ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2019 р. Справа№ 910/15009/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Чебаненко О.І., адвокат, ордер №204612 від 05.03.2018;

від відповідача - Журавель Р.О., адвокат, ордер №098983 від 18.01.2019, Голумбовський Д.Г., адвокат, ордер №522562 від 21.01.2019,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВІДІ ВАН" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/15009/17 (суддя Гумега О.В., повний текст складено - 08.12.2017) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Електро Інтерсервіс" до товариства з обмеженою відповідальністю "ВІДІ ВАН" про стягнення 391 000, 00 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ЕЛЕКТРО ІНТЕРСЕРВІС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ВІДІ ВАН" про стягнення 391 000,00 грн. попередньо оплаченого, проте не поставленого відповідачем товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/15009/17 позов задоволено повністю, вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 391 000,00 грн. попередньої оплати.

При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині як поставки товару, так і повернення суми попередньої оплати.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на виконання ним зобов'язань з поставки товару позивачу.

Представники апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні підтримали вимоги за апеляційною скаргою.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ЕЛЕКТРО ІНТЕРСЕРВІС" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "ВІДІ ВАН" (продавець) 24.07.2014 укладено Договір купівлі - продажу № 197, за умовами якого продавець зобов'язався продати позивачу товари торгівельної

марки "ВІДІВАН" (далі - товар), а також торгівельне обладнання з метою повноцінної діяльності магазину, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар та торгове обладнання на умовах, зазначених в Договорі (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 4.1. Договору покупець зобов'язується оплачувати товар на умовах 100% передплати на рахунок продавця.

На виконання умов договору позивачем було здійснено оплату товару, що підтверджується платіжними дорученнями № 26 від 08.08.2014, № 29 від 13.08.2014, № 30 від 14.08.2014 № 31 від 15.08.2014, № 32 від 18.08.2014, № 36 від 02.09.2014, № 40 від 12.09.2014, № 41 від 22.09.2014, на загальну суму 391 000, 00 грн.

Відповідач свої зобов'язання щодо поставки товару не виконав, як і не повернув позивачу в повному обсязі кошти, сплачені за товар.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів в сумі 391 000, 00 грн., які є сумою попередньої оплати товару.

Судом першої інстанції вказані вимоги задоволено.

Колегія суддів погоджується із задоволенням позовних вимог, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як визначено п. 3 ч. 1 ст. Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 663 Цивільного кодексі України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2.1 договору поставка товару здійснюється на підставі сезонного замовлення.

Враховуючи посилання відповідача на здійснення поставки товару позивачу, доводи скаржника про неотримання ним сезонного замовлення визнаються колегією суддів необґрунтованими, та відповідно строк поставки є таким, що настав.

Відповідач не виконав своє зобов'язання з поставки попередньо оплаченого позивачем товару.

Належних доказів протилежного відповідачем до суду не надано.

Стосовно посилань апелянта на те, що ним було виконано своє зобов'язання та поставлено товар позивачу за видатковими накладними, слід зазначити наступне.

Так, на підтвердження обставин передачі товару позивачу відповідачем було надано видаткові накладні, лист позивача № 24-07 від 24.07.2014 з проханням відправляти куплений товар на адресу ОСОБА_5, квитанції про прийом вантажу, в яких отримувачем вантажу зазначено -ОСОБА_5.

В свою чергу, позивач заперечував факт отримання товару від відповідача та вказував, що лист № 24-07 від 24.07.2014 з проханням відправляти куплений товар на адресу вказаної особи, так само як і видаткові накладні, надані відповідачем, є підробленими документами.

З метою з'ясування спірних обставин судом апеляційної інстанції було призначено судову почеркознавчу та судову технічну експертизи.

На вирішення судової почеркознавчої експертизи було поставлено наступні питання:

1) Однією чи різними особами виконані підписи у договорі купівлі-продажу №197 від 24.07.2014 (примірник 1), у договорі купівлі-продажу №197 від 24.07.2014 (примірник 2) зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ЕЛЕКТРО ІНТЕРСЕРВІС" та у видаткових накладних №113-000223 від 04.09.2014 на суму 59 754,49 грн., №113-000212 від 28.08.2014 на суму 6 698,57 грн., №113-000224 від 04.09.2014 на суму 34 229,27 грн., №113-000211 від 28.08.2014 на суму 59 840,11 грн., №113-000210 від 07.08.2014 на суму 59 711,41 грн., №113-000236 від 22.09.2014 на суму 55 607,80 грн., №113-000222 від 04.09.2014 на суму 58 810,19 грн., №113-000230 від 12.09.2014 на суму 12 593,66 грн., №113-000229 від 12.09.2014 на суму 21 331,37 грн. у графі "Отримал(а)"?

2) В один чи в різні періоди часу було виконано підписи у видаткових накладних №113-000223 від 04.09.2014 на суму 59 754,49 грн., №113-000212 від 28.08.2014 на суму 6 698,57 грн., №113-000224 від 04.09.2014 на суму 34 229,27 грн., №113-000211 від 28.08.2014 на суму 59 840,11 грн., №113-000210 від 07.08.2014 на суму 59 711,41 грн., №113-000236 від 22.09.2014 на суму 55 607,80 грн., №113-000222 від 04.09.2014 на суму 58 810,19 грн., №113-000230 від 12.09.2014 на суму 12 593,66 грн., №113-000229 від 12.09.2014 на суму 21 331,37 грн. у графі "Отримал(а)", у договорі купівлі-продажу №197 від 24.07.2014 (примірник 1) та у договорі купівлі-продажу №197 від 24.07.2014 (примірник 2) зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ЕЛЕКТРО ІНТЕРСЕРВІС"?

На вирішення судової технічної експертизи було поставлено наступні питання:

1) Чи нанесено відтиск печатки у договорі купівлі-продажу №197 від 24.07.2014 (примірник 1), у договорі купівлі-продажу №197 від 24.07.2014 (примірник 2) та у видаткових накладних №113-000223 від 04.09.2014 на суму 59 754,49 грн., №113-000212 від 28.08.2014 на суму 6 698,57 грн., №113-000224 від 04.09.2014 на суму 34 229,27 грн., №113-000211 від 28.08.2014 на суму 59 840,11 грн., №113-000210 від 07.08.2014 на суму 59 711,41 грн., №113-000236 від 22.09.2014 на суму 55 607,80 грн., №113-000222 від 04.09.2014 на суму 58 810,19 грн., №113-000230 від 12.09.2014 на суму 12 593,66 грн., №113-000229 від 12.09.2014 на суму 21 331,37 грн., печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ЕЛЕКТРО ІНТЕРСЕРВІС", експериментальні та вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження?

2) Чи відповідають відтиски печаток у договорі купівлі-продажу №197 від 24.07.2014 (примірник 1) відтискам печаток, які проставлені у договорі купівлі-продажу №197 від 24.07.2014 (примірник 2) та у видаткових накладних №113-000223 від 04.09.2014 на суму 59 754,49 грн., №113-000212 від 28.08.2014 на суму 6 698,57 грн., №113-000224 від 04.09.2014 на суму 34 229,27 грн., №113-000211 від 28.08.2014 на суму 59 840,11 грн., №113-000210 від 07.08.2014 на суму 59 711,41 грн., №113-000236 від 22.09.2014 на суму 55 607,80 грн., №113-000222 від 04.09.2014 на суму 58 810,19 грн., №113-000230 від 12.09.2014 на суму 12 593,66 грн., №113-000229 від 12.09.2014 на суму 21 331,37 грн.?

3) Чи нанесено відтиск печатки у договорі купівлі-продажу №197 від 24.07.2014 (примірник 1), у договорі купівлі-продажу №197 від 24.07.2014 (примірник 2) та у видаткових накладних №113-000223 від 04.09.2014 на суму 59 754,49 грн., №113-000212 від 28.08.2014 на суму 6 698,57 грн., №113-000224 від 04.09.2014 на суму 34 229,27 грн., №113-000211 від 28.08.2014 на суму 59 840,11 грн., №113-000210 від 07.08.2014 на суму 59 711,41 грн., №113-000236 від 22.09.2014 на суму 55 607,80 грн., №113-000222 від 04.09.2014 на суму 58 810,19 грн., №113-000230 від 12.09.2014 на суму 12 593,66 грн., №113-000229 від 12.09.2014 на суму 21 331,37 грн. однією і тією самою печаткою?

За результатом проведення вказаних судових експертиз експертами Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз було складено Висновки.

Так, згідно Висновку експерта №3754 від 30.10.2018 криміналістичної судово - почеркознавчої експертизи з дослідження підписів:

Підписи від імені ОСОБА_6, розташовані у графі "Покупатель" у договорі купівлі-продажу №197 від 24.07.2014 (примірник 1), у договорі купівлі-продажу №197 від 24.07.2014 (примірник 2) зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ЕЛЕКТРО ІНТЕРСЕРВІС", виконані однією особою.

Підписи у видаткових накладних №113-000223 від 04.09.2014 на суму 59 754,49 грн., №113-000212 від 28.08.2014 на суму 6 698,57 грн., №113-000224 від 04.09.2014 на суму 34 229,27 грн., №113-000211 від 28.08.2014 на суму 59 840,11 грн., №113-000210 від 07.08.2014 на суму 59 711,41 грн., №113-000236 від 22.09.2014 на суму 55 607,80 грн., №113-000222 від 04.09.2014 на суму 58 810,19 грн., №113-000230 від 12.09.2014 на суму 12 593,66 грн., №113-000229 від 12.09.2014 на суму 21 331,37 грн. у графі "Отримал(а)", виконані із застосуванням технічних прийомів, зокрема, шляхом перемальовування "напросвіт" з підпису від імені ОСОБА_6, розташованого у графі "Покупатель" на примірнику №2 договору купівлі-продажу №197 від 24.07.2014, який слугував "моделлю" для такого перемальовування.

Вирішити питання ухвали стосовно того, в один чи в різні періоди часу було виконано підписи у видаткових накладних №113-000223 від 04.09.2014 на суму 59 754,49 грн., №113-000212 від 28.08.2014 на суму 6 698,57 грн., №113-000224 від 04.09.2014 на суму 34 229,27 грн., №113-000211 від 28.08.2014 на суму 59 840,11 грн., №113-000210 від 07.08.2014 на суму 59 711,41 грн., №113-000236 від 22.09.2014 на суму 55 607,80 грн., №113-000222 від 04.09.2014 на суму 58 810,19 грн., №113-000230 від 12.09.2014 на суму 12 593,66 грн., №113-000229 від 12.09.2014 на суму 21 331,37 грн. у графі "Отримал(а)", у договорі купівлі-продажу №197 від 24.07.2014 (примірник 1) та у договорі купівлі-продажу №197 від 24.07.2014 (примірник 2) зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ЕЛЕКТРО ІНТЕРСЕРВІС" у Львівському науково - дослідному інституті судових експертиз немає можливості у зв'язку з відсутністю необхідної приладної бази.

В свою чергу, згідно Висновку експерта №3755 від 08.11.2018 із судово - технічної експертизи друкарських форм:

Відтиски круглої печатки від імені ТОВ "КОМПАНІЯ "ЕЛЕКТРО ІНТЕРСЕРВІС" № 39013420 у договорі купівлі-продажу №197 від 24.07.2014 (примірник 1), у договорі купівлі-продажу №197 від 24.07.2014 (примірник 2) нанесені однією і тією ж друкарською формою, а саме круглою печаткою ТОВ "КОМПАНІЯ "ЕЛЕКТРО ІНТЕРСЕРВІС" № 39013420, експериментальні та вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження.

Відтиски круглої печатки від імені ТОВ "КОМПАНІЯ "ЕЛЕКТРО ІНТЕРСЕРВІС" № 39013420 у видаткових накладних №113-000223 від 04.09.2014 на суму 59 754,49 грн., №113-000212 від 28.08.2014 на суму 6 698,57 грн., №113-000224 від 04.09.2014 на суму 34 229,27 грн., №113-000211 від 28.08.2014 на суму 59 840,11 грн., №113-000210 від 07.08.2014 на суму 59 711,41 грн., №113-000236 від 22.09.2014 на суму 55 607,80 грн., №113-000222 від 04.09.2014 на суму 58 810,19 грн., №113-000230 від 12.09.2014 на суму 12 593,66 грн., №113-000229 від 12.09.2014 на суму 21 331,37 грн. нанесені однією і тією ж друкарською формою.

Ці відтиски нанесені не круглою печаткою ТОВ "КОМПАНІЯ "ЕЛЕКТРО ІНТЕРСЕРВІС" № 39013420, експериментальні та вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження, а іншою друкарською формою.

Вказані Висновки судових експертизи приймаються колегією суддів, як належні докази, та справа розглядається з їх урахуванням.

Отже, наведеними Висновками встановлено, що підписи у видаткових накладних, які були надані відповідачем на підтвердження обставин поставки товару позивачу, у графі "Отримал(а)", виконані із застосуванням технічних прийомів, зокрема, шляхом перемальовування "напросвіт" з підпису від імені ОСОБА_6, розташованого у графі "Покупатель" на примірнику №2 договору купівлі-продажу №197 від 24.07.2014, який слугував "моделлю" для такого перемальовування, а відтиски печатки від імені ТОВ "КОМПАНІЯ "ЕЛЕКТРО ІНТЕРСЕРВІС" на вказаних накладних, нанесені не круглою печаткою ТОВ "КОМПАНІЯ "ЕЛЕКТРО ІНТЕРСЕРВІС", експериментальні та вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження, а іншою друкарською формою.

З огляду на вищевикладене, видаткові накладні, надані відповідачем на підтвердження поставки позивачу попередньо оплаченого ним товару, не доводять відповідно вказаних обставин, а тому не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Стосовно посилань апелянта на лист позивача № 24-07 від 24.07.2014 з проханням відправляти куплений товар на адресу ОСОБА_5, а також на квитанції про прийом вантажу, в яких отримувачем вантажу зазначено -ОСОБА_5, слід зазначити наступне.

Так, позивач заперечує складання та направлення відповідачу вказаного листа, а також вказує, що зазначена особа - ОСОБА_5 ніколи не була співробітником ТОВ "КОМПАНІЯ "ЕЛЕКТРО ІНТЕРСЕРВІС", будь - яких договорів із нею не укладалось, довіреностей на ім'я зазначеної особи щодо отримання товару не видавалося.

Відповідач, в свою чергу, доказів протилежного не надав. Так, зокрема, апелянтом не надано доказів на підтвердження повноважень у вказаної особи на отримання товару, а тому відповідно квитанції про прийом вантажу зазначеною особою не можуть підтвердити ті обставини, які відповідач намагається довести.

Крім цього, слід зазначити, що із вказаних квитанцій про прийом вантажу не вбачається того, що згідно зазначених документів було поставлено саме той товар, постачання якого було передбачено умовами укладеного між сторонами договору.

Так, зазначені квитанції не містять жодних ідентифікаційних ознак товару.

З огляду на викладене, надані відповідачем лист № 24-07 від 24.07.2014, а також квитанції про прийом вантажу жодним чином не підтверджують обставин виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором в частині поставки товару позивачу.

Стосовно наданих відповідачем на стадії апеляційного провадження податкових накладних, якими, на думку апелянта, підтверджуються обставини поставки товару позивачу, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідач жодних доказів на підтвердження неможливості подання вказаних податкових накладних до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього не надав.

При цьому, зазначені документи були подані відповідачем навіть не разом із апеляційною скаргою, а пізніше, вже під час її розгляду по суті.

Посилання скаржника про те, що на момент винесення оскаржуваного рішення у відповідача не було необхідності доводити свою позицію стосовно поставки товару документами, які не стосуються господарських операцій, визнаються колегією суддів необґрунтованими, оскільки жодним чином не свідчать про наявність неможливості вчасного подання їх до місцевого господарського суду.

У будь - якому випадку вказані докази не можуть підтвердити обставин поставки позивачу товару за договором та відповідно обставин його прийняття товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Електро Інтерсервіс".

Так, відображення самим відповідачем у податкових накладних певних відомостей не може підтвердити того, що товар за договором був дійсно поставлений відповідачем та отриманий позивачем.

Доводи апелянта про те, що особою, яка повинна відповідати за даним позовом є саме перевізник - ТОВ "Делівері" колегією суддів відхиляються, з огляду на наступне.

Так, предметом пред'явленого позивачем позову є стягнення попередньо оплаченої вартості непоставленого відповідачем товару.

Згідно умов укладеного між сторонами договору саме відповідач (продавець) є стороною зобов'язаною здійснити поставку товару відповідачу. При цьому, саме продавцю позивачем було оплачено вартість товару. Відповідно відповідальною стороною за невиконання свого зобов'язання з поставки оплаченого позивачем товару є саме відповідач.

Таким чином, доводи апелянта про неналежність обраного позивачем відповідача є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Отже, відповідачем не доведено належними засобами доказування обставин поставки позивачу попередньо оплаченого ним товару.

Частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред'явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

Частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред'явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред'явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач у майже трирічний строк з дати здійснення позивачем останнього платежу за товар не поставив його позивачу, покупець набув права на повернення сплаченої суми попередньої оплати.

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, оскільки позивач сплатив суму попередньої оплати, тоді як відповідач не передав товар, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимога позивача про повернення попередньої оплати за товар підлягає задоволенню повністю.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, а також витрати позивача за проведення судової експертизи покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВІДІ ВАН" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/15009/17 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/15009/17.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ВІДІ ВАН" (01004, м. Київ, вул. Басейна, буд. 21, кв. 16; ідентифікаційний код 30305087) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Електро Інтерсервіс" (61050, м. Харків, вул. Харківська Набережена, буд. 6, поверх 2, кімната 7; ідентифікаційний код 39013420) 12 155 грн. витрат за проведення судової експертизи.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 25.02.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

Л.Г. Смірнова