ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1235/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Колоколова С.І., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Іванов І.В.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Кузнецова Т.А., довіреність;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сагітта-Т»

на рішення Господарського суду Одеської області від 07.09.2018, ухвалене суддею Петровим В.С. у м. Одесі, повний текст якого складено 07.09.2018

у справі № 916/1235/18

за позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сагітта-Т»

про: стягнення заборгованості в загальній сумі 172386,71 грн, розірвання договору оренди та виселення з нежитлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сагітта-Т» про: стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 163890,50 грн. та пені за несвоєчасну сплату орендної плати у розмірі 8406,21грн; розірвання договору оренди нежитлового приміщення першого поверху № 3/98 від 03.11.2015, укладеного між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сагітта-Т»; виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «Сагітта-Т» з нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 538,9 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Махачкалинська, 6 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення першого поверху № 3/98 від 03.11.2015 в частині здійснення своєчасної сплати орендних платежів, внаслідок чого утворилася заявлена до стягнення сума боргу та виникли підстави для нарахування пені згідно п. 5.2 договору, а також страхування об'єкту оренди, забезпечення його збереження та утримання в належному санітарно-технічному стані.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.09.2018 позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено: з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сагітта-Т» на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради стягнуто заборгованість з орендної плати в сумі 163980,50 грн, пеню в сумі 8406,21 грн; розірвано договір оренди нежитлового приміщення першого поверху № 3/98 від 03.11.2015, укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сагітта-Т»; виселено Товариство з обмеженою відповідальністю «Сагітта-Т» з нежитлового приміщення першого поверху загальною площею 538,9 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Махачкалинська, 6, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Не погодившись з означеним рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Сагітта-Т» звернулось з апеляційною скаргою, згідно якої просило рішення Господарського суду Одеської області від 07.09.2018 у справі № 916/1235/18 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржник посилається на неповне з'ясування судом обставин справи та надання невірної оцінки наявним в матеріалах справи доказів, зазначаючи, що: наданий позивачем акт обстеження нежитлового приміщення від 14.05.2018 складений в односторонньому порядку без участі представника орендаря та містить суттєві неточності, адже, по-перше, згідно актів приймання-передачі нежитлових приміщень від 03.11.2015 та від 29.01.2016, складених сторонами, стан приміщення при його прийнятті в оренду визначено як задовільний; по-друге, попри наявність в акті від 14.05.2018 зауважень щодо відсутності доступу до приміщення, комісією встановлено аварійний стан електромережі, розукомплектування мережі внутрішнього теплопостачання та необхідність капітального ремонту санітарного вузла; лист-пропозицію від 14.05.2018 підприємство не отримувало та доказів на підтвердження факту його надсилання позивачем матеріали справи не містять; в силу положень п. 7.5 договору зміна або розірвання договору може мати місце за погодженням сторін.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу та, в подальшому, призначено її 08.01.2019.

В судовому засіданні 08.01.2019, враховуючи неявку представника відповідача оголошено ухвалу про відкладення на 21.01.2019.

У зв'язку з перебуванням судді Ярош А.І. у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду №60 від 21.01.2019 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 916/1235/18. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2019 для розгляду апеляційної скарги по справі №916/1235/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Богацька Н.С., судді Колоколов С.І., Принцевська Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 справу № 916/1235/18 прийнято до провадження вищезазначеним складом суду, розгляд справи призначено на 13.02.2019.

Позивач в судове засідання з'явився, згідно поданих суду письмових пояснень проти доводів апелянта заперечив, вважав, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт істотного порушення відповідачем умов договору оренди комунального майна щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів, страхування об'єкта оренди, його збереження та утримання в належному санітарно-технічному стані. Просив рішення суду залишити без змін як законне та таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач наданими процесуальними правами на участь в судовому засіданні не скористався. Поштова кореспонденція направлена відповідачу за адресою, вказаною в апеляційній скарзі, яка співпадає з даними, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, повернута до суду з відміткою підприємства поштового зв'язку «організація відсутня». Відповідач у встановленому порядку не повідомляв суд про зміну місце знаходження чи додаткових відомостей щодо адреси листування. Наведене, з огляду на положення ст. ст. 120, 242 Господарського процесуального кодексу України свідчить про належне повідомлення учасників справи про час, дату та місце розгляду справи.

Колегія суддів також враховує, що явка представників сторін у судові засідання обов'язковою не визнавалась, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу по суті, сторони не повідомляли.

За таких обставин, враховуючи положення ч. 12 ст. 270, ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, а також достатність матеріалів справи, неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, пояснення на неї судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 03.11.2015 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сагітта-Т» (орендар) був укладений договір оренди нежитлового приміщення № 3/98 (а.с. 12-13), згідно п. 1.1. якого позивач як орендодавець передає, а відповідач як орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 352,9 (триста п'ятдесят два та дев'ять десятих) кв.м, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Махачкалинська, 6. Характеристика об'єкта оренди наводиться у технічних паспортах, які видані КП «ОМБТІ та РОН» 23 листопада 2004 року, 27 вересня 2003 року. Експертна оцінка становить 3074720 грн. (три мільйони сімдесят чотири тисячі сімсот двадцять) гривень 00 копійок (без урахування податку на додану вартість). Звіт про незалежну оцінку вартості об'єкта оренди, складеного ТОВ «Консалтіногова компанія «Бюро оцінки Стефанович». Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 15451/13, виданий 24.10.2013 р. Фондом державного майна України.

Згідно п. 1.2 договору передача в оренду об'єкту, зазначеного у п. 1.1 цього договору, здійснюється на підставі Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України «Про оренду державного та комунального майна», на підставі розпорядження міського голови № 1009 від 19.10.2015 р.

Відповідно до п. 1.3. договору термін його дії встановлено з 03 листопада 2015 року до 03 жовтня 2018 року.

В п. 2.1 договору визначено, що орендна плата визначається на підставі ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 04.10.1995 р. зі змінами та доповненнями, рішень Одеської міської ради та виконкому Одеської міської ради.

Згідно п. 2.2. договору оренди за орендоване приміщення орендар зобов'язується сплачувати орендну плату, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 20969 (двадцять тисяч дев'ятсот шістдесят дев'ять) гривень 60 копійок (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства.

До орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат, плата за користування земельною ділянкою та інші послуги, які надаються спеціалізованими організаціями (п. 2.3 договору).

За умовами п. 2.4 договору орендар зобов'язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Розмір орендної плати змінюється у випадку зміни методики її розрахунку, цін і тарифів, та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України та рішеннями міської ради, що набрали чинності в порядку, передбаченому чинним законодавством (п. 2.5 договору).

Згідно п. 3.4 договору орендодавець зобов'язується передати орендарю в оренду нежиле приміщення згідно з п. 1.1 цього договору за актом приймання-передачі, який підписується обома сторонами.

Вказані у п. 1.1 договору приміщення орендодавцем передаються орендарю виключно для використання для розміщення магазину, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи (п. 4.1 договору).

На протязі дії цього договору, крім своєчасного внесення орендної плати орендар зобов'язаний: забезпечувати збереження об'єкта оренди, своєчасно проводити за власний рахунок капітальний і поточний ремонт приміщень, запобігати їх пошкодженню і псуванню; утримувати об'єкт оренди у чистоті і технічно справному стані, забезпечувати санітарний, екологічно чистий стан, прибирання та упорядкування прилеглої території; застрахувати об'єкт оренди на користь орендодавця у страховій компанії у порядку визначеному чинним законодавством на повну вартість оренди, визначеної у п. 1.1 цього договору та надати орендодавцю копії відповідних документів, що засвідчують виконання зазначеного зобов'язання протягом 20 днів з моменту передачі об'єкту орендарю на підставі акту приймання-передачі; укласти з балансоутримувачем об'єкта оренди договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання приміщень і прибудинкової території та надати орендодавцю копії відповідних документів, що засвідчують виконання зазначеного обов'язку, протягом 30 днів з моменту укладання цього договору або власними силами здійснювати утримання приміщень і прибудинкової території або залучити третю організацію для утримання приміщень і прибудинкової території та надати орендодавцю копію укладеного договору (підпункти а, б, е, л пункту 4.2 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обов'язку припиняється через один рік з дня, коли обов'язок повинен був бути виконаний.

За умовами п. 5.3 договору у разі невнесення орендарем орендної плати на протязі 3-х місяців з дати закінчення терміну платежу, орендодавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення об'єкта оренди. Також орендодавець має право відмовитися від договору оренди у разі невикористання орендарем приміщення за його профільним призначенням, невиконання поточного та капітального ремонту в порядку, передбаченому цим договором та законодавством України. У разі відмови орендодавця від договору оренди договір є розірваним з моменту одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору.

В п. 5.5 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання орендарем обов'язків, передбачених п. 4.1, п. 4.2 абз. А, г, е, м, н, п. 4.3, п. 4.8, п. 4.9, п. 4.13 цього договору, орендодавець має право достроково вимагати розірвання договору оренди у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Згідно п. 7.5 договору зміна або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін. Зміни та доповнення, що вносяться до договору, розглядаються сторонами на протязі 20 днів і вносяться у тій самій формі, в якій укладено цей договір. Одностороння відмова від виконання умов договору та внесених змін не допускається.

За положеннями п. 7.6 договору договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством та зазначеним договором оренди. У разі розірвання договору оренди у судовому порядку або відмови від договору оренди впродовж його строку внаслідок невиконання обов'язків за договором, всі невід'ємні поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від цього майна без нанесення йому збитку, здійснених орендарем при проведенні капітального ремонту та реконструкції за час його оренди за рахунок власних коштів, залишаються у власності орендодавця безкоштовно і компенсації не підлягають.

Дія договору оренди припиняється, зокрема, достроково за згодою сторін або за рішенням господарського суду (п. 7.11 договору).

Відповідно до п. 7.13 договору вступ орендаря у користування приміщеннями настає одночасно з підписанням акта приймання-передачі вказаних приміщень.

Пунктом 7.17 договору сторони передбачили, що цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами; складено у двох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної сторони цього договору.

03.11.2015 комісією у складі представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (орендодавець) та представника ТОВ «Сагітта-Т» (орендар) складено акт прийому-передачі нежитлових приміщень (а.с. 14), відповідно до якого відповідачу було фактично передано в оренду нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 352,9 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Махачкалинська, 6.

29.01.2016 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сагітта-Т» (орендар) укладено додатковий договір № 1 про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення № 3/98, згідно п. 1 якого сторони за взаємною згодою сторін домовилися внести наступні зміни до договору оренди від 03 листопада 2015 року № 3/98 нежитлового приміщення першого поверху загальною площею 352,9 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Махачкалинська, 6, укладного між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сагітта-Т».

Пунктом 1.1 додаткового договору № 1 від 29.01.2016 року сторони передбачили перший абзац пункту 1.1 розділу 1 «Предмет договору» викласти в у новій редакції: «Орендодавець передає, а відповідач як орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 538,9 кв.м. (в т.ч. 52,7 кв.м. - частка місць загального користування), які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Махачкалинська, 6. Також викладено п. 1.2. договору у новій редакції: «Відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року №786 (з наступними змінами), орендна плата з 29 січня 2016 року розраховується таким чином: 38952,10 грн. з ПДВ. Перший абзац п.2.2. розділу 2 «Порядок розрахунків» договору оренди від 03 листопада 2015 року № 3/98 нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Махачкалинська, 6, викладено у наступній редакції: « 2.2. За орендоване приміщення орендар зобов'язується сплачувати орендну плату з 29 січня 2016 року в розмірі 32460,08 грн., що розрахована на 01.01.2016 р. ( без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць». Пунктом 3 додаткового договору № 1 від 29.01.2016 року сторони погодили, що інші умови договору залишаються без змін.

29.01.2016 комісією у складі: начальника відділу оренди № 1 та головного спеціаліста відділу оренди, за участю директора ТОВ «Сагітта-Т» (орендар) складено акт прийому-передачі нежитлових приміщень (а.с. 17), відповідно до якого відповідачу було фактично передано в оренду нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 186,0 кв.м. (в т.ч. 52,7 кв.м. місця загального користування), розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Махачкалинська, 6.

Як вказує позивач, відповідач всупереч ч. 3 ст. 18, ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п.п. 2.2, 2.4 договору оренди не виконує належним чином зобов'язання за вказаним договором оренди щодо своєчасного внесення орендної плати, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість по орендній платі за період з січня 2018 року по травень 2018 року включно в розмірі 163980,50 грн.

На підставі положень п. 5.2 договору за несвоєчасне внесення орендної плати відповідачу за період з 16.02.2018 по 31.05.2018 було нараховано пеню в розмірі 8406,21грн.

Позивач також стверджує, що відповідач не здійснив страхування взятого ним в оренду нежитлове приміщення комунальної власності, не забезпечує збереження об'єкту та не утримує в належному санітарно-технічному стані, в порушення умов договору оренди орендар систематично порушує правила експлуатації та утримання орендованих приміщень, що приводить до псування та пошкодженню об'єкту оренди.

В матеріалах справи також наявні листи позивача від 17.08.2016 № 01-13/3937 та від 28.03.2017 № 01-13/1205 з вимогами у найкоротшій строк привести орендовані приміщення в належне санітарно - темничній стан та провести прибирання навколишньої території, а також лист-пропозиція № 01-13/2090 від 14.05.2018 щодо відмови від договору та сплати заборгованості.

Зі змісту розглянутих місцевим судом позовних вимог та їх обґрунтування вбачається, що сутність заявлених вимог полягає у стягненні з відповідача заборгованості по орендній платі з нарахованою на неї в період прострочення пенею, розірванні договору оренди та виселення відповідача з нежитлового приміщення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 цього Кодексу визначає право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Виходячи з правової природи укладеного між сторонами договору оренди нежитлового приміщення першого поверху № 3/98 від 03.11.2015, який у розумінні ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України є належною правовою підставою для виникнення для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов'язків, спірні правовідносини регламентуються, насамперед, нормами Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та відповідними положеннями Господарського та Цивільного кодексів України про оренду (найм).

За змістом статей 759 Цивільного кодексу України, статті 283 Господарського кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною 1 статті 284 Господарського кодексу України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (частина 1 статті 286 Господарського кодексу України).

За змістом частин 1, 5, 6 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Частиною 2 статті 759 цього Кодексу визначено, що законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно зі статтями 1 та 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Орендна плата з урахуванням її індексації є однією з істотних умов договору оренди (частина 1 статті 10 цього Закону).

Статтею 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Отже, сплата орендних платежів як в силу положень укладеного між сторонами договору, так і вимог ч.1 ст.283, ч.3 ст.285 Господарського кодексу України, ч.1 ст.759, ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України, ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» є обов'язком орендаря. Такий обов'язок підлягає виконанню за весь період користування майном.

Як вбачається з матеріалів справи, з огляду на укладення сторонами додаткового договору 29 січня 2016 року відповідною комісією у складі представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (орендодавець) та представника ТОВ «Сагітта-Т» (орендар) був складений акт прийому-передачі нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Махачкалинська, 6 (а.с. 17).

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

В свою чергу відповідач з моменту прийняття в оренду нежитлових приміщень згідно п. 2.2, 2.4 договору мав сплачувати на користь позивача щомісячно орендну плату до 15 числа поточного місяця.

Отже, як вірно було встановлено місцевим господарським судом, з боку відповідача вбачається наявність порушення грошових зобов'язань у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач згідно із ч.1 ст.612 цього Кодексу вважається таким, що прострочив виконання таких зобов'язань, що зумовлює правомірність задоволення позовних вимог щодо стягнення з останнього 163980,50 грн. заборгованості з орендної плати за період з січня 2018 року по травень 2018 року.

В свою чергу, відповідно до ст.ст. 549, 611 Цивільного кодексу України та ст.ст.216-218 Господарського кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобов'язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати заборгованості, з нарахованими впродовж періоду прострочення на неї пенею.

Пунктом 5.2 договору сторони погодили, що за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. При цьому нарахування пені за прострочку виконання обов'язку припиняється через один рік з дня, коли обов'язок повинен був бути виконаний.

На підставі положень п. 5.2 договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню за несвоєчасне внесення орендної плати відповідачу, розмір якої за період з 16.02.2018 по 31.05.2018 склав 8406,21грн.

Представлений позивачем розрахунок пені, перевірений як судом першої так і апеляційної інстанції, є арифметично обґрунтованим з урахуванням діючої подвійної облікової ставки НБУ у обраний позивачем період прострочення, який складає понад 6 місяців, що узгоджується з вимогами приписів ч. 2 ст. 193, ст. 230 та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, а отже, вимоги позивача в цій частині, з огляду на прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання зі сплати орендних платежів, є такими, що підлягають задоволенню.

Розмір спірної суми заборгованості по орендній платі і пені відповідач не оспорив, наявність порушень умов договору не спростував.

Крім того, одним з наслідків порушення зобов'язань за договором згідно із ст.611 Цивільного кодексу України є його розірвання.

Відповідно до частини третьої статті 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін; на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільного кодексу України для розірвання договору найму.

Статтею 783 Цивільного кодексу України визначено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

При цьому повинні враховуватися приписи частини другої статті 651 Цивільного кодексу України, які є загальними для розірвання договору та які передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, що вона розраховувала при укладанні договору.

Положеннями статті 782 Цивільного кодексу України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Водночас орендоване майно є комунальним, тому на спірні правовідносини поширюється також дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна», згідно з частиною третьою статті 26 якого підставою для дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду може бути невиконання сторонами своїх зобов'язань.

Наявність спеціального права на односторонню відмову від зобов'язання, визначена нормою ст. 782 Цивільного кодексу України, не позбавляє орендодавця майна права на ініціювання процедури розірвання договору в порядку, визначеному ст. 651 Цивільного кодексу України, ч.3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п. п. 5.5, 7.6 договору оренди нежитлового приміщення першого поверху № 3/98 від 03.11.2015.

Отже, з урахуванням особливостей регулювання правовідносин оренди державного та комунального майна, визначених Законом України «Про оренду державного та комунального майна», факт порушення орендарем такої істотної умови договору оренди комунального майна, як внесення орендної плати, є достатньою підставою для його розірвання в судовому порядку.

Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 08.05.2012 у справі №5021/966/2011.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач неналежно виконував свої зобов'язання за договором оренди нежитлового приміщення першого поверху № 3/98 від 03.11.2015 у вигляді систематичного порушення обов'язку щодо внесення орендної плати.

Тривала несплата орендної плати в розумінні частини другої статті 651 Цивільного кодексу України є істотним порушенням договору оренди, достатнім для його розірвання та виселення з орендованого майна, оскільки в даному випадку порушення умов договору оренди нежитлового приміщення першого поверху № 3/98 від 03.11.2015 з боку орендаря носило систематичний характер.

В силу ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Приписами ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно п. 4.7 договору після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання відповідач зобов'язаний у 15-денний термін передати позивачу приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду, та відшкодувати позивачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкта оренди.

Враховуючи обставини розірвання укладеного між сторонами договору оренди та відсутність правових підстав для подальшого використання відповідачем спірних нежитлових приміщень, які ним орендуються за вказаним договором, місцевий господарський суд дійшов цілком правомірного висновку про задоволення вимог позивача щодо виселення відповідача з орендованого ним нежитлового приміщення першого поверху загальною площею 538,9 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Махачкалинська, 6.

В свою чергу, доводи, викладені в апеляційній скарзі, відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки:

по-перше, стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, оцінка аргументів, наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову є необхідною складовою судового рішення згідно ст. 238 Господарського процесуального кодексу України. У той же час підставою розірвання договору за змістом оскаржуваного судового рішення стало саме істотне порушення відповідачем умов договору щодо сплати орендних платежів і належних у розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказів припинення означеного грошового зобов'язання виконанням, або у будь-яких інших визначений діючим законодавством спосіб відповідачем до матеріалів справи всупереч ст.ст. 74 вказаного Кодексу не представлено.

по-друге, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 (справа № 1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. А отже, позивач не позбавляється права на безпосереднє звернення до суду з вимогою про розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору, що також відповідає змісту положень ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, враховуючи, що доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують наявність обставин, які згідно зі ст. 277 Господарського процесуального кодексу України визначені в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Сагітта-Т» залишається без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 07.09.2018 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов'язані з апеляційним переглядом підлягають віднесенню на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сагітта-Т» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 07.09.2018 у справі № 916/1235/18 залишити без змін.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 14.02.2019.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді С.І. Колоколов

Н.М. Принцевська