ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2019 р. Справа№ 910/10022/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Чорногуза М.Г.

Разіної Т.І.

при секретарі Пугачовій А.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Шубак М.І. адвокат за договором від 01.08.2018;

від відповідача: Шишка Ю.М. адвокат за довіреністю №14 від 03.01.2019;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АЙЛАНТ СЕРВІС"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 (повне рішення складено 26.11.2018)

у справі №910/10022/18 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АЙЛАНТ СЕРВІС"

до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

про зобов'язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АЙЛАНТ СЕРВІС" (далі - позивач) звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі - відповідач) про зобов'язання вчинити дії, а саме: зобов'язати відповідача надати позивачу належним чином засвідчені копії кредитних договорів: №4Ц13637И від 11.10.2013, № 4Ц14196И від 20.02.2014, № 4Ц14402И від 24.12.2014, а також копії додаткових угод та договорів застави, поруки до вказаних кредитних договорів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "АЙЛАНТ СЕРВІС" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки внаслідок виконання позивачем своїх зобов'язань за договором поруки та повної сплати боргу по тілу кредиту і відсоткам, у відповідача виник обов'язок передати копії документів, якими забезпечувалось виконання зобов'язання за кредитним договором.

Відповідач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні 24 січня 2019 року підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, пояснив, що предметом зобов'язань є саме передача документів, які б підтвердили перехід права вимоги до позивача та надали можливості цивільного обороту цьому праву.

Відповідно до ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 24 січня по 14 лютого 2019 року.

Представник позивача у судове засідання після перерви не з'явився, не повідомивши про причини, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, що підтверджується його розпискою.

Неявка представника позивача у судове засідання після перерви не перешкоджає можливості розгляду апеляційної скарги по суті.

Представник відповідача у судовому засіданні 14 лютого 2019 року заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що права позивача не порушені.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

16.11.2016 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙЛАНТ СЕРВІС", як поручителем, та відповідачем - Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", як кредитором, був укладений договір поруки №4Ц13637И/П (далі - договір), предметом якого є надання поруки позивачем перед кредитором за виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Центросталь", як боржником, своїх зобов'язань за кредитними договорами №4Ц13637И від 11.10.2013, №4Ц14196И від 20.02.2014, №4Ц14402И від 24.12.2014 (далі - кредитні договори), а саме, з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитних договорів (а.с. 19).

Відповідно до п. 2 договору, поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору.

За умовами п.7 договору, у випадку порушення поручителем зобов'язання передбаченого п. 6 цього договору, кредитор та поручитель прийшли до згоди, що кредитор має право в рахунок погашення боргу за кредитним договором здійснювати договірне списання грошових коштів, що належать поручителю і знаходяться на його рахунках у ПАТ КБ "Приватбанк". Договірне списання грошових коштів згідно з умовами цього пункту оформлюється меморіальним ордером, у реквізити "Призначення платежу" якого зазначається інформація про платіж, номер, дату цього договору.

Відповідно до п. 8 договору до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять всі права кредитора за кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

У відповідності до п. 9 договору у випадку невиконання поручителем обов'язку боржника за Кредитним договором впродовж 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора, зазначеної в п. 5 цього Договору, поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі 1 % від суми заборгованості, яка зазначена в зазначеній письмові вимозі, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє поручителя від виконання зобов'язань за цим Договором.

Згідно з п. 10 договору кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за Кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за Кредитним договором.

Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до повного виконання зобов'язань за цим Договором (п. 11 Договору).

Договір укладено/підписано із використання електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого центру сертифікації ключів ПАТ КБ "Приватбанк" в порядку, передбаченому Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Законом України "Про електронний цифровий підпис", а також на підставі угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 09.09.2016, укладеної сторонами (пункт 17 договору).

Відповідачем не заперечується факт укладення зазначеного договору поруки, а тому зазначені обставини, відповідно до ст. 75 ГПК України, не підлягають доказуванню.

На виконання умов договору поруки позивач сплатив відповідачу грошові кошти в загальній сумі 447 663 057,28 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень №24 від 17.11.2016 на суму 177 588 910, 62 грн., в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №4Ц13637И, №25 від 17.11.2016 на суму 13 908 287, 10 грн. в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №4Ц19196И та №26 від 17.11.2016 на суму 256 165 859, 56 грн., в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №4Ц14402И (а.с.20-22) та випискою по рахунку позивача (а.с.23-25).

Зарахування коштів, в рахунок погашення заборгованості за кредитом та відсотками по кредитним договорам №4Ц13637И, №4Ц14196И та №4Ц14402И, підтверджується наданими відповідачем розрахунками заборгованості (а.82-84), з яких вбачається, що заборгованість по тілу кредиту та відсоткам сплачена в повному обсязі 17.11.2016, однак існує борг за винагородою та нарахованою пенею.

21.02.2018 позивач направив відповідачу вимогу, у якій вказав на виконання умов договору та вимагає передати йому документи, що підтверджують обов'язки боржника (кредитні договори, договори забезпечення, виписки про рух коштів, довідку, розрахунок заборгованості). На підтвердження направлення вимоги надана копія фіскального чека ПАТ "Укрпошта" від 21.02.2018 (а.с.26-27). Однак, наявні у матеріалах копії вимоги та фіскального чеку не засвідчені належним чином.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на те, що ним, як поручителем за договором поруки №4Ц13637И/П від 16.11.2016, було виконано грошові зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Центросталь" з повернення кредиту та сплати відсотків відповідачу за кредитними договорами №4Ц13637И від 11.10.2013, № 4Ц14196И від 20.02.2014, № 4Ц14402И від 24.12.2014, тобто, ним виконано зобов'язання за Договором поруки та водночас вказував, що відповідно до п. 10 Договору поруки, відповідач повинен був передати належним чином завірені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором, проте, станом на день звернення до суду не виконав свої зобов'язання.

У зв'язку із вказаними обставинами позивач просив зобов'язати відповідача передати копії зазначених кредитних договорів, а також копії додаткових угод та договорів застави, поруки до кредитних договорів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність і необґрунтованість позовних вимог.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов'язки сторін у даній справі виникли на підставі Договору від 16.11.2016 №4Ц13637И/П, який за правовою природою є договором поруки.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним, отже, є обов'язковим для сторін.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Нормами статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За приписами ч. ч. 1,2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з п. 4 договору у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Пунктом 5 договору встановлено, що у випадку невиконання боржником обов'язку п.1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання.

Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору (п. 6 договору).

Тобто, у даному випадку умовами укладеного між сторонами договору поруки чітко встановлено обов'язок поручителя (позивача) виконати зобов'язання боржника лише після отримання письмової вимоги кредитора (відповідача).

Однак, позивач не надав суду доказів направлення банком письмових вимог, адресованих позивачу, як поручителю, щодо погашення заборгованості за боржника за кредитним договором, також позивач не надав доказів, які б підтверджували факт невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, та не обґрунтував підстав виконання позивачем зобов'язань за боржника, без отримання зазначеної вимоги.

За таких обставин апеляційний господарський суд приходить до висновку, що за відсутності вимоги банку про погашення заборгованості, не настали умови, які встановлюють у позивача обов'язок виконання зобов'язання за боржника, отже, у відповідача не виникло обов'язку передати позивачу документи, а тому право позивача не є порушеним і позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи щодо ефективного способу захисту та виписку щодо відсутності основної заборгованості за кредитним договором, оскільки, як встановлено судом, право позивача не порушено.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙЛАНТ СЕРВІС " залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у справі №910/10022/18 - без змін.

2. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10022/18.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.02.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді М.Г. Чорногуз

Т.І. Разіна