ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" лютого 2019 р.

м. Одеса

справа № 916/1798/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання Бачур А.В.,

розглянувши справу № 916/1798/18

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ” /, адреса – 02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, буд. 5, кім. 104-А/

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю “АМАДЕУС МАРИН” /, адреса - 65026, м. Одеса, вул. Грецька, 17/

про стягнення заборгованості у розмірі 114 686,38 грн.

та за зустрічним позовом: товариства з обмеженою відповідальністю “АМАДЕУС МАРИН” /, адреса - 65009, м. Одеса, вул. Генуезька, 24-Б, 6 поверх, к. 601/

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ” /, адреса – 02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, буд. 5, кім. 104-а/

про стягнення заборгованості у розмірі 22 000,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача /відповідача за зустрічним позовом/: Чайка О.Ю., ордер в матеріалах справи;

від відповідача /позивача за зустрічним позовом/: Кравець І.Г., довіреність в матеріалах справи.

ВСТАНОВИВ:

27.08.2018 року товариство з обмеженою відповідальністю “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ” звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. № 1943/18) до товариства з обмеженою відповідальністю “АМАДЕУС МАРИН” про стягнення за договорами суборенди вагоно-цистерн № 06-04-16 від 06.04.2016 року, № 15-09-16/1547 від 15.09.2016 року та договором про надання послуг № КР02/17 від 01.02.2017 року заборгованості у сумі 114 686,38 грн., з яких: по оплаті орендних платежів у розмірі 47 900,00 грн., пені у розмірі 5346,38 грн., неодержаного доходу (збитків) у розмірі 61 440,00 грн.

Ухвалою суду від 25.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1798/18; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 24.10.2018 року.

У судовому засіданні 24.10.2018 року судом протокольно оголошено перерву на 15.11.2018 року.

15.11.2018 року через канцелярію до суду надійшла зустрічна позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю “АМАДЕУС МАРИН” (вх. № 2758/18), в якій товариство просить поновити строк для пред’явлення зустрічної позовної заяви; стягнути з ТОВ “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ” заборгованість у розмірі 22 000,00 грн договором про надання послуг № КР02/17 від 01.02.2017 року.

У судовому засіданні 15.11.2018 року судом протокольно оголошено перерву на 16.11.2018 року.

16.11.2018 року в судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про продовження відповідачу строку для надання відзиву на позов до 16.11.2018 року та постановлено ухвалу про прийняття зустрічного позову та об'єднання в одне провадження із первісним позовом по справі № 916/1798/18 зустрічного позову ТОВ “АМАДЕУС МАРИН”.

Крім того ухвалою суду від 16.11.2018 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/1798/18 до 26 грудня 2018 року; відкладено підготовче засідання на "10" грудня 2018 р.

В судовому засіданні 10.12.2018 року судом була оголошена протокольна ухвала про відкладення судового засідання на іншу дату – 26.12.2018 року.

Ухвалою суду від 26.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 916/1798/18 до судового розгляду по суті; судовий розгляд по суті призначено на "10" січня 2019 р.

Ухвалою суду від 14.01.2019 року відкладено судове засідання на "30" січня 2019 р.

30.01.2019 року судове засідання у справі № 916/1798/18 не відбулося у зв’язку із знаходженням судді на лікарняному з 21.01.2019 року по 01.02.2019 року включно. Після виходу судді з лікарняного ухвалою суду від 04.02.2019 року призначено судове засідання по справі в межах строків розгляду справи по суті, визначених положеннями ч. 2 ст. 195 Господарського процесуального кодексу України, на 13.02.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між сторонами були

укладені договори суборенди № 15-09-16/1547 від 15.09.2016 року та №06-04-16 від 06.04.2016 року. Позивач зазначає, що ТОВ «АМАДЕУС МАРИН» не було здійснено оплату за користування об'єктом суборенди за договорами на загальну суму 47900,00 грн., яка складається з суми заборгованості за грудень 2017р. у розмірі 11660.000 грн. за договором суборенди №06-04-16 від 06.04.2016 та грудень 2017, січень 2018 р. у розмірі 36240,00грн. за договором суборенди № 15-09-16/1547 від 15.09.2016 року.

Крім того позивач зазначає, що 01 лютого 2017 року між сторонами був укладений договір надання послуг № КР02/17. Позивач посилається на те, що до договору було укладено заявку №1, в якій сторони визначили перелік вагонів, перелік робіт і вартість послуг, а саме сторони погодили, що відповідач здійснить наступні роботи: капітальний ремонт 4-х осной цистерни вартістю послуги у сумі 29 500,00 грн. та промивання, пропарювання і дегазацію 4-х осной цистерни вартістю 6800,00 грн. Проте відповідачем не було дотримано умов договору щодо строків ремонту, а саме вагон знаходився на капітальному ремонті 9 місяців, чим було завдано збитки ТОВ «ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ» у вигляді недоотриманого прибутку від використання вагону. Позивачем також було нараховано пеню за неналежне виконання умов договору про надання послуг № КР02/17 від 01.02.2017 року.

Вказані обставини зумовили звернення позивача до суду із позовом на підставі положень ст.ст. 526, 610, 612, 623-625 ЦК України та ст.ст. 193, 224 ГК України.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ТОВ “АМАДЕУС МАРИН” посилається на те, що дійсно між сторонами був укладений договір надання послуг № КР02/17. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що після прибуття в лютому 2017 р. на станцію ремонтного депо «Укрзалізниці» вагону № 51729838 для проведення капітального ремонту, було встановлено, що частина деталей вагону зіпсовані та підлягають заміні. Про що було повідомлено представника ТОВ «ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ» за допомогою електронної пошти. Крім того, вказувалось, що необхідної деталі, яка б була узгоджена із замовником для заміни, наразі немає. ТОВ “АМАДЕУС МАРИН” вказує, що в жовтні 2017 р. було замінено колісну пару на вагон № 51729838 вартістю 22 000,00 грн. Однак вартість заміни колісної пари на вагон відповідачем за зустрічним позовом не здійснено. У зв’язку із чим ТОВ “АМАДЕУС МАРИН” змушене звертатися до суду із зустрічним позовом на підставі ст.ст. 525-526, 530, 610, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 193, 218 ГК України.

15.11.2018 року через канцелярію до суду надійшов відзив на позовну заяву /вх. № 23567/18/ /а.с. 81-83/, в яких відповідач за первісним позовом просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач зазначає, що він не отримував рахунки на оплату за користування суб’єктом суборенди.

Стосовно договору про надання послуг № КР02/17 відповідач вказує, що ремонт було здійснено вчасно, що підтверджується зазначеним актом № 179, підписаним сторонами. Відповідач наголошує, що нарахування пені припиняється через 6 місяців та вказує, що до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік. Також відповідач вказує, що позивачем не доведено підстав для нарахування збитків у вигляді упущеної вигоди, не подано доказів на підтвердження його реальної можливості щодо отримання доходів від експлуатації вагону-цистерни.

10.12.2018 року через канцелярію до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву /вх. № 25502/18/, в якому відповідач за зустрічним позовом просить відмовити у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі, так як будь-яких повідомлень від виконавця щодо несправності колісної пари та необхідністю її заміни замовнику не надходило. ТОВ «АМАДЕУС МАРИН» не було надано жодних технічної або будь-якої іншої документації на встановлену колісну пару, тому у ТОВ «ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ» не має змоги встановити чи дійсно ТОВ «АМАДЕУС МАРИН» проводилися роботи щодо встановлення колісної пари.

22.12.2018 року через канцелярію до суду надійшла відповідь ТОВ “АМАДЕУС МАРИН” на відзив /вх. № 26473/18/, в якому товариство зазначає, що в грудні 2017 р. та січні 2018 р. велось листування з представником відповідача за допомогою електронної пошти, в якій остання зазначала про необхідність направлення на їх адресу акту про проведений ремонт. 10.01.2018р. на адресу ТОВ «ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ» був направлений рахунок №621 від 01.12.2017 р. та акт №621 від 01.12.2017 р.,однак оплати здійснено не було.

У судовому засіданні представник позивача /відповідача за зустрічним позовом/ ТОВ “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ” - Миронюк М.П. підтримав первісні позовні вимоги та просив їх задовольнити. При цьому представник заперечував проти задоволення зустрічного позову.

Представник відповідача /позивача за зустрічним позовом/ ТОВ “АМАДЕУС МАРИН”- Боярський В.С. у судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову та просив задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісних позовних вимог та про наявність правових підстав для задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, 06.04.2016 року між ТОВ «АМАДЕУС МАРИН» /суборендар/ та ТОВ «ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ» /орендар/ було укладено договір суборенди №06-04-16 /а.с. 15-21/.

Відповідними розділами договору сторони узгодили предмет договору, умови передачі та повернення рухомого складу, суму договору та суборенду плату, права та обов’язки суборендаря, права та обов’язки орендаря, відповідальність сторін, порядок вирішення спорів, форс-мажор, інші умови, прикінцеві положення.

Положеннями п. 1.1 договору передбачено, що орендар передає технічно справні цистерни, на підставі договору оренди № 01-09-2014/жд від 01.09.2014 року, а суборендар приймає у строкове оплатне користування рухомий склад, придатний для перевезення наливних вантажів.

15.09.2016 року між ТОВ «АМАДЕУС МАРИН» /суборендар/ та ТОВ «ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ» /орендар/ було укладено договір суборенди № 15-09-16/1547 /а.с. 8-14/.

Відповідними розділами договору сторони узгодили предмет договору, умови передачі та повернення рухомого складу, суму договору та суборенду плату, права та обов’язки суборендаря, права та обов’язки орендаря, відповідальність сторін, порядок вирішення спорів, форс-мажор, інші умови, прикінцеві положення.

Положеннями п. 1.1 договору передбачено, що орендар передає технічно справні вагони-цистерни моделі 15-1547, на підставі договору оренди № 01-08-2016/жд від 01.08.2016 року, а суборендар приймає у строкове оплатне користування рухомий склад, придатний для перевезення наливних вантажів.

Згідно норм ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

В свою чергу відповідно до ст. 774 ЦК України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Отже, з наведеного вбачається, що договір суборенди (піднайму) є похідним від договору оренди (найму) і може зберігати свою чинність виключно протягом строку дії договору оренди (найму). У разі втрати чинності договором оренди припиняються права наймача на орендоване майно, зокрема право передання його в суборенду.

Суд зазначає, що позивачем ТОВ “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ” у ході розгляду справи не було надано для огляду договір оренди № 01-09-2014/жд від 01.09.2014 року та № 01-08-2016/жд від 01.08.2016 року.

Положеннями п. 2.1 договорів суборенди № 15-09-16/1547 та №06-04-16 визначено, що суборендар вступає у строкове користування РС з дати підписання акти прийому-передачі рухомого складу.

Проте позивачем ТОВ “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ” всупереч положень ч. 1 ст. 74 ГПК України не надано до матеріалів справи актів прийому-передачі суборендарю рухомого складу, а відтак суд позбавлений можливості встановити момент та тривалості переходу до ТОВ «АМАДЕУС МАРИН» права користування об’єктами суборенди.

Згідно п. 3.6 вказаних договорів суборенди № 15-09-16/1547 та №06-04-16, початок фінансових зобов'язань суборендаря по сплаті суборендних платежів виникає з дня підписання договору та актів прийому-передачі, та закінчується днем прибуття рухомого складу на залізничну станцію на території України, згідно з штемпелем на залізничній накладній, дати підписання акту прийому-передачі рухомого складу з суборенди.

Відповідно до актів приймання-передачі суборендарем було повернуто залізничні цистерни за договором суборенди №06-04-16 від 06.04.2016 року:

-          Цистерни №57242208, 57242216, 57223471 були повернуті 12.01.2018 року /а.с. 27/.

Відповідно до актів приймання-передачі суборендарем було повернуто залізничні цистерни за договором суборенди № 15-09-16/1547 від 15.09.2016 року:

-          Цистерни №51729630, 51729689, 51729705 були повернуті 05.01.2018р. /а.с. 31/;

-          Цистерни №51729762, 51729838 були повернуті 26.01.2018 р. /а.с. 30/;

-          Цистерни №51729721 були повернуті 27.01.2018 р. /а.с. 29/.

Згідно п. 3.9 вказаних договорів суборенди № 15-09-16/1547 та №06-04-16, акт виконаних робіт надається орендарем суборендарю до 5-го числа місяця, наступного за звітним місяцем суборенди. Суборендар на протязі 5 днів з моменту отримання оригіналу акту або його факсової копії, повинен підписати і завірити печаткою зі своєї сторони та направити орендарю по пошті або факсом. Якщо протягом 5- ти днів з моменту отримання суборендарем оригіналу акту або його факсової копії не надійшло скарги або відмови, акт вважається узгодженим і таким, що має юридичну силу до обміну на оригінал.

ТОВ “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ” у позовній заяві зазначає, що 12 лютого товариством було направлено акти виконаних робіт за січень 2018 року, однак на момент пред’явлення позову зазначені акти з боку ТОВ «АМАДЕУС МАРИН» не підписанні та не повернуті, а послуги за користування цистернами не оплачені. У зв’язку із чим відповідачем не було здійснено оплату за користування об'єктом суборенди за договорами на загальну суму 47900,00 грн., яка складається з суми заборгованості за грудень 2017р. у розмірі 11660.000 грн. за договором суборенди №06-04-16 від 06.04.2016 та грудень 2017, січень 2018 р. у розмірі 36240,00грн. за договором суборенди № 15-09-16/1547 від 15.09.2016 року.

Судом досліджено лист ТОВ “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ” № 06/03-01 від 06.03.2018 року, адресований ТОВ «АМАДЕУС МАРИН» /а.с. 44/ з проханням перерахувати суму заборгованості у розмірі 47 900,00 грн.

Проте матеріали справи не містять доказів направлення та отримання ТОВ «АМАДЕУС МАРИН» листа № 06/03-01 від 06.03.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Положеннями ст. 526 ЦК України, які кореспондуються з положеннями ст. 193 ГК України визначено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ст. 762 ЦК України, які кореспондуються з положеннями ст. 286 ГК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Проаналізувавши встановлені обставини, враховуючи ненадання позивачем на виконання положень ч. 1 ст. 74 ГПК України належних, допустимих та достатніх доказів наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, зокрема, актів виконаних робіт за договорами суборенди № 15-09-16/1547 та №06-04-16, доказів їх направлення відповідачу у відповідності із положеннями п. 3.9 договорів, а також самого акту виконаних робіт за січень 2018 року, який за словами позивача, було направлено відповідачу у лютому місяці, та залишено останнім без уваги, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ТОВ “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ” у цій частині.

Крім того судом встановлено, що 01.02.2017 року між ТОВ «АМАДЕУС МАРИН» /виконавець/ та ТОВ “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ” /замовник/ укладено договір надання послуг № КР02/17 /а.с. 22-26, 66-69/, відповідними розділами якого сторони погодили предмет договору, права та обов’язки сторін, порядок проведення ремонту, ціну та порядок розрахунків, відповідальність сторін, порядок розгляду спорів, обставини непереборної сили (форс-мажор), інші умови.

Положеннями п. 1.1 договору передбачено, що виконавець від свого імені за дорученням замовника приймає на себе зобов’язання надавати послуги з організації поточного та планового (деповського та капітального) ремонту вантажних вагонів у вагоноремонтних підприємствах «Укрзалізниці», а замовник на умовах даного договору прийняти та оплатити послуги.

Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік вагонів, вид ремонту, перелік робіт та вартість послуг виконавця з організації ремонту визначається сторонами у заявках (додатках до даного договору), які є його невід’ємною частиною.

На виконання умов договору сторонами було укладено заявку №1/а.с. 26/, в якій сторони визначили перелік вагонів, перелік робіт і вартість послуг, а саме сторони погодили, що виконавець здійснить наступні роботи: капітальний ремонт 4-х осной цистерни вартістю послуги у сумі 29 500,00 грн. та промивання, пропарювання і дегазацію 4-х осной цистерни вартістю 6800,00 грн.

У зазначеній Заявці замовник вказав на те, що у вартість ремонту не входить покраска вагона та запасні частини, які потребуватимуть заміни. У заявці вказано, що за попереднім документальним вивченням стану вагонів є необхідність у заміні 12-ти колісних пар.

При цьому відповідно до п. 3.2. договору термін знаходження вагонів в капітальному ремонті визначається за датою штемпеля в накладних по прибуттю і відправленню, але не повинен перевищувати 10 діб.

Судом досліджено накладні /а.с. 32-33/, зі штемпелів яких вбачається, що вагон прибув на ремонт 07.02.2017 року, і вийшов з ремонту відповідно до штемпеля відправлення 03.11.2017 року.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що при порушенні терміну ремонту. Замовник має право стягнути з виконавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості ремонту кожного вагона за кожен день прострочення.

З урахуванням вказаного, враховуючи перебування вагону на ремонті 9 місяців позивачем на виконання положень п. 5.3 договору нараховано пеню у розмірі 5 346,38 грн. та збитки у порядку ст. 224 ГК України у вигляді неотриманих доходів у розмірі 61 440,00 грн.

Відповідно до п. 2.5. договору надання послуг, при виявленні в вантажних вагонах несправних або що не підлягають відновленню дорогих вузлів і деталей (колісних пар, бічних рам тощо) Виконавець письмово повідомляє про це Замовника протягом трьох днів від дати виявлення.

Згідно п. 2.6 договору, за погодженням із замовником можлива заміна несправних деталей оборотного запасу вагоноремонтного підприємства з наступною її оплатою.

У ході розгляду справи представник ТОВ “АМАДЕУС МАРИН” вказував, що після прибуття в лютому 2017 р. на станцію ремонтного депо «Укрзалізниці» вагону № 51729838 для проведення капітального ремонту, було встановлено, що частина деталей вагону зіпсовані та підлягають заміні. Про що було повідомлено представника ТОВ «ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ» за допомогою електронної пошти. Крім того, вказувалось, що необхідної деталі, яка б була узгоджена із замовником для заміни, наразі немає.

Судом досліджено акт приймання-передання колісної пари від 26.10.2017 року /а.с. 75/, та акт виконаних робіт № 1475 від 17.11.2017 р. /а.с. 76/, технічну документацію на встановлену колісну пару, якими підтверджено, що у жовтні 2017 р. було замінено колісну пару на вагон № 51729838.

Таким чином дослідженими матеріалами справи спростовано твердження ТОВ «ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ» щодо неможливості встановити чи дійсно ТОВ “АМАДЕУС МАРИН” проводилися роботи щодо встановлення колісної пари.

10.01.2018 року на адресу ТОВ «ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ» був направлений рахунок № 621 від 01.12.2017 року та акт № 612 від 01.12.2017 року /а.с. 70-72/.

В подальшому, а саме 12.02.2018 року на адресу ТОВ «ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ» було направлено лист вих. № 75 з вимогою відшкодувати вартість колісної пари у розмірі 22 000,00 грн. /а.с. 77-79/. Вказаний лист було направлено на адресу ТОВ «ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ», що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 656 /а.с. 80/.

Положеннями ст. 526 ЦК України, які кореспондуються з положеннями ст. 193 ГК України визначено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що з ТОВ «ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ» підлягає відшкодуванню вартість колісної пари у розмірі 22 000,00 грн.

Стосовно вимог ТОВ “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ” про стягнення пені та завданих збитків за договором про надання послуг № КР02/17, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф та пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

В пункті 5.1 договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що при порушенні терміну ремонту замовник має право стягнути з виконавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості ремонту кожного вагона за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України визначено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином суд зазначає, що позивач ТОВ “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ” 27.08.2018 року звернувшись до суду із первісним позовом пропустив строк позовної давності за вимогами про стягнення пені, оскільки датою виникнення заборгованості, як зазначає позивач у позовній заяві, є 22.02.2017 року.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Приписами статті 22 ЦК України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що позивачем ТОВ “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ” не доведено, що заявлені доходи (вигода), не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі експлуатації вагону-цистерни, та що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача ТОВ “АМАДЕУС МАРИН” стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди базуються лише на розрахунку можливого прибутку у разі експлуатації вагону-цистерни з урахуванням ціни оренди одного вагону ставки 250 грн. за одну добу, яку отримує позивач, з вагону-цистерни, які ним здаються в оренду. Такі розрахунки є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач.

Проаналізувавши встановлені обставини,суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ” не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені; а зустрічні позовні вимоги ТОВ “АМАДЕУС МАРИН” про відшкодування вартості колісної пари у розмірі 22 000,00 грн. підлягають задоволенню.

У зв’язку із відмовою у задоволенні первісного позову, судовий збір в порядку ст. 129 ГПК України позивачу ТОВ “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ” не відшкодовується.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач за зустрічним позовом ТОВ “АМАДЕУС МАРИН” при пред’явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 1762,00 грн., що вбачається із платіжного доручення № 14563 від 12.11.2018 року (а.с. 62).

Таким чином, враховуючи висновок суду про задоволення зустрічних позовних вимог ТОВ “АМАДЕУС МАРИН” у повному обсязі, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом ТОВ “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ”.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ” до товариства з обмеженою відповідальністю “АМАДЕУС МАРИН” про стягнення заборгованості у розмірі 114 686,38 грн. – відмовити у повному обсязі.

2. Зустрічні позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю “АМАДЕУС МАРИН” – задовольнити у повному обсязі.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ” /, адреса – 02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, буд. 5, кім. 104-а/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю “АМАДЕУС МАРИН” /, адреса - 65009, м. Одеса, вул. Генуезька, 24-Б, 6 поверх, к. 601/ вартість заміненої колісної пари у розмірі 22 000,00 грн. /двадцять дві тисячі гривень 00 копійок/.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ” /, адреса – 02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, буд. 5, кім. 104-а/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю “АМАДЕУС МАРИН” /, адреса - 65009, м. Одеса, вул. Генуезька, 24-Б, 6 поверх, к. 601/ судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. /одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок/.

5. Судові витрати за первісним позовом покласти на позивача товариство з обмеженою відповідальністю “ДЕСАЖ ЛОДЖИСТІК СЕРВІСЕЗ”.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 лютого 2019 р.

Суддя Н.Д. Петренко