ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2019 року м. Дніпро Справа № 904/4630/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І. Л., Орєшкіної Е.В.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2018 р.

(суддя Красота О.І., м. Дніпро, повний текст рішення складено 17.12.2018 р. )

у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства

"Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ",

м. Київ

до Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д",

м. Дніпро

про стягнення 35 620,46 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2018р. позов задоволено у повному обсязі - стягнуто з Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" пеню у розмірі 23 058,88 грн., 3% річних у розмірі 3 315,47 грн., інфляційні втрати у розмірі 9 246,11 грн. та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Обслуговуючий кооператив "Будинок 27Д" звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду від 17.12.2018 р. та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

В обгрунтування апеляційної скарги Обслуговуючий кооператив "Будинок 27Д" посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано матеріального права, а саме ч. 6 ст. 232 ГК України ( щодо нарахування пені більше, ніж за 6 місяців ), порушено норми процесуального права, а саме ст. 120 ГПК України ( щодо повідомлення учасника справи про розгляд справи ).

Апелянт вважає, що Позивач здійснив нарахування пені більше, ніж за шість місяців від дня прострочення платежу.

Скаржник також зазначає, що не був повідомлений судом про розгляд справи № 904/4630/18, розгляд якої проводився без виклику сторін, тому був позбавлений процесуальних прав щодо подачі відзиву на позовну заяву та інших заяв та клопотань щодо розгляду справи.

Від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" посилається на те, що відповідно до розрахунку позовних вимог, які є додатком до позову, здійснення нарахування пені не перевищує 184 дні. Окрім того, відповідно до п. 10.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п’ять років.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019р. колегією суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2018 р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Відповідача з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов’язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов’язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Права та обов’язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12.09.2016 р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" ( Постачальник ) та Обслуговоючим кооперативом "Будинок 27 Д" ( Споживач ) укладено Договір № 4605/1617-ТЕ-4 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов'язується поставити Споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а Споживач зобов'язується оплатити його на умовах цього Договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню ( п. 1.2 Договору ).

Відповідно до п. 2.1 Договору, Постачальник передає Споживачу з 01.10.2016 року по 31.03.2016 року (включно) газ обсягом до 240 тис. куб. м., у тому числі за місяцями ( тис. куб. м. ): жовтень – 20 тис. куб. м., листопад – 35 тис. куб. м., грудень – 45 тис. куб. м., ІV кв. -100 тис. куб. м., січень – 50 тис. куб. м., лютий – 45 тис. куб. м., березень – 45 тис. куб. м., І кв. -140 тис. куб. м.

На виконання умов Договору, Постачальник передав у власність Споживачу природний газ на загальну суму 915 054,80 грн., що підтверджується Актами приймання-передачі природного газу ( а. с. 28-33 ): від 31.10.2016р. за спожитий у жовтні 2016р. природний газ на суму 91 861,90 грн.; від 30.11.2016р. за спожитий у листопаді 2016р. природний газ на суму 149 962,02 грн.; від 31.12.2016 р. за спожитий у грудні 2016 р. природний газ на суму 187 513,32 грн.; від 31.01.2017 р. за спожитий у січні 2017 р. природний газ на суму 212 747,38 грн.; від 28.02.2017 р. за спожитий у лютому 2017 р. природний газ на суму 174 911,22 грн.; від 31.03.2017 р. за спожитий у березні 2017 р. природний газ на суму 98 331,96 грн.

Оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу ( п. 6.1 Договору ).

За отриманий природний газ Відповідач розрахувався повністю, однак з порушенням встановленого для оплати строку, що і стало підставою нарахування пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, та, відповідно, причиною спору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України ).

Ст. 549 ЦК України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 8.2 Договору, у разі невиконання Споживачем оплати згідно п. 6.1 умов цього Договору він зобов'язується сплатити Постачальнику пеню у розмірі 21 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Нарахування пені не здійснюється Постачальником на суми оплат, проведені Споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20.

У зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання Позивачем нараховано Відповідачу пеню за загальний період прострочки з 26.11.2016 р. по 13.11.2017 р. у розмірі 23 058,88 грн.

Також, у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання Позивачем нараховані 3% річних за період прострочки з 26.11.2016 р. по 13.11.2017 р. у розмірі 3 315,47 грн. та інфляційні втрати за період березень – жовтень 2017 р. у розмірі 9 246,11 грн.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що, Відповідач розрахувався повністю, однак з порушенням встановленого для оплати строку, суд першої інстанції перевіривши надані Позивачем розрахунки пені, 3% річних та інфляційних дійшов висновку, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 3 % річних у сумі 3 315,47 грн. та інфляційних втрат у сумі 9 246,11 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Причиною подання апеляційної скарги стало питання щодо правильного розрахунку суми пені та розгляду справи судом першої інстанції без повідомлення Відповідача.

Колегія суддів апеляційної інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення вищезазначеної грошової суми, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що Обслуговуючому кооперативу "Будинок 27Д", на адресу, яка вказана під час укладення договору постачання природного газу, а саме: м. Дніпро, пр. О. Поля, 27Д, позивачем була направлена позовна заява з додатками, що підтверджується оригіналами поштової квитанції від 28.09.2018р. та описом вкладення у цінний лист ( а. с. 9, 10, 11 ).

Судом першої інстанції, Обслуговуючому кооперативу "Будинок 27Д", на адресу вказану Позивачем у позовній заяві, направлялася копія ухвали від 17.10.2018 р. про відкриття провадження та про те, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Однак, поштове відправлення повернулося на адресу суду без вручення, із довідкою публічного акціонерного товариства «Укрпошта» з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Слід зазначити, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи-підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ( ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" ).

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходження Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д" є адреса: м. Дніпро, пр. О. Поля, 27Д ( а. с. 44 ).

У разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Разом з тим суд апеляційної інстанції вважає, що відмова адресата від отримання кореспонденції, або неотримання ним кореспонденції від судового органу, зумовлена не об'єктивними причинами, а суто суб'єктивними причинами ( залежало від власної ініціативи самого ОК "Будинок 27Д" ).

Відповідно до загальних норм процесуального Кодексу права та обов'язки сторін є рівними і сторони спору мають право на справедливий суд. А й обов'язок сприяти суду у справедливому розгляді справи шляхом добросовісної поведінки та надання доказів.

Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов'язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов'язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Крім того, Скаржник не був позбавлений можливості ознайомитися з рухом справи у спорі за його участю та з прийнятим за результатом судового вирішення цього спору процесуальним рішенням, оскільки інформація про призначення судових засідань є відкритою, її можна отримати як на сайті в мережі інтернет (http://court.gov.ua/fair/), так і в інформаційному центрі суду. Усі процесуальні документи суду наявні в Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua/). Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2018 р. у справі № 904/4630/18 було надіслано Скаржнику судом 17.10.2018 р. та оприлюднено у вказаному реєстрі 18.10.2018 р.

В рішенні від 26.04.2007 р. у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( п. 27 ).

Враховуючи встановлені обставини справи, посилання Апелянта на його необізнаність про розгляд цієї справи Господарським судом Дніпропетровської області, спростовується матеріалами справи.

Доводи Скаржника, що Позивач ( НАК «Нафтогаз України» ) здійснив нарахування пені більше, ніж за шість місяців від дня прострочення платежу, не відповідає матеріалам справи, оскільки відповідно до розрахунку позовних вимог, які є додатком до позову, здійснення нарахування пені не перевищує 184 дні ( стовпчик 7 розрахунку позову ).

Встановлені вище судом першої інстанції обставини зумовлюють висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.

Для того, щоб судовий розгляд був справедливим, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції, суд зобов'язаний належним чином вивчити та перевірити зауваження, доводи й докази, а також неупереджено їх оцінити на предмет того, чи будуть вони застосовуватися в рішенні суду.

І хоча Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях констатує, що п. 1 ст. 6 Конвенції дійсно вимагає, щоб суди мотивували висновки в рішеннях, однак ця вимога не означає обов'язку суду надавати детальну відповідь на кожен аргумент; таке питання вирішується виключно у світлі обставин конкретної справи.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню, а судове рішення, що ним оскаржується, підлягає залишенню без змін.

Враховуючи приписи чинного законодавства та встановлені обставини справи, судова колегія вважає доводи викладені в апеляційній скарзі непереконливими та такими, що не відповідають приписам законодавства та спростовуються встановленим судом першої інстанції обставинами справи.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "Будинок 27Д" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2018 р. у справі № 904/4630/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у зв’язку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                                І.М.Кощеєв

Суддя                                                                                                    І.Л. Кузнецова

Суддя                                                                                  Е.В. Орєшкіна