ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2019 р. Справа №907/313/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

секретар судового засідання Лялька Н.Р.,

розглянув апеляційну скаргу Компанії «Meinl Bank AG»

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 14.09.2018 (суддя Ушак І.Г.) про зупинення провадження

у справі № 907/313/18

за позовом Компанії «Meinl Bank AG», м.Відень

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуссо Україна», м.Берегове, Закарпатська обл.,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Компанія «Kanta Prestige LLP», м.Лондон

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

представники:

- від позивача ОСОБА_2,

- від відповідача не зявився,

- від третьої особи не зявився.

02.05.2018 Компанія «Meinl Bank AG» звернулася до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуссо Україна» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Компанії «Kanta Prestige LLP», про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 6-270, т.1).

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 14.09.2018 у справі №907/313/18 зобовязано позивача здійснити переклад ухвал Господарського суду Закарпатської області від 16.07.2018 та 14.08.2018 (про відкриття провадження у даній справі та про відкладення підготовчого засідання), прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів та короткий виклад документа, що підлягає врученню, з метою їх направлення до Центрального органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії для подальшого вручення третій особі, а також зупинено провадження у справі №907/313/18 до надходження відповіді від компетентного органу іноземної держави на судове доручення щодо вручення документів третій особі Компанії «Kanta Prestige LLP».

Постановляючи ухвалу, місцевий господарський суд виходив з необхідності повідомлення третьої особи у спорі, яка є нерезидентом, про розгляд справи та вручення їй процесуальних документів, оскільки у матеріалах справи відсутні докази одержання третьою особою кореспонденції суду, яка була надіслана на зазначену у позовній заяві адресу. Так, суд виходячи з необхідності призначити справу до розгляду з урахуванням розумних строків, пересилання документів та виконання направленого доручення за кордоном, які не узгоджуються із визначеними ГПК України строками проведення підготовчого провадження у справі, необхідності часу для здійснення перекладу судового доручення та документів, що до нього додаються, дійшов висновку про зупинення провадження у справі до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів. Керуючись положеннями п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, суд зобов'язав позивача здійснити переклад на англійську мову документів зазначених в ухвалі, а також позовної заяви з доданими до неї документами, які нотаріально посвідчити та у двох примірниках надати господарському суду у строк до 01.11.2018.

24.09.2018 Компанія «Meinl Bank AG» оскаржила в апеляційному порядку дану ухвалу, просить суд скасувати таку, а справу №907/313/18 направити суду першої інстанції для продовження розгляду. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, оскільки, судом неповно встановлені обставини, які мають значення для справи а правовідносини сторін визначено неправильно, чим порушено низку норм процесуального права.

Підставами для скасування ухвали позивач зазначає наступне:

1) Господарський суд Закарпатської області ухвалами від 07.05.2018, 24.05.2018 і 30.05.2018 у справі №907/313/18 залишав без руху позовну заяву Компанії «Meinl Bank AG», а ухвалою від 16.07.2018 відкрив провадження у справі і призначив підготовче судове засідання на 14.08.2018 (через місяць), у якому відклав розгляд клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у справі № 907/336/18 за позовом ТзОВ «Джуссо Україна» до Компанії «Meinl Bank AG» про визнання недійсним іпотечного договору від 22.04.2015, який послугував підставою позовних вимог у даній справі; 14.09.2018 суд задовольнив клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі для перекладу англійською мовою позовної заяви, всіх додатків до неї, ухвал у справі та направлення через органи юстиції; тому оскаржену ухвалу суду апелянт трактує як постановлену для затягування судового розгляду;

2) ст. 10 Конституції України та ст.10 ГПК України не передбачено обовязку суду викладати процесуальні документи іноземними мовами для зручності учасника справи, а ст. 228 ГПК України передбачено право, а не обовязок суду зупиняти провадження у справі; тому оскаржена ухвала про зупинення порушує право позивача на розгляд справи у межах розумних строків;

3) суд не врахував того, що третя особа отримала електронну копію позовної заяви та додатків 27.04.2018 та паперову у травні 2018 року, тому могла перекласти їх і скористатися професійною правовою допомогою або самостійно відстежити хід розгляду справи на сайтах «Судова влада», Єдиному державному реєстрі судових рішень; крім того, третя особа є «злитим фіктивним підприємством», що перебуває на стадії ліквідації, зі складу якого 14.06.2018 вийшли обидва учасники: Компанії «Wertion Corporation LLC» та «Poramto Group Inc LLC», яка не подає звітність з 10.10.2016, тому очікувати явку їх представника немає сенсу; направлення судом паперових копій ухвал на офіційну адресу чи розміщення відповідної інформації на веб-сайті «Судова влада» є достатніми для повідомлення учасника судового розгляду;

4) усупереч вимог ч. 4 ст.233 ГПК України оскаржена ухвала була постановлена судом без виходу до нарадчої кімнати у залі судового засідання, що підтверджує її незаконність.

Апелянт у додаткових поясненнях від 01.02.2019 стверджує, що законодавство України не містить норм, які б надавали право суд вимагати від позивача перекладу поданих у справі документів з державної мови на іноземну, що підтверджує протиправність оскарженої ухвали, а зупинення провадження у справі незаконним. Крім того, апелянт позбавлений права на компенсацію таких судових витрат, а саме витрат з перекладу та нотаріального посвідчення, тому просить вирішити питання про розподіл судових витрат.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст. 263 ГПК України, не подав відзиву на апеляційну скаргу, хоча був повідомленим належним чином про розгляд справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, яке повернулося на адресу суд.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника апелянта, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з огляду на наступне:

Відповідно до матеріалів справи, 02.05.2018 Компанія «Meinl Bank AG» звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуссо Україна» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Компанії «Kanta Prestige LLP» про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 6-270, т.1).

Ухвалою Господарського Закарпатської області від 07.05.2018 року залишено без руху позовну заяву у справі 907/313/18, оскільки така подана всупереч приписів процесуального закону, а саме позивачем подано документи (додатки до позовної заяви під №№ 2, 3, 5, 6, 8, 9, 10,16, 17), які складені мовою іноземної держави та їх переклад на українську мову без нотаріального засвідчення, а в копіях засвідчених представником позивача. Також були відсутні докази, які підтверджували відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

22.05.2018 на адресу від позивача надійшли документи на часткове виконання ухвали суду, разом з клопотанням про встановлення додаткового строку для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 24.05.2018 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (для подання нотаріально засвідченого перекладу додатків № 5, 8, 10 (копії договору позики від 20.12.2013 з додатками, витягу з реєстру компаній про ліквідацію позичальника, фінансових документів на підтвердження заборгованості та переклади цих документів), який не може перевищувати 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвалою суду від 30.05.2018 позовну заяву залишено без руху, оскільки, за розгляд позовної заяви не сплачено у встановленому законом порядку та розмірі судовий збір, та встановлено позивачу строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою суду від 16.07.2018 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду на 14.08.2018.

Ухвалою суду від 14.08.2018 відкладено підготовче засідання на 14.09.2018 року, з причин відсутності письмової обґрунтованої позиції відповідача та третьої особи по суті спірних відносин та щодо клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у справі №907/336/18 за позовом ТзОВ «Джуссо Україна» до Компанії «Meinl Bank AG» про визнання недійсним іпотечного договору від 22.04.2015, який послугував підставою позовних вимог у даній справі, а також, відсутності доказів одержання третьої особою кореспонденції суду.

Як встановив суд першої інстанції, у судовому засіданні 14.09.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, разом з тим, зазначив, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Компанія «Канта Престіже», м.Лондон, є іноземною особою і повідомлення її про розгляд даної справи належить здійснювати із врученням відповідних документів у порядку передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах шляхом надіслання відповідного судового доручення компетентному органу іноземної держави.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Закарпатської області від 14.09.2018 у справі №907/313/18, якою зобовязано відповідача здійснити переклад ухвал Господарського суду Закарпатської області від 16.07.2018 та 14.08.2018 з метою їх направлення до Центрального органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії для подальшого їх вручення третій особі, а також зупинено провадження у справі №907/313/18 до надходження відповіді від компетентного органу іноземної держави на судове доручення щодо вручення документів третій особі Компанії «Kanta Prestige LLP».

Згідно зі статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що трактування апелянтом ухвал суду першої інстанції від 07.05.2018, 24.05.2018, 30.05.2018, 16.07.2018, 14.08.2018, 14.09.2018 у справі №907/313/18 як таких, що спрямовані на затягування судового розгляду, що порушує його право на розгляд справи у межах розумних строків, є безпідставним, оскільки вказані ухвали, крім ухвали від 14.09.2018, не є предметом дослідження на предмет їх законності у даному апеляційному провадженні; вказані ухвали не можуть бути використані при оцінці наявності чи відсутності підстав для зупинення провадження у справі.

Компанія «Meinl Bank AG» обґрунтувала позовні вимоги тим, що станом на 23.10.2017 Компанією «Kanta Prestige LLP» (позичальник) було припинено будь-які виплати основної суми боргу та відсотків по договору позики від 20.12.2013, при цьому, нею були проігноровані пропозиції Компанії «Meinl Bank AG» (кредитор, іпотекодержатель) щодо мирного врегулювання ситуації. Оскільки 02.01.2018 було прийняте рішення про ліквідацію позичальника, яка була призупинена до вересня 2018 року, позивач звернувся із вимогою про звернення стягнення та реалізацію усього заставленого майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуссо Україна» (іпотекодавця) як майнового поручителя за виконання зобовязань позичальника за іпотечним договором від 22.04.2015.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 статті 172 ГПК України визначено, що позивач зобовязаний до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладання.

Як свідчать матеріали справи провадження у справі, ухвалою від 07.05.2018 суд розяснив позивачу, що наданий ним скріншот сайту mail.gov.ua про надіслання зі свого кабінету в системі «Електронний суд» копії позовної заяви з додатками третій особі на її електронну адресу зазначену в кредитному договорі суперечить приписам підпунктом 17.1 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, у редакції чинній з 15.12.2017, якими передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі. З огляду на те, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система ще не розпочала функціонувати, надсилання документів, зокрема, копій позовної заяви іншим учасникам процесу, належить здійснювати в порядку передбаченому приписами ст. 172 ГПК України, надавши на підтвердження відповідні докази.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Як передбачено частиною першою статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

З огляду на те, що позивач, був ініціатором судового процесу, в оскарженій ухвалі суд розяснив, що зобовязання здійснити ним переклад на англійську мову (нотаріально посвідчений) оскарженої ухвали, ухвали про відкриття провадження у справі від 16.07.2018, ухвали про відкладення підготовчого засідання від 14.08.2018, прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, короткий виклад документа, що підлягає врученню, а також позовної заяви з доданими до неї документами, є доказами, необхідними для вирішення спору, і у випадку їх ненадання до визначеної дати позов може бути залишено без розгляду відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

22.05.2018 Компанія «Meinl Bank AG» надало докази надсилання позовної заяви Компанії «Kanta Prestige LLP» з описом вкладення цінного листа на адресу: ОСОБА_3, вул. Персі,5 Фіцровія W1T1DG, Лондон, Обєднане Королівство (а.с. 59, 60, т. 2)

Крім того, Господарський суд Закарпатської області надсилав Компанії «Kanta Prestige LLP» ухвали про відкриття провадження у справі та відкладення розгляду справи, за вищезазначеною адресою, яка була вказана позивачем.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази отримання третьою особою ухвал.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про наявність обовязку в суду перевірити чи було вручено примірники ухвал всім учасникам справи, чи були спроби вручення поштового відправлення відділенням поштового зв'язку, чи надійшло відповідне поштове відправлення до поштового відділення за адресою учасників справи, у тому числі третьої особи, а також обовязку пересвідчитися у тому, що неможливість отримання примірника ухвали з датою та часом призначеного судового засідання залежало саме від волі учасника та не було спричинено іншими об'єктивними обставинами.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Разом з тим порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у справі регламентовано відповідним процесуальним законом - Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов'язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

За змістом ст. 367 ГПК України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 228 цього Кодексу - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори України» визначає, що чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 1965), яка імплементована в національне законодавство Законом України від 19.10.2000 №2052-III і набрала чинності для України з 26.11.2000, встановлено спеціальний порядок оформлення та вручення судових та позасудових документів.

Особливості виконання названої Конвенції визначено розділом VI Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 N 1092/5/54 з наступними змінами і доповненнями (далі - Інструкція).

Так, відповідне доручення про вручення документів за кордоном складається судом у формі прохання згідно з додатком до Інструкції. Заповненню з урахуванням приписів пунктів 6.2.1 і 6.2.2 Інструкції підлягають дві частини формуляра: «Прохання» і «Короткий виклад документа». Якщо формуляр складається українською мовою, то його обов'язково необхідно супроводжувати перекладом французькою чи англійською мовами або мовою запитуваної держави. Доручення щодо вручення документів за кордоном надсилаються безпосередньо до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою згідно зі ст. 2 Конвенції, або через Міністерство юстиції України.

Пунктом 2.3 Інструкції передбачено, що доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України; якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, належить додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України; документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

Згідно з ст. 2 Конвенції, кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов'язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6. Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно із своїм правом.

Приписами статті 3 Конвенція встановлює, що орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої держави, направляють центральному органу запитуваної держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Конвенції центральний орган запитуваної держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або; b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 15 Конвенції кожна договірна держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією; b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців; c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Центральним органом Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії у розумінні ст. ст. 2, 6 та 18 Конвенції відповідно до інформації, розміщеної на веб-сайті Гаазької конференції з міжнародного приватного права (http://www.hcch.net), до якого слід надсилати судове доручення про вручення документів третій особі Компанії «Канта Престіже», є Senior Master, Foreign Process Section Room E16 Royal Coarts of Justice Strand London WC2A2LL.

Достовірної інформації щодо наявності на території України офіційно зареєстрованого представництва третьої особи на момент розгляду справи у суду відсутні.

За таких обставин, для належного повідомлення третьої сторони про розгляд справи необхідно їй вручити ухвалу з перекладом на англійську мову через Центральний орган запитуваної Держави.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що з метою забезпечення процесуальних прав учасників у справі, зокрема, третьої особи, яка є нерезидентом, слід було повторно повідомити про розгляд справи в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 1965), у звязку з чим зупинити апеляційне провадження у справі.

Згідно із положеннями статті 195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1 - 3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 15 Конвенції, якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з'явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території, документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

З огляду на викладене, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції має розглянути справу у межах строків передбачених вимогами ГПК України та із врахуванням вимог Конвенції.

Відповідно до ч. 4 ст. 233 ГПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти;

Частинами 1, 3 ст. 224 ГПК України встановлено, що учасники справи мають право ознайомитися з технічним записом судового процесу, протоколом судового засідання та протягом п'яти днів з дня підписання протоколу у справі подати до суду письмові зауваження з приводу неповноти або неправильності технічного запису або відомостей, вміщених у протоколі судового засідання. У разі пропуску строку подання зауважень і відсутності підстав для його поновлення суд залишає їх без розгляду.

Щодо аргументів апелянта, що оскаржена ухвала була постановлена судом без виходу до нарадчої кімнати у залі судового засідання, колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні зауваження апелянта щодо неправильності чи неповноти протоколу судового засідання.

Крім того, статтею 277 ГПК України визначено підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, а частиною 2 ст. 277 ГПК України вказано, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Оскільки у цій справі суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Твердження скаржника, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують висновку суду першої інстанції про відсутність необхідності для повідомлення третьої сторони.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, як такої, що ухвалена відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 269, 273, 275, 276, 277, 282, 284, 287 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 14.09.2018 про зупинення провадження у справі №907/313/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Компанії «Meinl Bank AG» - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Справу повернути в Господарський суд Закарпатської області.

Повний текст постанови складено 27.02.2019.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік