ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 910/16109/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Стратієнко Л.В., Студенець В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2018

(головуючий суддя - Жук Г.А., судді Дикунська С.Я., Мальченко А.О.)

за заявою Товариства з обмеженою з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс" про заміну сторони виконавчого провадження

у справі № 910/16109/14 Господарського суду міста Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Форум"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельні мережі "Асконі"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1. Приватна фірма "Кассандра", 2. Товариство з обмеженою з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс", 3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет"

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.Короткий зміст вимог заяви

1.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.10.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2015, у справі №910/16109/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельні мережі "Асконі" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" заборгованість з повернення кредитних коштів у розмірі 116 133 001,37 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірі 6 847 220,88 грн та пеню у розмірі 885 219,72 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельні мережі "Асконі" в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 73 080,00 грн.

20 жовтня 2014 року на виконання вказаного рішення суду видано відповідні накази.

1.2. У липні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркет-сервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою, в якій просив замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркет-сервіс" у виконавчому провадженні №45850960 з виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/16109/14 від 20.10.2014.

1.3. Вказана заява мотивована тим, що на підставі Договору №0024/18-ВБ від 04.07.2018 та Додатку №1 до цього договору Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" було відступлено своє право вимоги за Кредитним договором №0043/12/11-KL від 28.12.2012 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельні мережі "Асконі" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет-сервіс".

2. Короткий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій

2.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2018 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет-сервіс" про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 910/16109/14.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив, що у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень містяться відомості про завершення виконавчого провадження ВП № 45850960, доказів зворотного заявником не представлено. Таким чином, за висновком суду, заміна стягувача у завершеному виконавчому провадженні є неможливою.

2.2. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2018 ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2018 залишено без змін. Суд апеляційної інстанції зазначив, що резолютивна частина ухвали місцевого господарського суду є правильною, проте висновки щодо відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення.

У зазначеному аспекті суд вказав таке.

2.2.1. Статтею 39 Закону України "Про виконавче провадження" визначено перелік підстав для закінчення провадження, а статтею 40 - наслідки закінчення виконавчого провадження. У частині першій зазначеної статті унормовано, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Натомість, статтею 37 Закону визначено підстави для повернення виконавчого документа стягувачу, за змістом частини п'ятої якої повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону.

Таким чином, суд зазначив, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ст. 37 Закону встановлює інші правові наслідки ніж за приписами ст. 39 Закону (закінчення виконавчого провадження), оскільки стягувач в першому випадку вправі повторно пред'явити виконавчий документ. Тобто у разі повернення виконавчого документа на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону виконавче провадження не є закінченим/завершеним.

2.2.2. Разом з тим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява про заміну сторони виконавчого провадження повинна бути залишена без задоволення з таких підстав.

Суд дослідив умови договору №0024/18-ВБ від 04.07.2018 про відступлення права вимоги (далі - Договір про відступлення права вимоги), згідно з яким Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" відступило шляхом продажу Товариству з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс" право вимоги, зокрема, за кредитним договором договору № 1-0043/12/11-КL від 28.12.2012: зальна сума заборгованості 124 966 891,99 грн, в т.ч. тіло кредиту 116 133 001,37 грн та проценти по кредиту 8 833 890, 62 грн (додаток № 1 до договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору про відступлення права вимоги з моменту переходу права вимоги новий кредитор стає правонаступником банку у всіх судових справах та/або виконавчих провадженнях щодо основних договорів та договорів забезпечення, права вимоги за якими відступаються за цим договором, новий кредитор свідчить про те, що йому добре відомо про всі судові справи та/або виконавчі провадження щодо основних договорів та договорів забезпечення, та йому зрозумілий зміст правовідносин, у яких він став правонаступником, перелік документів по яких зазначено у Додатку № 1 до даного договору.

У п. 2.2 Договору відступлення права вимоги сторони узгодили, що за цим Договором новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись; право вимагати належного виконання Боржниками зобов'язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у Додатку №1 до цього Договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов'язань, право вимагати та отримувати платежів за гарантією, відшкодування за договором страхування, тощо. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимога, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів. При цьому, право на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, надане Банку відповідно до умов Основних договорів, припиняється з моменту підписання даного Договору.

2.2.3. Разом з тим, за висновком апеляційного господарського суду, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс" Договір відступлення права вимоги за своєю правовою природою є договором факторингу.

Матеріали справи не містять, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс" не надало доказів наявності у нього ліцензії на здійснення фінансових послуг.

Таким чином, взявши до уваги те, що з укладенням Договору відступлення права вимоги відбулась заміна кредитодавця - Публічного акціонерного товариства "Банк Форум", який є фінансовою установою, що мала право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на господарюючого суб'єкта - Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс", який не відноситься до фінансових установ в розумінні Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та не може надавати фінансові послуги, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс" про заміну стягувача у виконавчому провадженні, оскільки третя особа-2 не може бути належним правонаступником кредитодавця у спірних правовідносинах. При цьому, суд зазначив, що аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.09.2018 у справі №909/968/16, а також в постанові Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №923/151/17.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

3.1. Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс" звернулося до суду з касаційною скаргою, в якій просить змінити мотивувальну частину постанови від 14.11.2018, виключивши з неї такі абзаци: 1. "З урахуванням досліджених вище умов договору №0024/18-ВБ від 04.07.2018, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс", колегія суддів дійшла висновку, що даний договір за своєю правовою природою є договором факторингу". 2. "З урахуванням вищевикладеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс" про заміну стягувача у виконавчому провадженні, оскільки третя особа-2 не може бути належним правонаступником кредитодавця у спірних правовідносинах". 3. "Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевим господарським судом не було досліджено зміст правовідносин сторін в контексті вищенаведених приписів матеріального законодавства, що зумовило неправомірність висновку про настання факту заміни первісного кредитора новим".

3.2. В обґрунтування зазначених вимог скаржник посилається на таке.

3.2.1. Набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс" права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельні мережі "Асконі" за Договором відступлення права вимоги, укладеного з Публічним акціонерним товариством "Банк Форум", відбулося у процедурі реалізації банком свого майна під час ліквідації. Положенням щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженим Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.03.2016 №388, не визначено обмежень щодо суб'єктів, які можуть придбати майнові права банку, що ліквідуються (зокрема, права вимоги за кредитними договорами). Законодавство не містить жодного обмеження щодо продажу активів банку у вигляді прав вимог до боржників саме фінансовим установам. Отже, правові підстави вважати, що спірний правочин цесії є нікчемним відсутні.

3.2.2. Посилання апеляційного господарського суду на судову практику також, на думку скаржника, є помилковим, оскільки у зазначених апеляційним судом постановах Верховний Суд зробив свої висновки щодо застосування норм права, виходячи з інших фактичних обставин справ. А саме, висновки про застосування норм права стосувалися справ про визнання недійсними договору про відступлення права вимоги за кредитним договором та заміни сторони правонаступником.

У згаданих апеляційним судом постановах не йдеться про продаж на відкритих торгах (аукціоні) таких видів активів (майна) банку, який ліквідується, як дебіторська заборгованість, права вимоги. Процедура проведення на відкритих торгах (аукціоні) активів (майна) банку, який ліквідується врегульована спеціальний законом та іншими нормативно-правовими актами, про які йдеться. З огляду на це, посилання апеляційного господарського суду на висновки Верховного Суду є необгрунтованими.

3.2.3. Скаржник також акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.1 ст.227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Тобто, спірний правочин цесії є оспорюваним, а не нікчемним правочином. Судове рішення про визнання спірного правочину цесії недійсним відсутнє. Отже, правові підстави вважати, що спірний правочин цесії є нікчемним, відсутні.

3.3. Учасники справи відзиву на касаційну скаргу не подали.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

4.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

4.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4.1.2. За приписами частини 2 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

4.1.3. Зважаючи на приписи ч.1 ст.300 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції переглядає постанову апеляційного господарського суду в межах доводів касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс" про необхідність зміни мотивувальної частини рішення суду апеляційної інстанції.

4.2. Щодо суті касаційної скарги

4.2.1. Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду є невід'ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

4.2.2. Згідно з ч. 1 ст. 334 ГПК України у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За приписами ст. 52 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв'язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов'язків до іншої особи - правонаступника.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене ст. 52 ГПК України, - це перехід процесуальних прав та обов'язків сторони у справі до іншої особи у зв'язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

4.2.3. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

За приписами ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус як сторони виконавчого провадження. Заміна такої особи належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", ст.334 ГПК України за заявою, зокрема, заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договором цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

4.2.4. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Матеріали справи не містять документів, які б свідчили про визнання недійсним Договору відступлення права вимоги, укладеного між заявником та позивачем у справі за результатами проведення відкритих торгів в межах процедури ліквідації ПАТ "Банк Форум". Учасники справи також не заперечують факту правомірності укладення цього договору.

Таким чином, суд касаційної інстанції вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про неможливість Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс" бути належним правонаступником позивача у виконавчому провадженні з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 у справі №910/16109/14, на тій підставі, що матеріали справи не містять ліцензії Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс" на здійснення фінансових послуг. Зазначене питання не є предметом розгляду цієї справи у межах вирішення питання про наявність підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Суд вважає обґрунтованими доводи скаржника про помилковість здійсненого судом апеляційної інстанції посилання на правові позиції Верховного Суду, про що йшлося вище у п.2.2.3 постанови, оскільки висновки суду касаційної інстанції стосувались застосування норм права у справах з іншими фактичними обставинами, що виключає можливість їх застосування до правовідносин, що склалися у цій справі.

4.2.5. Разом з тим, як зазначено вище у п.2.2.2 цієї постанови, відмовляючи заявнику у задоволенні його заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд апеляційної інстанції встановив, що ТОВ "Маркет-Сервіс" не надало належних та допустимих доказів у підтвердження обставин здійснення повної оплати банку за Договором відступлення права вимоги, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання ним своїх зобов'язань за договором.

Зазначені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови ТОВ "Маркет-Сервіс" у задоволенні його заяви про заміну стягувача за наказом Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 у справі №910/16109/14. У цій частині суд касаційної інстанції погоджується з висновками апеляційного господарського суду.

5. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги.

5.1. Відповідно до ч.1 ст.311 ГПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч.4 ст.311 ГПК України).

5.2. Зважаючи на правильність вирішення спору апеляційним господарським судом, підстави змінювати або скасовувати резолютивну частини постанови відсутні. Натомість, Верховний Суд дійшов висновку про виключення з мотивувальної частини постанови Північного апеляційного господарського суду висновків про правову природу укладеного між ТОВ "Маркет-Сервіс" та ПАТ "Банк Форум" Договору відступлення права вимоги як договору факторингу, з підстав, зазначених вище у п.4.2.4 цієї постанови.

5.3. Оскільки помилкові висновки суду апеляційної інстанції в цій частині не призвели до ухвалення незаконного судового рішення по суті, судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 311, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс" задовольнити.

2. Змінити мотивувальну частину постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2018 у справі № 910/16109/14, виключивши з неї абзаци: 1. "З урахуванням досліджених вище умов договору №0024/18-ВБ від 04.07.2018, укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс", колегія суддів дійшла висновку, що даний договір за своєю правовою природою є договором факторингу". 2. "З урахуванням вищевикладеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс" про заміну стягувача у виконавчому провадженні, оскільки третя особа-2 не може бути належним правонаступником кредитодавця у спірних правовідносинах". 3. "Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевим господарським судом не було досліджено зміст правовідносин сторін в контексті вищенаведених приписів матеріального законодавства, що зумовило неправомірність висновку про настання факту заміни первісного кредитора новим".

3. В решті постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2018 у справі № 910/16109/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.Ткач

Судді Л.Стратієнко

В. Студенець