ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

22.02.2019р. Справа № 905/375/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» по справі №905/375/19

за позовом Публічного акціонерного товариства “Енергомашспецсталь”, м. Краматорськ, Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Високовольтні мережі”, м. Краматорськ, Донецької області

про визнання недійсним абзацу 5 пункту 6.1.3 договору №3 0200000 від 19.12.2008 р., укладеного між ПАТ “Енергомашспецсталь” та ТОВ “Сервіс-Інвест” (ТОВ “ДТЕК Високовольтні мережі”) ,-

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія “Енергомашспецсталь”, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Високовольтні мережі”, про визнання недійсним абзацу 5 пункту 6.1.3 договору №3 0200 000 від 19.12.2008 р., укладеного між ПАТ “Енергомашспецсталь” та ТОВ “Сервіс-Інвест” (ТОВ “ДТЕК Високовольтні мережі”).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на відсутність законодавчо встановлених прав відповідача тимчасово припиняти розподіл електричної енергії через наявність заборгованості за договором, що був укладений до набрання чинності Законом України “Про ринок електричної енергії”.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18 березня 2019 року.

Одночасно, з позовною заявою вих. №17/130-395 від 19.02.2019 року, позивач надав заяву про забезпечення позову вих. №17/131 від 19.02.2019 року, згідно з якою позивач просить суд забезпечити позов шляхом заборони відповідачеві чи будь-яким іншим особам вчиняти дії, спрямовані на припинення електроспоживання ПАТ “Енергомашспецсталь”.

В обґрунтування заяви позивач посилається на можливість спричинення значних негативних наслідків пов’язаних з припиненням електроспоживання ПАТ “Енергомашспецсталь”, як для самого заявника , так і для субабонентів, які підключені до підстанції підприємства (житлового сектору міста, селищ, міського електротранспорту, інших промислових підприємств). Позивач наполягає на тому, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до безповоротних та негативних наслідків для нього та інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв’язку із незастосуванням відповідних заходів.

21 лютого 2019 року від відповідача через канцелярію суду надійшли заперечення на зазначену заяву, згідно з яких відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову, а також у відкритті провадження у справі, посилаючись на те, що з 01.01.2019р. анульована ліцензія на провадження відповідачем господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом на підставі Закону України “Про ринок електричної енергії", у зв’язку з чим дія договору №3 0200 000 від 19.12.2008р. на постачання електричної енергії 31.12.2018р. припинена, та відповідач позбавлений права постачати електроенергію відповідачу на підставі оспорюваного договору. Також, відповідач наполягає на тому, що позивач зловживає своїми процесуальними правами, звертаючись до суду із позовними заявами та заявами про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та застосовується судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується у тому числі забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії;забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення того, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення у разі задоволення заявлених вимог. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення. Проте, таке забезпечення повинно співвідноситися із захистом інтересів позивача та майновими та майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як свідчать матеріли справи, позивач, звертаючись до суду з позовом, просить визнати недійсним абз.5 пункту 6.1.3 договору № 30200 000 про постачання електричної енергії, укладеного між ним та відповідачем 19.12.2008 року. Зі змісту зазначеного договору вбачається, що відповідач, на підставі ліцензії на постачання електричної енергії за регульованими тарифами та ліцензії на передачу електричної енергії місцевими електричними мережами, прийняв на себе зобов’язання по постачанню електричної енергії на користь позивача. Згідно із оспорюваним пунктом договору, постачальник може обмежити або припинити електропостачання споживача у випадку несплати останнім відповідних платежів у терміни, встановлені додатком «Порядок розрахунків», у тому числі платежів: за активну електричну енергію, за перетікання реактивної електричної енергії, за перевищення договірних величин споживання електроенергії, перевищення договірних (граничних) величин споживання електричної потужності.

Як зазначає позивач та підтверджує відповідач, відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та на підставі постанови НКРЕКП № 1531 від 27.11.2018 року з 01.01.2019 року анульовано ліценція відповідача на постачання електричної енергії за регульованим тарифом та ліцензія на передачу еклектичної енергії місцевими (локальними) електричними мережами. Проте, зазначеною постановою прийнято рішення про видачу відповідачеві ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності відповідно до додатка. Зобов’язано ТОВ “ДТЕК Високовольтні мережі” до 01.01.2019р. забезпечити завершення організаційних заходів, пов’язаних з анулюванням ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та провадженням діяльності за ліцензією з розподілу електричної енергії.

За змістом п. 55 ст.1 Закону України “Про ринок електричної енергії” оператором системи розподілу є юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України “Про ринок електричної енергії” оператору системи розподілу забороняється здійснювати діяльність з виробництва та/або передачі, та/або постачання електричної енергії, крім випадків, визначених частиною одинадцятою цієї статті. За змістом ч. 11 у разі якщо оператор системи розподілу має менше 100 тисяч приєднаних споживачів та його середньомісячний обсяг розподілу електричної енергії не перевищує 20 мільйонів кВт/год, Регулятор має право прийняти рішення про звільнення такого оператора системи розподілу від виконання вимог цієї статті. Проте, сторонами не надано доказів наявності такого рішення Регулятора, у зв’язку із чим, суд виходить з того, що відповідач позбавлений права виробництва та/або передачі, та/або постачання електричної енергії, тобто виконання умов оспорюваного договору.

Згідно з ч.1 ст. 56 Закону України “Про ринок електричної енергії” постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Доказів отримання відповідачем такої ліцензії суду не надано.

Таким чином, на час розгляду заяви про забезпечення позову, відповідач має право на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, тобто є оператором системи розподілу. Діяльність оператора системи розподілу електричної енергії врегульована Постановою НКРЕКП № 1531 від 27.11.2018 року «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі ПРРЕЕ), якою врегульовані права оператора, у тому числі щодо обмежень розподілу електроенергії з підстав, зазначених в Правилах та Кодексі систем розподілу, та з підстав, передбачених договорами на постачання електроенергії, що діють у визначеній Постановою частині. Проаналізував сукупність підстав, за яких оператор може обмежити розподіл електроенергії, суд зазначає, що вирішення питання про недійсність абз.5 п.6.1.3 договору на постачання електроенергії не обмежує оператора в правах, наданих п.5.1.1 ПРРЕЕ.

Як зазначалося вище, підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення того, що невжиття таких заходів у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення у разі задоволення заявлених вимог. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд встановлює наявний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуюче те, що спірні відносини стосуються позивача та відповідача з приводу дійсності окремих умов, укладеного між ними договору, суд не вбачає правових підстав для розгляду питання про заборону вчиняти дії будь-яким особам, які не є учасниками спірного договору.

Оскільки предметом позову є визнання недійсним пункту спірного договору, пов’язаного із обмеженням та припиненням постачання електроенергії Відповідачем, а наразі він позбавлений такого права, правові підстави для забезпечення позову в частині заборони відповідачеві вчиняти дії спрямовані на припинення електроспоживання з підстав, визначених розділом 6 п. 6 пп.6.1.3 абз. 5 договору, відсутні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 136, 137, 138 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені заяви Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія “Енергомашспецсталь” про забезпечення позову вих. №17/131 від 19.02.2019 року, шляхом заборони відповідачеві чи будь-яким іншим особам вчиняти дії, спрямовані на припинення електроспоживання ПАТ “Енергомашспецсталь”, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в Східний апеляційний господарський суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України.

Суддя П.В. Демідова

Повний текст ухвали буде складено та підписано 22.02.2019р.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).