ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3229/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ТОВ "Агропром-Центр", м. Київ
до ФГ "Олежське-Агро", с. Дунине
про стягнення коштів
за участю представників:

не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропром-Центр" (м. Київ) та просить стягнути з Фермерського господарства "Олежське-Агро" (с.Дубине, Близнюківського району Харківської області) 304.377,03 грн. - основного боргу, 77.616,14 грн. - відсотки за користування товарним кредитом, пеню - 15.212,76 грн., 3% річних - 1.275,87 грн. та 30% штрафу - 114.597,95 грн. Судові витрати у розмірі 7.696,20 грн. позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки № 278 від 07.07.2018 року в частині оплати вартості товару, а саме насіння соняшника, протруйників, інсектицидів в строки які передбачені договором.

Ухвалою суду від 27.11.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 18.12.2018 р. о 10:00, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи. Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 18.12.2018 р., підготовче засідання було відкладено на 14.01.2019 р. об 11:30.

Ухвалою від 14.01.2019 р. було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 05.02.2019 р. об 11:00. Ухвалою від 05.02.2019 р. розгляд справи було відкладено на 20.02.2019 р. о 09:00.

Сторони своїх уповноважених представників у призначене на 20.02.2019 р. судове засідання не направили.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду про дату та час розгляду справи була отримана відповідачем 09.02.2019 р., про що свідчить довідка ПАТ «Укрпошта».

Також, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи без участі його представника (вх. 912 від 14.01.2019 р.).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 202 ГПК України.

В силу приписів ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідач про розгляд справи у суді був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву до суду не надав, в судове засідання його представник не з'явився. Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, тому є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

07.05.2018 р. між ТОВ «Агропром-Центр» (постачальник) та Фермерським господарством «Олежське-Агро» (покупець) було укладено договір поставки товару №278 від 07.05.2018 р. (надалі - Договір), за яким постачальник зобов'язується поставляти покупцеві насіннєвий матеріал, продукцію сільськогосподарського та виробничо-технічного призначення (товар), а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість. Найменування товару, його кількість, ціна й загальна вартість указуються в Специфікаціях, які підписуються повноважними представниками сторін і є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна партії та строки оплати вказуються у Специфікації. Згідно п. 3.5 Договору покупець зобов'язаний оплатити постачальникові товар у строки й у порядку, зазначеному в Специфікації, а також здійснити перерахування ціни товару в порядку, передбаченому дійсним Договором (Специфікацією).

Сторонами було підписано наступні Специфікації:

- специфікація №278/17/ від 07.05.2018 р. на суму 258121,62 грн.;

- специфікація №278/17/ від 07.05.2018 р. на суму 19440,00 грн.;

- специфікація №278/17/ від 27.08.2018 р. на суму 46827,60 грн.

08.05.2018 р. було підписано додаткові угоди до Специфікацій по Договору №278/17//1 та №278/17//1, якими погоджено зменшення ціни у разі своєчасного і належного виконання покупцем обов'язку з оплати товару.

Згідно п. 2.2 Договору моментом передачі партії товару від постачальника покупцеві є момент підписання покупцем накладної, відповідно до якої зазначена партія товару передається покупцеві.

На виконання умов укладеного Договору ТОВ «Агропром-Центр» було здійснено поставку товару на адресу ФГ «Олежське-Агро» на загальну суму 324389,22 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

- видаткова накладна №1817 від 08.05.2018 р. на суму 258121,62 грн.;

- видаткова накладна №1820 від 10.05.2018 р. на суму 19440,00 грн.;

- видаткова накладна №3129 від 27.08.2018 р. на суму 46827,60 грн.

Відповідно до умов специфікацій покупець повинен був здійснити оплату за поставлений товар до 01.10.2018 р. Однак, як зазначав позивач, відповідачем було лише частково оплачено вартість поставленого товару на суму 20011,97 грн., в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 304377,03 грн.

09.10.2018 р. позивач звернувся до відповідача з претензією щодо виконання умов укладеного договору та оплати заборгованості.

25.10.2018 р. сторонами було укладено додаткову угоду до Договору, за якою змінено указану в Договорі назву постачальника, викладено в новій редакції п. 6.1 і п.3.11 Договору. Сторони дійшли згоди, що у зв'язку з виникненням дебіторської заборгованості ФГ «Олежське-Агро» перед ТОВ «Агропром-Центр» (яка була зафіксована станом на 10.10.2018 р. в сумі 304377,03 грн. основного боргу, 268,5 грн. - курсової різниці, 1521,89 грн. - відсотків за користування товарним кредитом, 2982,90 грн. - пені, 250,17 грн. - 3% річних, 91850,24 грн. - 30% штрафу), покупець може видати, а постачальний прийняти від нього вексель (простий та/або авальований, та/або відсотковий, тощо) на всю суму боргу або на частину боргу, строк погашення такого векселя - за пред'явленням, але не раніше 01.08.2019 р. на суму основного боргу 304377,03 грн.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов закріплених Договором та додатковою угодою до нього, відповідач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача 304.377,03 грн. - основного боргу, 77.616,14 грн. - відсотки за користування товарним кредитом, пеню - 15.212,76 грн., 3% річних - 1.275,87 грн. та 30% штрафу - 114.597,95 грн.

Відповідач відзиву або доказів належного виконання зобов'язань за Договором до суду не надав.

Згідно ст. 14 ГПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 13 ГПК України).

За приписами ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (стаття 74 ГПК України).

Надаючи правову кваліфікацію встановленим обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, належне виконання позивачем умов укладеного сторонами Договору поставки та ненадання відповідачем доказів повної та своєчасної оплати за поставлений товар, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу за Договором в розмірі 304377,03 грн.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 4.2 Договору у випадку несвоєчасної оплати товару, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення платежу за весь період прострочення, а у разі прострочення понад двадцять днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 30% від суми заборгованості, що складається з ціни товару, курсової різниці та товарного кредиту.

На підставі п. 4.2 Договору позивачем нараховано штраф у розмірі 114597,95 грн. та пеню на заборгованість, яка складає:

- за специфікацією №278/17/ пеня 11970,76 грн.;

- за специфікацією №278/17/ пеня 901,56 грн.;

- за специфікацією №278/17/ пеня 2340,44 грн.

В пункті 3.4 Договору визначено, що строки оплати товару вказуються в Специфікації. Якщо товар буде поставлено з відстроченням розрахунків на визначений строк в Специфікації, це вважатиметься товарним кредитом в розумінні ПКУ та ст. 625 ЦК України. Згідно п. 3.4 Договору якщо покупець прострочить оплату Товарного кредиту, на прострочену суму заборгованості (товарний кредит) нараховуються проценти, а при прострочення до десяти днів у розмірі 0,15%, а при простроченні більше ніж на десять днів у розмірі 0,5% за кожен день прострочення від дня, коли товар мав бути оплачений до дня фактичної оплати.

Враховуючи викладене, позивачем здійснено нарахування відсотків з товарного кредиту на прострочену суму заборгованості, які в загальній сумі складають 77616,14 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.1. Постанови ПВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем було нараховано відповідачу:

- за специфікацією №278/17/ три відсотки річних в розмірі 1003,97 грн.;

- за специфікацією №278/17/ три відсотки річних в розмірі 75,61 грн.;

- за специфікацією №278/17/ три відсотки річних в розмірі 196,29 грн.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню 3% річних в загальній сумі 1275,87 грн., штрафу - 114597,95 грн., пені - 15212,76 грн. та 77616,14 грн. відсотків з товарного кредиту, суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи встановлені обставини, зазначені положення діючого законодавства України і умови укладеного сторонами Договору, наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, суд задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фермерського господарства "ОЛЕЖСЬКЕ-АГРО" (64821, Харківська обл., Близнюківський район, село Дунине, ВУЛИЦЯ КВІТНЕВА, будинок 17, ідентифікаційний код особи 37896274) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОМ-ЦЕНТР" (04080, м.Київ, Подільський район, ВУЛИЦЯ КИРИЛІВСЬКА, будинок 60, корпус П, офіс 9, ідентифікаційний код особи 30211319) 304377,03 грн. - основного боргу, 77616,14 грн. - відсотків за користування товарним кредитом, 15212,76 грн. - пені, 1275,87 грн. - 3% річних, 114597,95 грн. - 30% штрафу та 7696,20 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 25.02.2019 р.

Суддя Л.С. Лаврова