ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
19.02.2019 Справа № 20/19
Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.
при секретарі судового засідання Біленко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» №31/04-288 від 04.02.2019
на дії головного державного виконавця Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, м.Дружківка Донецької області
у справі №20/19
за позовом: Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ
до відповідача: Комунального підприємства по теплопостачанню «Вуглик», м.ГорлівкаДонецької області
про: стягнення 6005273,37грн
за участю представників сторін:
від скаржника (позивача): не явився,
від боржника (відповідача): не явився,
від ВДВС: не явився,
Суд перебував у нарадчій кімнаті
19.02.2019 з 14:20год. до 14:25год.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.07.2012 у справі №20/19 затверджено укладену 25.06.2012 між Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством по теплопостачанню Горлівської міської ради «Вуглик» мирову угоду із графіком погашення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 5754452,16грн. Зазначена ухвала є виконавчим документом, обовязковим на всій території України.
11.02.2019 на адресу господарського суду Донецької області від Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» надійшла скарга №31/04-288 від 04.02.2019 про визнання:
- неправомірними дій головного державного виконавця Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 з винесення постанови від 22.11.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №53236854 з примусового виконання ухвали господарського суду Донецької області від 24.07.2012 у справі №20/19;
- постанови від 22.11.2018 ВП №53236854 про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірною.
Вимоги скарги мотивовані тим, що ухвала господарського суду Донецької області від 24.07.2012 у справі №20/19 як виконавчий документ передбачає стягнення періодичних платежів та має перебувати на виконанні в органі ДВС протягом періоду, на який боржнику надано розстрочку за мировою угодою тобто до травня 2032 року. Крім того, викладене в оскаржуваній постанові твердження державного виконавця про неможливість зясування місцезнаходження боржника є необґрунтованим, оскільки постанова містить відомості про реєстрацію боржника у м.Горлівка; оскаржувана постанова винесена на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», в той час як її зміст суперечить приписам вказаної норми.
Ухвалою суду від 12.02.2019 скарга призначена до розгляду в судовому засіданні на 19.02.2019, явка учасників справи в судове засідання не визнана обовязковою.
Представник боржника (відповідача) в судове засідання не зявився, свою позицію щодо поданої скарги не висловив.
Представник ДВС в судове засідання не зявився, вимоги суду не виконав, про причини невиконання суд не повідомив.
Всі учасники судового розгляду належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги.
Відповідно до ст.342 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК) України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні; неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Враховуючи наведене положення процесуального закону, суд розглядає скаргу №31/04-288 від 04.02.2019 Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» по суті на підставі поданих скаржником документів.
Розглянувши матеріали скарги, господарський суд
На виконанні у Дружківському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі Дружківський міський ВДВС) перебувала ухвала господарського суду Донецької області від 24.07.2012 про затвердження мирової угоди у справі №20/19 (ВП №53236854).
Постановою від 22.11.2018 виконавчий документ повернено стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон). У мотивувальній частині постанови зазначено: «Згідно реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців боржник зареєстрований у м.Горлівка на непідконтрольній українській владі території. При перевірці Державного реєстру речових прав нерухоме майно за боржником значиться, на яке накладено арешт, але реалізація неможлива у звязку з проведенням на цій території ООС. Земельні ділянки на території Дружківської міської ради відсутні. Згідно відповіді ДФС за боржником зареєстровані рахунки в банківських установах, на які накладено арешт, але для реального виконання кошти відсутні. Згідно довідки Сервісного центру 1443 автомототранспорт за боржником зареєстрований, на який накладено арешт та оголошено у розшук, а здійснені протягом року виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.»
Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням рішення здійснює суд.
Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому ГПК України та Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Відповідно до ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За приписами ч.ч.2, 3 ст.193, ч.1 ст.326 ГПК України ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження"; у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень; судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Згідно зі ст.1 Закону виконавче провадження сукупність дій, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Перелік заходів примусового виконання рішень, який не є вичерпним, наведений у ст.10 Закону.

Таким чином, здійснення державним виконавцем комплексу дій примусового характеру буде вважатися належним у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом послідовності з метою повного виконання виконавчого документу у встановлені Законом строки, з дотриманням прав стягувача і боржника.

Закон надає державній виконавчій службі широке коло прав і повноважень для своєчасного та повного вчинення виконавчих дій з метою виконання судових рішень. До того ж їх перелік, наведений у ч.3 ст.18 Закону, не є вичерпним.

За змістом ч.8 ст.48 Закону перевірка майнового стану боржника проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. Отже, з метою належного виконання рішення суду законом встановлено обовязок державного виконавця систематично, у визначені проміжки часу, здійснювати дії з виявлення майна, на яке можливо звернути стягнення направляти запити, подання тощо (див. Постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.08.2018 у справі №911/167/17).

Частиною 2 ст.36 Закону встановлено, що розшук боржника юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Враховуючи ненадання матеріалів виконавчого провадження Дружківським міським ВДВС, суд позбавлений можливості надати оцінку належності здійснення у виконавчому провадженні №53236854 дій, передбачених ст.ст.18, 36 Закону.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника юридичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.07.2012 у справі №20/19 затверджено укладену сторонами мирову угоду із графіком погашення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 5754452,16грн шляхом сплати щомісячних платежів з червня 2012 року по травень 2032 року (а.с.22-28). Таким чином, повернутий оскаржуваною постановою виконавчий документ не підлягав поверненню на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону навіть за умови неможливості з'ясувати місцезнаходження боржника юридичної особи, оскільки вказаною нормою встановлене виключення для виконавчих документів, за якими мають бути стягнуті кошти, оскільки вони можуть бути виконані без участі боржника.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що під час вчинення виконавчих дій питань щодо неможливості зясування місцезнаходження боржника у державного виконавця не виникло.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, достовірність яких презюмується ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», місцезнаходженням Комунального підприємства по теплопостачанню «Вуглик» (боржника) є: 84601, Донецька область, м.Горлівка, вул.Ушева, буд.1.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.37 Закону про наявність обставин, зазначених у пунктах 2 6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт. На момент розгляду даної скарги відповідний акт в матеріалах справи відсутній.

Суд наголошує, що ухвала господарського суду Донецької області від 24.07.2012 у справі №20/19 як виконавчий документ передбачає стягнення періодичних платежів. За приписом ч.3 ст.7 Закону у разі наявності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів стягувач має право предявити виконавчий документ для примусового виконання. Згідно з ч.3 ст.12 Закону виконавчий документ про стягнення періодичних платежів може бути предявлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Отже, у разі передбачення виконавчим документом сплати боржником періодичних платежів (так, за ухвалою від 24.07.2012 у справі №20/19 щомісяця) і невиконання боржником свого обовязку у добровільному порядку у будь-який зі встановлених судом періодів виконавчий документ має виконуватися у примусовому порядку відповідно до наведених вище приписів Закону. Тобто, у даному випадку державний виконавець має здійснювати необхідні для виконання ухвали від 24.07.2012 у справі №20/19 примусові заходи згідно із затвердженим судом графіком погашення заборгованості та приписами ч.ч.1, 2 ст.18 Закону.

Суд також вважає за необхідне зазначити про таке.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» на території України запроваджено антитерористичну операцію. Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначений період проведення антитерористичної операції час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

30.04.2018 Указом Президента України «Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей» введено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України; згідно Наказу Президента України «Про початок операції об'єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей» з 14:00 30.04.2018 розпочато операцію об'єднаних сил.

На час розгляду скарги операція обєднаних сил триває.

Місто Горлівка Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція (Розпорядження Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015), а також до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (Розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 зі змінами та доповненнями).

Наведені нормативно-правові акти не відносяться до тих, які регулюють питання виконавчого провадження, а відтак, проведення антитерористичної операції, операції обєднаних сил не є ані обставиною, що виключає здійснення виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, ані підставою для повернення виконавчого документа стягувачу. Згідно з нормами законодавства державний виконавець зобов'язаний вжити передбачені Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №40/22, від 26.07.2018 у справі №29/273.

В рішенні від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини наголосив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак, інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 Конвенції стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що постанова від 22.11.2018 ВП №53236854 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону не ґрунтується на вимогах законодавства (є незаконною), а подана скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.74, 86, 193, 234, 235, 326, 327, 342, 343, 345 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на дії головного державного виконавця Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 з винесення постанови від 22.11.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №53236854 з примусового виконання ухвали господарського суду Донецької області від 24.07.2012 у справі №20/19 неправомірними.

Визнати постанову від 22.11.2018 ВП №53236854 про повернення виконавчого документа стягувачу незаконною.

Звернути увагу стягувача і Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на таке. Відповідно до ст.345 Господарського процесуального кодексу України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби повідомляє суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання. За приписами ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо постанова виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення; у разі відновлення виконавчого провадження стягувач зобовязаний у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити виконавчий документ до виконання.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.02.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.256, 257 ГПК України.

Суддя О.М. Шилова

надруковано 4 прим.: 1 до справи

2 сторонам у справі, 1 органу ДВС