боргу складає 420 000 грн. 00 коп., у зв’язку з чим позивач змушений звернутись в господарський суд за захистом порушенного права та просить стягнути зазначену суму боргу з відповідача.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Частина перша статті 612 названого Кодексу визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт поставки товару відповідачу підтверджується наступними письмовими доказами: Видаткова накладна № РН-0000695 від 28.02.2017 року на загальну суму 1 001 220 грн. 00 коп.; Видаткова накладна № РН-0001774 від 10.04.2017 року на загальну суму 440 923 грн. 50 коп.; Видаткова накладна № РН-0002605 від 04.05.2017 року на загальну суму 163 989 грн. 84 коп.; Видаткова накладна № РН-0002607 від 04.05.2017 року на загальну суму 116 032 грн. 50 коп.; Довіреність № 12 від 28.02.2017 року; Довіреність № 25 від 03.05.2017 року., банківськими виписками по рахунку позивача, а також не заперечується відповідачем.

Враховуючи те, що відповідачем не подано доказів сплати основного боргу або обґрунтованих заперечень, а також визнано позов в повному обсязі, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 420 000 грн. 00 коп. основного боргу.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 200 000 грн. 00 коп. штрафу, нарахованого відповідно до п. 5 додаткової угоди №1 від 27.04.2018 року до Договору, яким передбачено, що у разі порушення Покупцем строків оплати заборгованості, вказаних в п.2 цієї Додаткової угоди, Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 100 000 грн. 00 коп. за кожен випадок порушення, а право Постачальника на стягнення штрафних санкцій, передбачених Договором поставки №17/407 від 28.02.2017 року, відновлюється.

Відповідно до п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов’язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов’язковим для виконання сторонами.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Беручи до уваги те, що судом було встановлено факт порушення з боку відповідача п.2 додаткової угоди №1 від 27.04.2018 року до Договору, а саме: прострочено два платежі по 420000,00 грн. кожен, позивачем правомірно нараховано штрафні санкції в загальному розмірі 200 000 грн. 00 коп., а саме: 100 000,00 грн. за порушення вимог абзацу 3 пункту 2 додаткової угоди №1 від 27.04.2018 року до договору 17/407 від 28.02.2017 року; 100 000,00 грн. за порушення вимог абзацу 4 пункту 2 додаткової угоди №1 від 27.04.2018 року до договору 17/407 від 28.02.2017 року.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно Закону України «Про судовий збір» та відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В матеріалах справи міститься належний доказ сплати судового збору – платіжне доручення №61 від 04.01.2019 р. про сплату 9 300 грн. 00 коп.

Враховуючи те, що судом встановлено факт визнання відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, 50% сплаченого судового збору підлягають поверненню з державного бюджету на користь позивача, 4 650 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 185, 191, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Приватного підприємства «Куземин-Агро» (вул. Центральна, буд. 24, с.Куземин, Охтирський район, Сумська область, 42752, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АгроРось» (вул. Шевченка, буд. 39, м. Корсунь-Шевченківський, Корсунь-Шевченківський район, Черкаська область, 19402, ) 420 000 грн. 00 коп. основної заборгованості, 200 000 грн. 00 коп. штрафу, 4 650 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3.          Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «АгроРось» (вул. Шевченка, буд. 39, м. Корсунь-Шевченківський, Корсунь-Шевченківський район, Черкаська область, 19402, ) з державного бюджету (УДКС у м. Суми; код 37970593; Казначейство України; МФО 899998; рахунок 3032; код класифікації доходів бюджету 22030101) 4 650 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №61 від 04.01.2019 р.

4.          Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення підписаний 19.02.2019 р.

Суддя

О.В. Коваленко