ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2019

Справа № 910/16297/18

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпрокат-Україна»

до                    Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Кірос»

про                    стягнення 40090,00 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будпрокат-Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Кірос» про стягнення 40090,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем всупереч умовам договору оренди № А00032717 від 16.07.2018 не було сплачено орендну плату за користування обладнанням та не відшкодовано вартості зносу диску для асфальту, зважаючи на це позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 35500,00 грн. та вартість зносу диску для асфальту у розмірі 4590,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 суд ухвалив: позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпрокат-Україна» залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: зазначення ціни позову; зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме щодо часткового повернення відповідачем обладнання за договором оренди № А00032717 від 16.07.2018, надання копій/оригіналів таких доказів чи зазначення щодо неможливості їх надання; надання обґрунтування позовних вимог (правових підстав вимог) щодо стягнення з відповідача вартості зносу диску для асфальту (із визначенням правової природи цих вимог, посиланням на умови договору і норми законодавства), а саме щодо обов’язку відповідача сплатити вартість такого зносу та вартості зносу диску; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; встановити позивачу строк для усунення недоліків – протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

20.12.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п’ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки у справі №910/16297/18 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд доходить висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, враховуючи, що предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив – протягом п’яти днів з дня отримання відзиву; подати суду докази надіслання (надання) її іншим учасникам справи, встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п’яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у процесі розгляду справи відповідач змінив місцезнаходження (65014, м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20).

В той же час, оскільки станом на дату пред’явлення позову та відкриття провадження у справі адресою місцезнаходження відповідача була: 03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 48-А, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпрокат-Україна» прийнято до розгляду з додержанням правил підсудності, визначених статтею 27 ГПК України, а тому, відповідно, зміна місцезнаходження відповідача в процесі розгляду справи не має наслідком зміни територіальної підсудності справи.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд

ВСТАНОВИВ:

16.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будпрокат-Україна» (орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Кірос» (орендар, відповідач) було укладено договір оренди (далі - Договір) відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплатне користування будівельне та інше обладнання, яке є об’єктом власності орендодавця. Орендар використовує отримане за цим договором обладнання у власній господарській діяльності дотримуючись вимог законодавства України та положень Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору найменування обладнання, що передається в оренду, його комплектація, заставна вартість, ціна оренди, мінімальний строк оренди вказуються у відповідному додатку до Договору та є його невід`ємною частиною.

Орендна плата за користування обладнанням розраховується на підставі розцінок орендодавця з розрахунку за одну добу й вказується у відповідному додатку до цього договору, який є невід`ємною частиною даного договору. Орендна плата розраховується орендодавцем і підлягає сплаті орендарем з дати зазначеної сторонами в акті прийому-передачі обладнання в оренду. Орендна плата нараховується до дати підписання сторонами акту здачі-прийому (повернення з тимчасового користування) обладнання з оренди (п. 2.1 Договору).

Згідно з п. 4.1 Договору початок перебігу строку оренди кожної одиниці обладнання, зазначеного у відповідному додатку до цього договору, за який нараховується орендна плата відраховується з дати передачі обладнання за актом прийому-передачі в оренду.

Термін оренди обладнання розраховується як різниця між датою приймання обладнання з оренди й датою передачі обладнання в оренду за умови 100 % повернення обладнання в технічно справному й незабрудненому стані. У випадку часткового повернення обладнання орендодавець нараховує пеню за неповернуте обладнання або його частину (п. 4.3 Договору).

Відповідно до п. 5.4 Договору повернення обладнання здійснюється у зв’язку із закінченням терміну оренди або за письмовою вимогою орендодавця у випадках передбачених даним договором. Повернення обладнання засвідчується сторонами шляхом підписання акту здачі-прийому (повернення з тимчасового користування) обладнання. У випадку передачі обладнання з оренди за місцезнаходженням орендаря (фактичним місцезнаходженням обладнання), не зважаючи на те силами якої сторони здійснюється транспортування обладнання, в інтересах обох сторін акт здачі-прийому (повернення з тимчасового користування) обладнання з боку орендодавця оформляється його представником (водієм, комірником, іншою особою з боку орендодавця) за місцезнаходженням орендаря (фактичним місцезнаходженням обладнання). У такому випадку акт здачі-прийому (повернення з тимчасового користування) обладнання орендар готує завчасно, до моменту передачі обладнання з оренди.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання умов даного договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов’язань за даним договором (п. 8.1 Договору).

Дослідивши зміст Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором найму (оренди).

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ст. 760 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що 16.07.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Будпрокат-Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Кірос» було підписано та скріплено печатками Додаток № 1 до договору оренди обладнання № А00032717 від 16.07.2018.

У зазначеному Додатку вказано, що вартість оренди обладнання (різака по бетону CS-500H (без диска); 1 шт.) становить 500,00 грн. за добу.

Судом встановлено, що Додаток № 1 містить також Акт передачі обладнання в тимчасове користування.

Відповідно до Акту прийому-передачі орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду наступне обладнання: 1) різак по бетону CS-500H (без диска); 2) диск для асфальту 500 мм. Час початку оренди – 09:10, 16.07.2018.

Судом встановлено, що 12.10.2018 позивачем на адресу відповідача направлявся лист-вимога вих. № 9 від 10.10.2018 щодо сплати заборгованості за договором оренди обладнання № А00032717 від 16.07.2018, додатком до якого був рахунок № 4610 від 25.09.2018 на суму 40090,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на те, що відповідачем всупереч умовам договору оренди № А00032717 від 16.07.2018 не було сплачено орендну плату за користування обладнанням та не відшкодовано вартості зносу диску для асфальту, зважаючи на це позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 35500,00 грн. та вартість зносу диску для асфальту у розмірі 4590,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 16.07.2018 позивачем на виконання умов договору оренди № А00032717 було передано відповідачу в тимчасове користування обладнання, а саме різак по бетону CS-500H (без диска); диск для асфальту 500 мм (Додаток № 1 (акт передачі обладнання у тимчасове користування)).

Як встановлено судом, вартість оренди різака по бетону CS-500H (без диска) становила 500,00 грн. за добу (Додаток № 1).

Разом з тим, відповідно до прайс-листа ТОВ «Будпрокат-Україна» від 01.06.2018 вартість зносу диску для асфальту 500 мм складає 530,00 грн. за 1 мм.

Судом встановлено, що 12.10.2018 позивачем на адресу юридичної особи відповідача було направлено лист-вимогу № 9 від 10.10.2018, відповідно до якого позивачем було виставлено відповідачу рахунок № 4610 від 25.09.2018 на оплату заборгованості за договором № А00032717 у розмірі 40090,00 грн. (орендна плата – 35500,00 грн. та вартість зносу диску для асфальту 4590,00 грн.).

Однак, як зазначає позивач, рахунок № 4610 від 25.09.2018 станом на день подачі позову оплачено відповідачем так і не було.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Як зазначає позивач, 25.09.2018 ТОВ «БК «Кірос» повернуло обладнання з тимчасового користування, однак акту прийому-передачі сторонами підписано не було, оскільки, обов’язок його складання Договором покладено на орендаря, проте ТОВ «БК «Кірос» не надав ТОВ «Будпрокат-Україна» зазначеного акту при передачі обладнання.

Відтак, строк оренди обладнання склав 71 календарний день (з 16.07.2018 по 25.09.2018).

Разом з тим, умовами договору оренди № А00032717 від 16.07.2018 не визначено строк, протягом якого має бути здійснено орендну плату.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивачем було направлено вимогу щодо сплати заборгованості за договором оренди № А00032717 від 16.07.2018 було направлено відповідачу 12.10.2018, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, однак ТОВ «БК «Кірос» вимогу не отримало і 30.10.2018 поштове повідомлення було направлено на адресу відправника, причина повернення: «за закінченням встановленого строку зберігання».

Зважаючи на це, передбачений законодавством 7-денний строк для виконання зобов’язань щодо сплати коштів за договором оренди № А00032717 від 16.07.2018 закінчився 07.11.2018.

Однак, як зазначає позивач, відповідач свої зобов’язання щодо сплати коштів за договором № А00032717 не виконав, доказів, які б спростовували твердження позивача (доказів сплати коштів) матеріали справи не містять, відтак, вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за різак по бетону CS-500H (без диска) у розмірі 35500,00 грн. (71 день х 500,00 грн.) є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, відповідно до Акту прийому-передачі орендодавець передав орендарю крім різака по бетону CS-500H, орендна плата за який встановлена у розмірі 500 грн. за добу, також і диск для асфальту 500 мм, вартість зносу якого, як зазначає позивач, є частиною орендної плати. Відповідач проти даних обставин не заперечував.

Судом встановлено, що прайс-листом від 01.06.2018 визначено, що вартість зносу зазначеного диску складає 530,00 грн. за 1 мм.

Позивач стверджує, що при поверненні обладнання знос диску склав 8,66 мм.

Жодних заперечень та спростувань щодо зносу орендованого диску для асфальту на 8,66 мм. відповідачем до суду надано не було.

Враховуючи зазначене, вимога позивача щодо стягнення з відповідача орендної плати у вигляді вартості зносу диску є обґрунтованою та такою, що відповідає нормам чинного законодавства та положенням Договору, однак, розрахована арифметично неправильно.

Зробивши перерахунок, суд визначив, що вартість зносу диску для асфальту 500 мм становить 4589,80 грн. (8,66 мм (як зазначено самим позивачем) Х 530,00 грн.), відтак вимоги позивача щодо сплати вартості зносу диска у розмірі 4590,00 грн. підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 4589,80 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Кірос» (65014, м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20; ідентифікаційний код: 39850383) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпрокат-Україна» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 18, офіс 7-Б; ідентифікаційний код: 41668417) заборгованість з орендної плати за різак по бетону CS-500H (без диска) у розмірі 35500 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., вартість зносу диску для асфальту у розмірі 4589 (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 80 коп. та судовий збір у розмірі 1761 (одна тисяча сімсот шістдесят одна) грн. 99 коп.

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя                                                                                           Ю.В. Картавцева