РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2019 року справа № 927/800/18
Господарським судом Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., за участю секретаря судового засідання Гринчук Л.К., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР -АГРО", вул. Промислова,20, м. Обухів, Київська область, 08702

до першого відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ШАБАЛИНІВСЬКЕ", вул. Поштова,5, смт. Короп, Чернігівська область, 16200

до другого відповідача ОСОБА_2, АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_4

про стягнення 612752 грн. 98 коп.

Представники сторін:

від позивача: повноважний представник не прибув;

від відповідача-1 не прибув;

від відповідача-2: не прибув;

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ШАБАЛИНІВСЬКЕ" та ОСОБА_2 про солідарне стягнення 76195 грн. 14 коп. інфляційних нарахувань, 142053 грн. 39 коп. пені, 142053 грн. 39 коп. 28 % річних та 252451 грн. 06 коп. штрафу, що утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачами грошових зобов'язань за договором поставки №50/16-ЧН від 23.03.2016 та договором поруки № П/50/16-ЧН від 23.03.2016.

На виконання ч. 6 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України суд, відповідно до ухвали Господарського суду Чернігівської області від 02.11.2018, звернувся до Центру надання адміністративних послуг Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області з запитом про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - ОСОБА_2, який є другим відповідачем у справі.

22.11.2018 на адресу суду надійшов лист-відповідь № 01-23/2101 від 09.11.2018 Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області про те, що Центр надання адміністративних послуг Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області не надає послуги у сфері реєстрації місця проживання.

Листом від 23.11.2018 № 3698/316 Виконавчий комітет Коропської селищної ради Чернігівської області надав інформацію, що ОСОБА_2 22.06.2018 знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до листа №5414 від 14.12.2018 Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради другого відповідача у справі №927/800/18 ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 23.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.12.2018..

У підготовче засідання 18.12.2018 сторони повноважних представників не направили.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.12.2018 у справі№ 927/800/18 відкладено підготовче засідання на 15.01.2019.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 15.01.2019 у справі№ 927/800/18 відкладено підготовче засідання на 22.01.2019.

У підготовче засідання 22.01.2019 прибув повноважний представник позивача у даній справі.

Відповідачі у справі були належним чином повідомлені про час і дату судового засіданні, що підтверджено поштовими повідомлення про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи, проте повноважних представників у судове засідання 22.01.2019 не направили.

У судовому засіданні 22.01.2019 закрите підготовче провадження у справі № 927/800/18 та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.02.2019, про що зазначено у протоколі судового засідання від 22.01.2019. Явка представників учасників судового процесу обов'язковою не визнавалась.

12.02.2019 відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва у судовому засіданні до 26.02.2019.

У судове засідання 26.02.2019 у режимі відеоконференції до Голосіївського районного суду міста Києва прибула фізична особа, повноваження якої на представництво інтересів позивача встановити не виявилося можливим.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позиції у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, суд встановив такі фактичні обставини.

23.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (постачальник) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ШАБАЛИНІВСЬКЕ" (покупець) укладено договір поставки №50/16-ЧН (далі - договір поставки) (а.с. 27-31), відповідно до п. 1.1 якого у строки, визначені договором, постачальник зобов'язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (далі - товар), а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом у сумі, визначеній відповідно до умов договору.

Згідно із п. 1.2 договору поставки найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки, порядок та термін оплати товару та нарахованих відсотків, інші умови визначені у додатках до договору, які є невід'ємною його частиною.

Покупець проводить розрахунки з постачальником на умовах внесення вартості (ціни) товару, визначеної з урахуванням вимог п. 2.2-2.3 у вигляді авансової частини та відстроченого платежу у розмірах, вказаних у додатках до договору шляхом перерахування коштів у національній валюті на банківський рахунок постачальника Оплата вважається проведеною після зарахування коштів на рахунок постачальника, вказаного у договорі (п. 2.4 договору поставки).

Відповідно до п. 2.6 договору за користування товарним кредитом покупець сплачує на користь постачальника відсотки, розмір яких передбачений додатком до договору. Сума відсотків підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Податок на додану вартість додається до нарахованої суми відсотків та підлягає обов'язковій оплаті покупцем.

Згідно із п. 2.10 договору у випадку недостатності коштів, отриманих від покупця на виконання у повному обсязі його зобов'язань за договором, постачальник має право провести зарахування коштів у наступному порядку:

1) у рахунок оплати нарахованих відсотків за користування товарним кредитом, передбачених п. 2.6 договору;

2) у рахунок сплати відсотків за неправомірне користування чужими коштами та індексу інфляції у порядку, передбаченому п.7.2 (В) договору;

3) у рахунок сплати пені за кожен день прострочення, передбаченої п. 7.2 (А) договору;

4) у рахунок сплати штрафу, передбаченого п. 7.2 (Б) договору;

5) у рахунок оплати вартості (ціни) товару, пропорційно кожній номенклатурі неоплаченого товару;

6) у рахунок оплати різниці ціни товару, передбаченої п.2.2.3 договору.

У п. 2.11 договору поставки сторони визначили, що відсотки за користування товарним кредитом нараховуються постачальником відповідно до п. 2.6 договору. Щомісяця з 01 вересня поточного року або у день повного розрахунку, якщо такий настав раніше, постачальник складає акт надання (приймання-передачі) послуг товарного кредитування. Акт про надання послуг товарного кредитування надсилається постачальником на адресу покупця, що вказана у тексті договору. Покупець зобов'язується підписати акт та повернути його протягом 1 робочого дня з дати отримання. У разі, якщо підписаний акт не повертається постачальнику, акт вважається схваленим та підписаним покупцем. Сплата нарахованих відсотків відбувається одночасно з оплатою вартості (ціни) товару, і зараховується постачальником відповідно до вимог п. 2.10.

Відповідно до п. 9.13 договір набирає чинності з моменту його підписання.

01.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ШАБАЛИНІВСЬКЕ" укладено додаткову угоду до договору поставки, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти 5.1 договору у наступній редакції: "п.5.1 Господарські зобов'язання сторін договору, які виникли на його основі, діють з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін до 31.12.2017, крім обов'язків покупця з виконання грошових зобов?язань за договором та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням, а у частині проведення розрахунків за товар, штрафним санкціям - до повного їх виконання" (а.с. 37).

23.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (кредитор), фізичною особою ОСОБА_2 (поручитель) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ШАБАЛИНІВСЬКЕ" (боржник) укладено договір поруки №П/50/16-ЧН (далі - договір поруки) (а.с. 59-60), відповідно до п. 1.1 якого, поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником усіх грошових зобов'язань за договором, передбаченим п. 2 договору (далі - основний договір).

У випадку порушення боржником обов'язку за основним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 1.2 договору поруки).

Згідно із п. 2.1 договору поруки під основним договором розуміється договір поставки №50/16-ЧН від 23.03.2016, укладений між кредитором (у основному договорі іменується "постачальник") та боржником (у основному договорі іменується "покупець").

Передбачений договором обов'язок поручителя перед кредитором обмежується сумою зобов'язання боржника за основним договором (п. 3.1 договору поруки).

Пунктом 3.2 договору поруки передбачено, що підписанням договору поручитель, без додаткового повідомлення поручителя та без укладення окремої угоди, надає безумовну згоду на те, що у випадку збільшення обсягу обов'язку боржника перед кредитором за основним договором відповідно збільшується обсяг обов'язку поручителя перед кредитором. Кредитор зобов'язаний повідомляти поручителя про зміну обсягу обов'язку боржника перед кредитором шляхом направлення письмової вимоги поручителю виключно у випадку, передбаченому п. 4.1 договору поруки.

Відповідно до п. 4.1 договору поруки поручитель зобов'язаний у разі порушення боржником обов'язку за основним договором самостійно виконати зазначений обов'язок боржника перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора у строк 3-х банківських днів шляхом оплати грошових коштів на розрахунковий рахунок кредитора, вказаний у договорі.

Договір набуває чинності з дати його укладення і діє до моменту припинення поруки. Порука припиняється через 5 років з дати укладення даного договору (п. 6.1 договору поруки).

Сторонами договору поставки підписано додатки до договору, у яких зазначено найменування, кількість, ціна товару, строки поставки, графік оплати товару покупцем, а саме:

- №1/СА000004680 від 30.03.2016, відповідно до якого покупець купує товар на загальну суму 1262255 грн 28 коп. Вид платежу - відстрочений платіж, строк оплати - до 01.11.2016 (а.с. 32);

- №1/СА000009145 від 06.05.2016, відповідно до якого покупець купує товар на загальну суму 14112 грн 00 коп. Вид платежу - авансова частина, строк оплати - до 06.05.2016 (а.с. 34);

- №1/СА000013344 від 15.06.2016, відповідно до якого покупець купує товар на загальну суму 20036 грн 16 коп. Вид платежу - авансова частина, строк оплати - до 15.06.2016 (а.с. 35);

- №1/СА000013571 від 21.06.2016, відповідно до якого покупець купує товар на загальну суму 9182 грн 52 коп. Вид платежу - авансова частина, строк оплати - до 21.06.2016 (а.с. 36).

Відповідно до договору поставки та додатків до нього позивачем поставлено, відповідачем-1 отримано товар на загальну суму 1305585 грн 96 коп., що підтверджується видатковими накладними № 4614 від 05.04.2016 на суму 1262255 грн 28 коп., № 10079 від 12.05.2016 на суму 14112 грн 00 коп., № 14506 від 17.06.2016 на суму 20036 грн 16 коп., № 14643 від 22.06.2016 на суму 9182 грн 52 коп. та довіреностями на отримання матеріальних цінностей № 14 від 05.04.2016, № 31 від 11.05.2016, № 48 від 17.06.2016 та № 49 від 22.06.2016 (а.с. 38-45).

Факт отримання товару за вказаними накладними першим відповідачем не спростовується.

Позивачем складено акти надання послуг у яких фактично нараховані відсотки за користування товарним кредитом №18292 від 05.09.2016 на суму 6141 грн 83 коп.; №20444 від 04.10.2016 на суму 1244 грн 96 коп.; №21856 від 04.11.2016 на суму 1286 грн 46 коп.; № 22596 від 05.12.2016 на суму 1244 грн 96 коп., які підписані першим відповідачем (а.с. 46-49).

Крім того, позивачем складено акти нарахування відсотків за користування товарним кредитом, які були направлені відповідачу-1 поштою, а саме: №82 від 12.01.2017 на суму 36020 грн 96 коп.; № 546 від 22.02.2017 на суму 2522 грн. 81 коп.(а.с. 51-52).

Загальний розмір нарахованих відсотків за користування товарним кредитом склав 48461 грн 98 коп.

Перший відповідач за поставлений позивачем товар розрахувався з порушенням умов договору поставки на загальну суму 4001379 грн. 36 коп., що підтверджуються платіжними дорученнями №179 від 11.05.2016 на суму 14112 грн. 00 коп., №553 від 16.06.2016 на суму 20036 грн 16 коп., №564 від 22.06.2016 на суму 9182 грн. 52 коп., №1300 від 26.01.2017 на суму 300000 грн 00 коп., №1532 від 12.04.2017 на суму 3658048 грн 68 коп. (а.с. 54-58).

Кошти, які надійшли на рахунок позивача після 01.11.2016 у розмірі 300000 грн. 00 коп., позивач на підставі п.2.10 договору поставки, зарахував у погашення відсотків за користування товарним кредитом на загальну суму 45939 грн. 17 коп. (розмір відсотків станом на 26.01.2017). Залишок коштів у сумі 254060 грн. 83 коп. позивачем зараховано у погашення основного боргу.

Кошти, які надійшли у період з 26.01.2017 по 12.04.2017 у розмірі 3658048 грн 68 коп., позивач на підставі п. 2.10 договору поставки зарахував у погашення відсотків за користування товарним кредитом на загальну суму 2522 грн. 81 коп. (розмір відсотків станом на 22.02.2017). Частину коштів у сумі 1008194 грн. 45 коп. від здійсненого 12.04.2017 платежу позивач зарахував у погашення основного боргу, відповідно до договору поставки № 50/16-ЧН від 23.03.2016, залишок коштів у сумі 2647331 грн., 42 коп. - у погашення основного боргу та відсотків за користування товарним кредитом згідно із договором поставки № 94/16-ЧН від 20.04.2016, беручи до уваги призначення платежу у платіжному дорученні №1532 від 12.04.2017.

За таких обставин, заборгованість першого відповідача перед позивачем за поставлений товар відповідно до договору поставки була погашена ТОВ «Шабалинівське» лише 12.04.2017, а не до 01.11.2016, як передбачено умовами договору та додатками до нього.

У зв?язку з невчасним виконанням умов договору поставки позивачем другому відповідачу, як поручителю першого відповідача направлялась вимогу про сплату боргу №90/П від 26.12.2016, яка залишена другим відповідачем без відповіді та задоволення (а.с. 61).

Пунктом 7.3 сторони, керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України, дійшли згоди про збільшення строку позовної давності з усіх зобов?язань (сплати заборгованості, пені, штрафу, відсотків та індексу інфляції), що виникли на підставі договору до 3-х років. Строни домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов?язання припиняється через три роки від дня, коли зобов?язання мало було виконано (ч. 6 ст. 232 господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 7.2 договору поставки у випадку порушення умов даного договору, постачальник має право притягти покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов'язань за договором. За порушення даних умов договору покупець:

а) сплачує за кожен день прострочення на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день такого прострочення;

б) сплачує штраф у розмірі 20% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов'язання;

в) сплачує на користь постачальника 28 відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України). Сума відсотків річних підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Податок на додану вартість додається до нарахованої суми відсотків та підлягає обов'язковій оплаті покупцем.

З посиланням на п. 7.2 (а) договору та враховуючи договір поруки позивачем заявлено про солідарне стягнення з відповідачів пеню за період з 02.11.2016 по 12.04.2017 у сумі 142053 грн 39 коп., що позивач обґрунтовує наявним у позовній заяві розрахунком. (а.с. 17).

На підставі п. 7.2 (б) договору, враховвуючи договір поруки позивачем заявлено про солідарне стягнення з відповідачів штраф у розмірі 20% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 252451 грн 06 коп., що позивач обґрунтовує наявним у позовній заяві розрахунком. (а.с. 17).

На підставі п. 7.2 (в), враховуючи договір поруки та приписи ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено про солідарне стягнення з відповідачів до стягнення з відповідача з 28 % річних за період з 02.11.2016 по 12.04.2017 у сумі 142053 грн 39 коп., а також інфляційні нарахування за листопад 2016 по січень 2017, лютий 2017- березень 2017 на загальну суму 76195 грн. 14 коп., що позивач обґрунтовує наявними у матеріалах справи розрахунками. (а.с. 17).

Заперечень на позов відповідачами у встановлений судом строк не надав.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 694 Цивільного кодексу України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Згідно зі ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджений факт поставки першому відповідачу обумовленого договором товару за видатковими накладними на загальну суму 1305585 грн 96 коп., у зв'язку з чим у першого відповідача виник обов'язок щодо оплати товару у строк, вказаний у додатках до договору поставки.

За приписами ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами було укладено договір поруки № П/50/16-ЧН від 23.03.2016, за яким відповідач-2 поручився за виконання відповідачем-1 своїх зобов'язань за договором поставки.

Главою 50 Цивільного кодексу України визначені правові засади припинення зобов'язання. Так, статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто, закон пов'язує припинення договору поруки, на підставі частини першої статті 559 Цивільного кодексу України, зі зміною основного зобов'язання за відсутності на це згоди поручителя та зумовленим такою зміною збільшенням обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного зобов'язання, забезпеченого порукою.

Пунктом 3.2 договору поруки передбачено, що підписанням договору поручитель, тобто відповідач-2, без додаткового повідомлення та без укладення окремої угоди, надає безумовну згоду на те, що у випадку збільшення обсягу обов'язку боржника перед кредитором за основним договором, відповідно збільшується обсяг обов'язку поручителя перед кредитором.

За змістом ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки.

Оскільки другим відповідачем в укладеному договорі поруки надав свою згоду на збільшення обсягу своєї відповідальності, а строк дії договору поруки укладеного на 5 років не закінчився, порука не є припиненою.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Оскільки першим відповідачем зобов'язання за договором поставки виконані несвоєчасно, позивачем другому відповідачу, як поручителю першого відповідача направлялась вимогу про сплату боргу №90/П від 26.12.2016, яка залишена другим відповідачем без відповіді та задоволення.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачі у справі мають відповідати перед позивачем, як солідарні боржники.

Судом встановлено, що перший відповідач несвоєчасно сплатив вартість поставленого позивачем товару. Відповідно до положень п. 2.6 договору поставки позивачем було нараховано ТОВ «Шабалинівське» відсотки за користування товарним кредитом у розмірі 48461 грн 98 коп., які були також сплачені останнім у повному обсязі з порушенням строків оплати (2.11 договору поставки).

Позивачем у зв'язку з порушенням першим відповідачем строку оплати поставленого товару нараховано пеню згідно із п. 7.2 (а) та з урахуванням п. 7.3. договору поставки за період з 02.11.2016 по 12.04.2017 у сумі 142053 грн 39 коп., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів у справі.

Розрахунок суми пені є обґрунтованим, а вимога про її стягнення є такою, що підлягає задоволенню.

Є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню і вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів у справі відповідно до пункту п. 7.2 (б) договору поставки штраф у розмірі 20% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов'язання, у розмірі 252451 грн 06 коп., оскільки відповідачами було порушено договірні зобов'язання щодо вчасної оплати поставленого позивачем товару.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідачів 28% річних за період з 02.11.2016 по 12.04.2017 у сумі 142053 грн 39 коп., а також інфляційні нарахування за листопад 2016 року - березень 2017 року у сумі 76195 грн 14 коп.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань відповідає фактичним обставинам справи, а тому вимога про стягнення з відповідачів інфляційних нарахувань за листопад 2016 року - березень 2017 року у сумі 76195 грн 14 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 28% річних за період з 02.11.2016 по 12.04.2017 суд дійшов висновку про те, що позивачем допущена помилка при їх нарахуванні.

За розрахунком суду сума належної до стягнення 28% річних за період з 02.11.2016 по 12.04.2017 становить 140155 грн. 56 коп.

Решта вимог про стягнення 28% річних є необґрунтованою.

Таким чином, позов підлягає задоволенню у частині вимог про стягнення з відповідачів пені за період з 02.11.2016 по 12.04.2017 у сумі 142053 грн 39 коп., штраф у сумі 252451 грн. 06 коп., 28% річних за період з 02.11.2016 по 12.04.2017 у сумі 140155 грн. 56 коп. та інфляційних нарахувань за листопад 2016 року - березень 2017 року у сумі 76195 грн 14 коп.

Судові витрати покладаються судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до положень ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ШАБАЛИНІВСЬКЕ», вул. Поштова, 5, смт. Короп, Чернігівська область, 16200, та ОСОБА_2, АДРЕСА_1, ід. код НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", вул. Промислова, 20, м. Обухів, Київська область, 08702, , пеню у сумі 142053 грн 39 коп., 28 %річних у сумі 140155 грн. 56 коп., інфляційні втрати у сумі 76195 грн 14 коп. та штраф у розмірі 252451 грн 06 коп.

3. У решті позову відмовити

4. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ШАБАЛИНІВСЬКЕ», вул. Поштова, 5, смт. Короп, Чернігівська область, 16200, , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", вул. Промислова, 20, м. Обухів, Київська область, 08702, , судовий збір у розмірі 4581 грн. 27 коп.

5. Стягнути з ОСОБА_2, АДРЕСА_1, ід. код НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", вул. Промислова, 20, м. Обухів, Київська область, 08702, , судовий збір у розмірі 4581грн. 27 коп.

В судовому засіданні 26.02.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст .257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 26.02.2019.

Суддя М.О. Демидова