УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

м. Київ

13.02.2019Справа № 910/15385/18

За заявоюГромадської організації "Товариство мисливців "Красна-Лаура"
про вжиття заходів забезпечення позову
у справі№ 910/15385/18
За позовомГромадської організації "Товариство мисливців "Красна-Лаура"
до 1) Чернівецької обласної ради; 2) Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства ; 3) Громадської організації "Мисливський клуб "Благородний олень"
про скасування рішення та визнання договору недійсним
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:
від позивача:не з'явився;
від відповідача-1:Прохорова-Скрипка О.С. - представник за довіреністю;
від відповідача-2:не з'явився;
від відповідача-3:не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація "Товариство мисливців "Красна-Лаура" звернулася до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Чернівецької обласної ради, Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства, Громадської організації "Мисливський клуб "Благородний олень" про:

- скасування пункту 3.2 рішення Чернівецької обласної ради від 04.07.2017 року № 94-14/17 про надання в користування мисливських угідь для ведення мисливського господарства Громадській організації "Мисливський клуб "Благородний олень", які знаходяться на території ДП "Сторожинецьке лісове господарство" у межах державного лісового фонду Лаурського лісництва загальною площею 4 155, 00 га;

- визнання недійсним Договору № 8 про умови ведення мисливського господарства, укладеного між Чернівецьким обласним управлінням лісового та мисливського господарства і Громадською організацією "Мисливський клуб "Благородний олень" 21.09.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним рішенням надано в користування спірні мисливські угіддя лише Громадській організації "Мисливський клуб "Благородний олень", а Чернівецькою обласною радою при прийнятті рішення не було враховано, що користувалися угіддями саме жителі смт Красноїльськ, в тому числі члени ГО "ТМ "Красна-Лаура". Недійсність рішення ради призводить до недійсності договору про умови ведення мисливського господарства.

11.02.2019 від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій позивач просить суд заборонити відповідачеві-3 використовувати мисливські угіддя, розташовані на території Лаурського лісництва ДП "Сторожинецький лісгосп" площею 4155 га, надані у користування відповідачеві-3 згідно рішення Чернівецької обласної ради від 04.07.2017 року № 94-14/17 та територію зоологічного заказника місцевого значення «Зубровиця» в межах цих угідь загальною площею 2625,7 га для організації і здійснення полювання.

У судовому засіданні 13.02.2019 було розглянуто заяву Громадської організації "Товариство мисливців "Красна-Лаура" про забезпечення позову та вирішено відмовити в її задоволенні з огляду на наступні обставини.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

На обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що ним отримано докази полювання на території зоологічного заказника «Зубовиця», а саме - лист відповідача-2 №06-16/63 від 25.09.2019, у якому йдеться про надання відповідачеві-3 ліцензій на добування мисливських тварин у 2017, 2018 та 2019 роках.

При цьому, позивач вказує на те, що заповідник (зоологічний заказник) «Зубовиця» розташований у «мозаїчній формі» по всій території мисливських угідь Лаурського лісництва та полюючи у Лаурському лісництві, мисливцям не може бути відомо про ту межу лісового кварталу, за якою закінчується або починається територія заказника, а відтак - на території лісництва, яка є одночасно і територією заказника ведеться полювання, що є прямим порушенням Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

Зважаючи на те, що відповідно до статті 136 ГПК України, забезпечення позову допускається тоді, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, що надійшла до суду 11.02.2019 з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з листа відповідача-2 №06-16/63 від 25.09.2019, на який позивач посилається в якості полювання на території зоологічного заказника «Зубовиця», у вказаному листі йдеться про надання відповідачеві-3 бланків ліцензій на добування мисливських тварин в межах Лаурського лісництва у 2018 році.

При цьому, доводи позивача про те, що мисливцям не може бути відомо про ту межу лісового кварталу, за якою закінчується або починається територія заказчика, а також пояснення щодо того, що заповідник (зоологічний заказник) «Зубовиця» розташований у «мозаїчній формі» по всій території мисливських угідь Лаурського лісництва не є належними доказами на підтвердження факту організації відповідачем-3 полювання на території заповіднику (зоологічного заказнику) «Зубовиця».

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову, що надійшла до суду 11.02.2019.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Громадської організації "Товариство мисливців "Красна-Лаура" про забезпечення позову від 11.02.2019 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Ю.О. Підченко