ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.02.2019

Справа № 910/17420/18

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні

справу № 910/17420/18

за позовом комунального підприємства теплових мереж "Бориспільтепломережа"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ІК-Монтаж"

про стягнення 34 275,80 грн.

Без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Бориспільтепломережа" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ІК-Монтаж" про стягнення 34 275,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору підряду № 10/09 від 21.08.2017р. в частині строків виконання зобов'язань за договором, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача неустойку в сумі 34275,80 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2018р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. При цьому, суд зобов’язав відповідача подати відзив на позовну заяву з доданням доказів, що підтверджують викладені в ньому обставини протягом п’ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали та встановив строк для подачі заяв, клопотань, відзиву, відповіді на відзив і заперечень на відповідь через відділ діловодства Господарського суду міста Києва або засобами поштового зв'язку тільки в письмовій формі у строк до 01.02.2019р.

25.01.2019р. через загальний відділ Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заява про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, клопотання про залишення позовної заяви без руху та заява про ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2019р. відмовлено в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "ІК-Монтаж" про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

25.01.2019р. через загальний відділ Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

11.02.2019р. через загальний відділ Господарського суду міста Києва від позивача отримано відповідь на відзив.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2017р. між позивачем (за договором - замовник) та відповідачем (за договором - підрядник) було укладено договір підряду №10/09 (далі - договір), відповідно до п.1.1. якого замовник доручає, а підрядник зобов’язується за рахунок власних сил, засобів, матеріалів та будівельної машинної техніки та механізмів, у відповідності до даного договору, погодженого сторонами кошторису, Проектної документації та державних будівельних норм і правил виконати роботи по об’єкту – «Реконструкція теплових мереж від котельні по вул. Скіфській, 23 «а» в м. Бориспіль (від ТК 8 до житлового будинку по вул. Скіфська, 29». Замовник зобов’язаний прийняти виконані підрядником роботи та оплатити їх згідно умов договору.

Відповідно до п.п.4.1, 4.2 договору, загальна ціна виконання робіт за даним договором визначена сторонами у Додатку №1 до даного договору «Договірна ціна з локальним кошторисом та відомістю матеріальних ресурсів» та складає 504 160,80 грн. з ПДВ, є динамічною, змінюється за згодою сторін.

Згідно з умовами п.4.3.1 договору, позивачем було перераховано на користь відповідача аванс у сумі 151 248,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням №703 від 01.09.2017р., копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до п.3.2 договору встановлено, що строки виконання робіт з 01.09.2017р. по 01.10.2017р.

В подальшому, додатковою угодою № 1 від 29.09.2017р. до договору було внесено зміни до п.3.2 договору та визначено строк виконання робіт з 01.09.2017р. по 01.11.2017р.

Також, додатковою угодою № 2 від 30.10.2017р. до договору сторонами було внесено зміни до п.3.2 договору та погоджено, що строк виконання робіт з 01.09.2017р. по 01.12.2017р.

Матеріали справи не містять доказів укладення між позивачем та відповідачем додаткової угоди щодо перегляду строку виконання робіт – 01.12.2017р., як і доказів звернення відповідача до позивача про зміну строків виконання робіт за спірним договором.

Підрядником проведено роботи з порушенням строку, передбаченого п.3. договору в редакції додаткової угоди № 2 від 30.10.2017р., про що свідчать довідка про вартість виконаних робіт (форми КБ-3) за січень 2018 року від 02.01.2018р. та акт приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за січень 2018 року від 02.01.2018р., та довідка про вартість виконаних робіт (форми КБ-3) за жовтень 2018 року від 30.10.2018р. та акт приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за жовтень 2018 року від 30.10.2018р. загалом на суму 398 751,60 грн.

Також, матеріалами справи, а саме платіжними дорученнями №2 від 23.01.2018р. та №44 від 01.11.2018р. підтверджується сплата позивачем решти вартості виконаних відповідачем робіт.

Як зазначає позивач, роботи за спірним договором підрядником не завершені в строк до 01.12.2017 року, що є порушенням умов п.3.2. даного Договору, та підставою нарахування неустойки (штрафу) в сумі 34 275,80 грн., які позивач просить стягнути в судовому порядку.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що позивач перерахував авансовий платіж з порушенням встановленого договором строку, також відповідачем було усно повідомлено позивача, що відповідно до Програми соціально-економічного та культурного розвитку міста Бориспіль на 2015-2019 роки благоустрій території (по вул. Скіфська) по змонтованій підрядником мережі буде виконуватись КП «ЖРЕУ» в комплексі з благоустроєм міста Бориспіль, та прийняття повного комплексу робіт по договору необхідно відтермінувати, у зв’язку із залученням до виконання робіт КП «ЖРЕУ». Проте, з листопада 2017 року по липень 2018 року КП «ЖРЕУ» так і не приступив до виконання робіт на території вул. Скіфська. Благоустрій території по змонтованій відповідачем мережі виконувався в комплексі з благоустроєм міста Бориспіль, залишок робіт був виконаний та переданий в серпні 2018 року і залежав від темпів виконання всього обсягу робіт КП «ЖРЕУ», про що позивачу було відомо.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень частини першої статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Згідно з ст. 846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб’єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з умовами договору відповідач зобов’язався виконати роботи у строк по 01.12.2017р., натомість матеріалами справи підтверджується, що відповідач не виконав роботи за спірним договором у встановлені строки, у той час як позивач на виконання умов договору здійснив оплату авансу за роботи у сумі 151 248,24 грн.

Відтак, відповідач у встановлені строки роботи не виконав. Доказів зворотного суду відповідач не надав.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві, судом визнаються необґрунтованими, оскільки факт інформування замовника про обставини, що перешкоджають виконанню робіт за договором, не надає права підряднику порушувати строки виконання робіт без укладення відповідної додаткової угоди до договору про зміну строків виконання робіт у відповідності до положень п.3.2 договору. Натомість, матеріали справи не містять доказів укладення між позивачем та відповідачем додаткової угоди щодо перегляду строку виконання робіт. При цьому, факт повідомлення замовника про неможливість своєчасного виконання робіт за договором, у зв’язку з настанням незалежних від підрядника обставин, ще не свідчить про отримання згоди замовника на перенесення строків виконання обумовлених договором робіт.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача неустойки (штрафу), є обґрунтованою.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як встановлено п.6.4. договору, у випадку порушення підрядником строків виконання робіт, що передбачені п.3.2 договору, останній зобов’язаний сплатити на користь замовника неустойку (штраф) в розмірі 0,1% від суми договору за кожен день такого прострочення.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб’єкт господарювання за порушення господарського зобов’язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання.

Згідно ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України, штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, пеня і штраф є різновидами неустойки, які не можна ототожнювати.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову позивач визначив стягнення саме штрафу по договору підряду № 10/09 від 21.08.2017р. за порушення не грошового зобов’язання – несвоєчасне виконання робіт.

Умовами п.6.4. спірного договору передбачено стягнення з відповідача неустойки (штрафу), у випадку порушення підрядником строків виконання робіт, який не може обраховуватись за кожен день прострочення, згідно положень ст. 549 ЦК України, ч. 4 ст. 213 ГК України, а положення ст.ст. 231, 232 ГК України не розповсюджуються на правовідносини сторін у даній справі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при розрахунку суми штрафу слід керуватися положеннями ст. 549 ЦК України, яка не передбачає стягнення штрафу за кожен день прострочення не грошового зобов’язання.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф в розмірі 504,17 грн., тобто 0,1% від суми договору, яка, згідно з п. 4.1 договору, становила 504 160,80 грн. та сторонами в додаткових угодах не змінювалась (504 160,80 грн.*0,1%).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ІК-Монтаж" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12; ідентифікаційний код 34965004) на користь комунального підприємства теплових мереж "Бориспільтепломережа (08300, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 41-а; ідентифікаційний код 13712452) 504 грн. 17 коп. – неустойки (штрафу) та витрати по сплаті судового збору в сумі 25 грн. 92 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено та підписано: 18.02.2019р.

Суддя                                                                                           А.І. Привалов