ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2098/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Мишкіної М.А.

при секретарі судового зсідання: Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача - Хажинський Р.М.,

від відповідача - Козак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Халявки Ігоря Олександровича

на рішення господарського суду Одеської області від 03.12.2018, ухвалене суддею Смелянець Г.Є., м. Одеса, повний текст складено 07.12.2018

у справі № 916/2098/18

за позовом Фізичної особи-підприємця Халявки Ігоря Олександровича

до Державного підприємства «Підприємство кримінально-виконавчої служби України»

про стягнення 87028,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Фізична особа-підприємець Халявка Ігор Олександрович (далі ФОП Халявка І.О.) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства «Підприємство кримінально-виконавчої служби України» (далі ДП «ПКВС») про стягнення з останнього 87028,44 грн., з яких 46449,18 грн. основного боргу, 16954,25 грн. пені, 3251,44 грн. штрафу, 16303,66 інфляційних втрат та 4069,71 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Між ФОП Халявка І.О. (замовник) та ДП «ПКВС» (підрядник) укладено договір підряду (далі договір підряду), відповідно до умов якого відповідач зобов'язується за замовленням позивача виконати роботу по виготовленню певного виду виробів із наданої позивачем сировини.

Вказаний договір підряду позивачем втрачено, проте на підтвердження його укладення між сторонами ФОП Халявка І.О. надано видаткові накладні на приймання-передачу давальницької сировини. Загальна вартість переданої сировини становить 252514,35 грн.

Після закінчення договірних відносин, підрядник повернув лише частину залишку сировини замовнику. Для фіксування суми вартості майна, яке відповідач був зобов'язаний повернути позивачу, сторонами складено та підписано Акт звірки взаєморозрахунків від 01.10.2015, відповідно до якого вартість зобов'язань відповідача перед позивачем щодо повернення давальницької сировини становить 46449,18 грн.

Проте відповідач не повернув позивачу ані залишок сировини, ані його вартість, у зв'язку з чим, ФОП Халявка І.О. просив стягнути з ДП «ПКВС» 46449,18 грн. основного боргу, 16954,25 грн. пені, 3251,44 грн. штрафу, 16303,66 інфляційних втрат та 4069,71 грн. 3% річних.

У відзиві на позовну заяву ДП «ПКВС» зазначило наступне.

Між позивачем та відповідачем на протязі 2015 року укладено три договори підряду, а саме: б/н від 26.01.2015, №24 від 28.04.2015 та № Г-29 від 12.05.2015.

Відповідно до актів надання послуг: № 35 від 27.01.2015, №91 від 17.02.2015, №121 від 24.02.2015, №137 від 02.03.2015, №227 від 25.03.2015, №335 від 29.04.2015, №364 від 30.04.2015, №416 від 14.05.2015, №482 від 26.05.2015, № 582 від 15.06.2015 та № 576 від 12.06.2015 усі замовлення були виконані, давальницька сировина використана та позивач не мав претензій до відповідача впродовж більш ніж три роки.

Наданий позивачем звіт не містить деякого переліку матеріалів, при цьому містить сировину, яка відсутня в накладних на ввіз сировини.

Акт звірки взаємних розрахунків не підписаний керівником відповідача.

Заперечуючи проти доводів, викладених у відзиві на позовну заяву, ФОП «Халявка І.О. зазначив, що відповідно до умов договорів підряду №24 від 28.04.2015 та №Г-29 від 12.05.2015 підрядник (відповідач) несе відповідальність за втрату або пошкодження матеріалів, наданих замовником (позивачем), що сталося з його (відповідача) вини або недбалості, в розмірі обґрунтованої вартості матеріалів.

Саме вартість неповернутих надлишків є предметом позову. Прострочення строку компенсації (відшкодування) є предметом частини позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій.

Акт взаєморозрахунків від імені відповідача підписаний головним бухгалтером, який відповідає за правильне відображення господарської діяльності.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначив, що позивачем визнано факт виконання договорів підряду у повному обсязі, що підтверджується актами наданих послуг, які були надані відповідачем. Позивач жодного разу не звернувся до відповідача з претензією про повернення надлишків давальницької сировини, натомість звернувся до суду з позовом про стягнення коштів, які він не надавав відповідачу. При цьому позивачем не надано жодних доказів наявності вини відповідача або його недбалості у втраті або пошкодженні матеріалів. Звіт про залишки сировини складений та підписаний лише позивачем. В Акті взаєморозрахунків зазначається не відповідач, а зовсім інша юридична особа. Позивач не надав жодних доказів, що підтверджують факт залишків матеріалів та намагання отримати ці залишки.

Відповідач просив суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача.

Рішенням господарського суду Одеської області від 03.12.2018 у справі № 916/2098/18 у задоволенні позовних вимог ФОП «Халявки І.О. відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване наступним.

Позивач, звертаючись з даним позовом посилався на укладення з відповідачем договору підряду, при цьому ані копії, ані оригіналу вказаного договору позивачем до суду не надано із посиланням на його втрату.

В свою чергу відповідач зазначає про укладення з позивачем трьох договорів підряду: б/н від 26.01.2015, №24 від 28.04.2015 та №Г-29 від 12.05.2015р., та надав до суду лише два із них: №24 від 28.04.2015 та №Г-29 від 12.05.2015 із повідомлення про втрату договору від 26.01.2015.

Позивачем до суду не надано додаток №1 до договору №24 від 28.04.2015 та додатки №1, №2, №3 до договору підряду №Г-29 від 12.05.2015, в яких встановлюється узгоджена між сторонами норма витрат матеріалів. При цьому саме наявність узгоджених між сторонами норм витрат матеріалів дає підстави встановити обставини наявності залишку матеріалів після виготовлення відповідачем відповідної продукції.

Суд не прийняв до уваги наданий позивачем Акт звірки розрахунків, згідно з яким борг відповідача станом на 01.10.2015 становить 46449,18 грн., оскільки в силу вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» він не є первинним бухгалтерським документом, а тому не є доказом наявності заборгованості або доказом визнання боргу.

Із первинних бухгалтерських документів, наявних у справі, зокрема, видаткових накладних, актів приймання-передачі та актів надання послуг неможливо встановити наявності заборгованості відповідача саме у зазначеному в акті розрахунків розмірі, оскільки узгоджені сторонами норми витрат матеріалів позивачем до суду не надані.

Крім того, як умови укладених між сторонами договорів підряду, так і вимоги чинного законодавства України встановлюють обов'язок підрядника повернути замовнику залишок невикористаної продукції, а не її вартість, про стягнення якої з відповідача заявлено позивачем у позові.

При цьому вимога про повернення залишку використаної продукції заявлена позивачем відповідачу 25.09.2018, за відсутністю відповідного переліку цього залишку.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, тобто відсутність порушення прав позивача, позовна давність у даному випадку не застосовується. Господарський суд відмовив у задоволенні позову саме за недоведеністю позовних вимог, а не за спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, позивач подав на нього апеляційну скаргу, яка мотивована наступним.

Акт звірки взаєморозрахунків від 01.10.2015 в якому зазначена сума основного боргу відповідача в розмірі 46449,18 грн. підписаний позивачем та головним бухгалтером відповідача. Вказаний Акт, на думку скаржника, з посиланням на постанови Верховного Суду є визнанням заборгованості відповідача перед позивачем.

Строк позовної давності в даних правовідносинах спливав лише 01.10.2018, позовна заява подана 28.09.2018, тому строк позовної давності не пропущено.

У відповідності до пунктів 4.1., 4.2. договорів № 24 від 28.04.2015 та № Г-29 від 12.05.2015 підрядник зобов'язаний повернути замовнику надлишки матеріалів у разі їх наявності; підрядник несе відповідальність за втрату та пошкодження матеріалів, наданих замовником, що сталося з його вини або недбалості в розмірі обґрунтованої вартості матеріалів.

Отже вимоги позивача про відшкодування грошових коштів є законними і обґрунтованими, оскільки в акті звірки взаєморозрахунків вказана сума в гривнях, яка дорівнює сумі основного боргу, а сировина, ввезена на територію відповідача для виконання договору підряду, була втрачена відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив про її безпідставність та необґрунтованість.

В судове засідання 14.02.2019 з'явились представники учасників справи.

Представник позивача просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Одеської області від 03.12.2018 у справі № 916/2098/18 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ФОП «Халявки І.О. задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, рішення місцевого господарського суду - без змін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників позивача та відповідача, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з частинами 1,2 ст.840 ЦК України якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов'язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок. Якщо робота виконується з матеріалу замовника, у договорі підряду мають бути встановлені норми витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів, а також відповідальність підрядника за невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків.

Підрядник зобов'язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна (ст.841 ЦК України).

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за укладеним з позивачем договором підряду від 26.01.2015 в частині не повернення залишку сировини після виготовлення відповідачем відповідної продукції за договором.

На підтвердження своїх доводів та обґрунтованості своїх вимог позивачем надані видаткові накладні з відповідними актами приймання-передачі давальницької сировини на виготовлення певної продукції, звіт про залишок сировини та акт звірки взаєморозрахунків, згідно з яким станом на 01.10.2015 заборгованість відповідача перед позивачем становить 46449,18 грн.

При цьому в матеріалах справи відсутній договір підряду на який посилався в позовній заяві ФОП Халявка І.О.

Натомість, відповідач зазначив про укладення з позивачем трьох договорів підряду: б/н від 26.01.2015, №24 від 28.04.2015 та №Г-29 від 12.05.2015. Проте надав до суду першої інстанції лише два з них: №24 від 28.04.2015 та №Г-29 від 12.05.2015 з повідомленням про втрату договору від 26.01.2015.

Надані ФОП Халявка І.О. видаткові накладні з актами приймання-передачі давальницької сировини на виготовлення певної продукції взагалі не містять посилання на будь-який із вищезазначених договорів підряду.

Відповідно до умов договору підряду №24 від 28.04.2015, укладеного між ФОП Халявка І.О. (замовник) та ДП «Підприємство Одеської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№14)» (підрядник) останній зобов'язується за завданням замовника надати для останнього наступні послуги по: ліжко з жорстким ложементом, підіймальним підголовником, спинка металева в кількості 29 шт. за ціною 22,02 грн. з ПДВ.

Норма витрат матеріалів узгоджується між сторонами у відповідному додатку, який після його підписання є невід'ємною частиною договору (додаток № 1). Підрядник зобов'язується розпочати виконання робіт 01.04.2015 і закінчити виконання робіт 30.04.2015. Підрядник зобов'язаний повернути замовнику надлишки матеріалів у разі їх наявності (п.п. 1.1, 1.6, 2.1, 4.1 договору №24 від 28.04.2015).

Згідно з умовами договору підряду №Г-29 від 12.05.2015, підрядник зобов'язується за завданням замовника надати для останнього наступні послуги по: ліжко з жорстким ложементом, спинка металева в кількості 25 шт. за ціною 18,35 грн. без ПДВ, ліжко на сітці, спинка металева, в кількості 20 шт. за ціною 21,67 грн. без ПДВ, чохол матрацу з вкладенням поролону в кількості 25 шт. за ціною 10,75 грн. без ПДВ.

Норма витрат матеріалів узгоджується між сторонами у відповідному додатку, який після його підписання є невід'ємною частиною договору (додаток № 1, № 2, № 3). Підрядник зобов'язується розпочати виконання робіт 12.05.2015 і закінчити виконання робіт 30.05.2015. Підрядник зобов'язаний повернути Замовнику надлишки матеріалів у разі їх наявності (п.п. 1.1, 1.6, 2.1, 4.1 договору №Г-29 від 12.05.2015).

Разом з тим, додаток № 1 до договору № 24 від 28.04.2015 та додатки № 1, № 2, № 3 до договору підряду № Г-29 від 12.05.2015, в яких встановлюється узгоджена між сторонами норма витрат матеріалів позивачем до матеріалів справи не додані.

Позивачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній відповідне клопотання про витребування у відповідача вищезазначених документів не заявлялось.

25.09.2018 позивач надіслав відповідачу претензію про повернення майна від в якій заявив вимоги повернути залишок переданого майна (сировини) згідно списку, що додається, а у разі неможливості його повернення компенсувати його вартість у сумі 46449,18 грн., а також сплатити штрафні санкції від вказаної суми боргу в розмірі 40579,06 грн.

При цьому до претензії доданий список залишку давальницької сировини, складений позивачем в односторонньому порядку, без зазначення в ньому за якими договорами сировина підлягала поверненню.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 74 ГПК України передбачає обов'язок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Судова колегія зазначає, що в даному випадку саме на позивача покладено обов'язок доведення факту неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань в частині не повернення залишку матеріалів після виготовлення відповідачем відповідної продукції за договором підряду.

Враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог ФОП Халявки І.О., оскільки наявні у даній справі документи, зокрема, видаткові накладні, акти приймання-передачі та акти надання послуг, за відсутності узгоджених між сторонами норм витрат матеріалів, не дають можливості встановити наявність заборгованості відповідача саме у зазначеному позивачем розмірі.

Щодо доводів скаржника про те, що акт звірки взаєморозрахунків від 01.10.2015 в якому зазначена сума основного боргу відповідача в розмірі 46449,18 грн. є визнанням заборгованості відповідача перед позивачем, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Такий документ має містити обов'язкові реквізити (найменування особи (юридична або фізична), яка склала документ, найменування документа, дату і місце складання, зміст та обсяг операції, одиницю її виміру, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу - ініціатора здійснення операції; найменування одержувача коштів, номер(и) рахунку(ів)) та є підставою для відображення фінансової операції в системі автоматизації банку.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що зазначений Акт за відсутності в матеріалах справи будь-яких інших первинних документів, що підтверджують факт неповернення відповідачем залишку давальницької сировини, відсутності договору на підставі якого заявлено позов, відсутності узгодженої між сторонами норми витрат матеріалів не є достатнім доказом для задоволення позовних вимог.

Зазначений Акт не є первинним документом, відповідно не може підтверджувати факт здійснення будь-якої господарської операції та беззаперечного існування заборгованості в сумі 46449,18 грн.

Крім того, в даному Акті відсутня інформація про дату виникнення такої заборгованості та підстави її виникнення.

При цьому судовою колегією враховується, що у зв'язку з недоведеністю позивачем своїх вимог, строк позовної давності не застосовується.

Рішення господарського суду Одеської області від 03.12.2018 у справі № 916/2098/18 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283

ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Халявки Ігоря Олександровича залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 03.12.2018 у справі № 916/2098/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Халявку Ігоря Олександровича.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.02.2019.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя М.А. Мишкіна