УХВАЛА

15 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 904/3949/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Вронська Г.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області

(суддя - Кеся Н.Б.)

від 28.11.2018

та постанову Центрального апеляційного господарського суду

(головуючий - Антонік С.Г., судді: Іванов О.Г., Дармін М.О.)

від 21.01.2019

у справі № 904/3949/18

за зустрічним позовом ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал Групп"

третя особа: Публічне акціонерне товариство "Банк Національний кредит"

про стягнення заборгованості 250 000,00 грн,

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал Групп",

ОСОБА_4,

про стягнення 4 226 933,35 грн,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2018 у справі №904/3949/18 зустрічну позовну заяву і додані до неї документи повернуто без розгляду.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 у справі №904/3949/18 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2018 залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2018 та постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 у справі №904/3949/18, ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

Колегією суддів встановлено, що ухвалюючи оскаржувану ухвалу, яку залишено без змін судом апеляційної інстанції, суд першої інстанції виходив з того, що зустрічна позовна заява та первісний позов не взаємопов'язані і їх спільний розгляд є недоцільним, оскільки вони виникли не з одних правовідносин.

Частинами 1, 5 ст. 49 ГПК України передбачено, що треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2, 6 статті 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

Судами попередніх інстанцій, встановлено що первісний позов банку ґрунтується на договорі кредиту за овердрафтом №05.1-177ю/2013/2-1 від 27.05.2014, укладеному між ПАТ "Банк Національний кредит" та ТОВ "Арсенал Груп", а поданий зустрічний позов ОСОБА_2 ґрунтується на договорі про відступлення права вимоги №010615 від 01.06.2015, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ "Арсенал Груп" за договором банківського вкладу "Стандартний" №316678-ДР-02 від 10.10.2013 укладеного між банком та ОСОБА_2

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано повернув ОСОБА_2 зустрічну позовну заяву, оскільки зазначені позови виникають з різних підстав, не є взаємопов'язаними.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Касаційний господарський суд вважає, що наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз судових рішень у цій справі не дають підстав для висновку про те, що розгляд касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) зазначено, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У контексті викладеного необхідно враховувати, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 у справі №904/3949/18, оскільки рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Керуючись статтями 234, 287, 290, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 у справі №904/3949/18.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Студенець

Судді О.Баранець

Г.Вронська