ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

25 лютого 2019 року м.Тернопіль Справа №921/110/19
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши заяву без номеру від 22.02.2019 (вх.№137 від 22.02.2019) товариства з обмеженою відповідальністю «КАН КОМПАНІ», м.Київ

про забезпечення позову, поданої згідно з ч.2 ст.139 ГПК України

до відповідача: приватного підприємства фірми «АМН ТРАНС», м.Тернопіль

про визнання права власності на обєкти нерухомості,

без виклику (повідомлення) учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

Заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «КАН КОМПАНІ», м.Київ звернувся 22.02.2019 (згідно відтиску штампу вхідної кореспонденції суду за вх.№137) до Господарського суду Тернопільської області, із заявою про забезпечення позову до його пред'явлення, у відповідності до норм Глави 10 Господарського процесуального кодексу України, в якій просить суд забезпечити позов про визнання права власності на обєкти нерухомості:

- шляхом заборони керівним органам, представникам та іншим уповноваженим особам приватного підприємства фірма «АМН ТРАНС» вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, знищення, пошкодження, розбирання (наслідком чого буде зменшення його цінності) чи передачу на інших підставах нерухомого майна, що знаходяться за адресою: вул.Гайова, 44, м.Тернопіль, а саме:

1) загальною площею 69,4м2, що складається з адмінбудинку під літерою «Б», площею 69,4 м2, замощення 2/3 частини, поз. І.;

2) загальною площею 682м2, що складається з торгово-офісного приміщення під літерою «В», площею 169,9м2, складського приміщення під літерою «Г», площею 210,9м2, складських приміщень під літерою «Д», площею 301,2м2, 1/3 частини огорожі, 1;

3) 1/3 частина огорожі, до вирішення господарської справи по суті та набрання рішенням суду законної сили;

- шляхом передачі вказаного нерухомого майна на зберігання товариству з обмеженою відповідальністю «АГРО СПАР МАШИНЕРІ» (вул.Митрополита Шептицького, 6, 3 поверх, м.Тернопіль, ідентифікаційний код 41413542), до вирішення господарської справи по суті та набрання судовим рішенням законної сили.

Просить, в порядку ч.3 ст.140 ГПК України, для надання пояснень чи додаткових доказів викликати представника ТОВ «КАН КОМПАНІ» адвоката ОСОБА_1

У поданій заяві товариство вказує на набуття права власності на об'єкти нерухомого майна, що розташовані по вул.Гайова, 44 у м.Тернополі, на підставі договорів купівлі-продажу за реєстровими №№2284, 2297 від 12.12.2018, укладених з продавцем товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНАДАР ТОРГ», та договорів поділу нерухомого майна в натурі, що є спільною частковою власністю за реєстровими №№2311, 2312 від 13.12.2018, укладених з товариством з обмеженою відповідальністю «КАН КОМПАНІ», котрі посвідчено приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_2, та проведення державної реєстрації права власності на придбану нерухомість.

Однак, приватне підприємство фірма «АМН ТРАНС» не визнає права власності на придбане нерухоме майно за ТОВ «КАН КОМПАНІ», оскільки в грудні 2018 року звернулося, в порядку ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», до Міністерства юстиції України із скаргою про скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень за ТОВ «КАН КОМПАНІ» та просило поновити запис про державну реєстрацію, який припинено. За результатами розгляду скарги, згідно наказу Міністерства юстиції України №240/5 від 28.01.2019 скасовано рішення про державну реєстрацію права власності товариства на обєкти нерухомості, набуті заявником за вказаними договорами купівлі-продажу.

Наведеними обставинами ТОВ «КАН КОМПАНІ» обґрунтовує необхідність подальшого судового захисту права власності на обєкти нерухомості з огляду на вчинення відповідачем протиправних дій по оскарженню державної реєстрації права власності, що полягають у створенні заявнику перешкод в реалізації права власності щодо обєктів нерухомого майна та намаганні відповідача у позасудовий спосіб вирішити питання, що стосуються права власності на спірні обєкти нерухомого майна; просить суд забезпечити позов до його предявлення до суду з метою забезпечення в майбутньому виконання рішення суду.

Також, згідно долучених до заяви документів слідує, що в межах досудового розслідування кримінального провадження №0003647 від 13.12.2018, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.02.2019 у справі №607/2490/19 (провадження №1-кс-607/1703/2019) судом накладено арешт на нерухоме майно, що розташоване за адресою: вул.Гайова, 44, м.Тернопіль (складські приміщення під літ.«Е», площею 277,4м2, складські приміщення під літ.«Є», площею 12,5м2, складські приміщення під літ.«Ж», площею 109,8м2, 1/3 частина замощення, І; майстерня під літ.«А», площею 1907,4м2, прохідна під літ.«Ж», огорожа 2/3 частини, поз 1-2; адмінбудинок під літ.«Б», площею 69,4м2, замощення 2/3 частини, поз. І.; торгово-офісні приміщення під літ.«В», площею 169,9м2, складські приміщення під літ.«Г», площею 210,9м2, складські приміщення під літ.«Д», площею 301,2м2, 1/3 частина огорожі, 1.; 1/3 частина огорожі, 2., що знаходяться за адресою: вул.Гайова, 44, м.Тернопіль та на праві власності належать ПП фірмі «АМН ТРАНС»; земельну ділянку за кадастровим номером :09:002:0011, що знаходиться за адресою: вул.Гайова, 44, м.Тернопіль, та належить на праві власності Тернопільській міській раді, (перебуває на праві постійного користування у ПП фірми «АМН ТРАНС») шляхом заборони ТОВ «БЛЕКБРЕНД СЕРВІС», ТОВ «КАН КОМПАНІ», ПП Фірмі «АМН ТРАНС», Тернопільській міській раді їх представникам, уповноважених ними особам, орендарям, суборендарям на відчуження, користування та розпорядження даним майном. Дане майно відноситься до категорії речових доказів у кримінальному провадженні, є обєктом кримінально протиправних дій, відтак арешт накладено з метою перевірки законності набуття права власності на обєкти та з метою уникнення вчинення дій по відчуженню нерухомого майна, з метою запобігання будь якими особами будь яким способом привласнення нерухомого майна та земельної ділянки в цілому, запобігання вчинення повторних дій з їх перереєстрації.

Згідно ухвали від 01.02.2019 в Державному реєстрі речових прав проведено державну реєстрацію обтяжень майна, про що свідчить долучена заявником ОСОБА_3 довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №154453380 від 30.01.2019.

Згодом, 07.02.2019 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/2671/19 прийнято ухвалу про скасування арешту в частині користування суборендарем - ТОВ «АГРО СПАР МАШИНЕРІ» майном, а саме: складськими приміщеннями під літ.«Е», площею 277,4м2, складськими приміщеннями під літ.«Є», площею 12,5м2, складськими приміщеннями під літ.«Ж», площею 109,8м2, 1/3 частиною замощення, І; майстернею під літ.«А», площею 1907,4м2, прохідною під літ.«Ж», огорожею 2/3 частини, поз 1-2; адмінбудинком під літ.«Б», площею 69,4м2, замощенням 2/3 частини, поз. І.; торгово-офісними приміщеннями під літ.«В», площею 169,9м2, складськими приміщеннями під літ.«Г», площею 210,9м2, складськими приміщеннями під літ.«Д», площею 301,2м2, 1/3 частини огорожі, 1; 1/3 частини огорожі, 2. Арешт в частині заборони розпоряджатися вказаними обєктами - залишено в силі.

Посилаючись на відсутність можливості у ТОВ «КАН КОМПАНІ», ПП фірми «АМН ТРАНС», ТОВ «Блекбренд Сервіс» користуватися та зберігати в належному стані спірне майно, заявник просить передати на зберігання спірне нерухоме майно, що розташоване по вул.Гайова, 44 у м.Тернополі на відповідальне зберігання даному суборендарю, вказуючи, що дана юридична особа є сторонньою незацікавленою особою щодо предмету спору.

Згідно з ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

В даному випадку суд не вбачає необхідності здійснення виклику представника заявника для зясування додаткових обставин, з огляду на долучені до заяви матеріали, вказані заявником підстави та спосіб забезпечення позову, а також зважаючи на процесуально стислі строки розгляду заяви (2 дні).

Розглянувши заяву ТОВ «КАН КОМПАНІ» про забезпечення позову, подану згідно з ч.2 ст.139 ГПК України, та додані до неї документи, суд не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з такого.

Як слідує зі змісту поданої заяви, предметом майбутнього позову товариства буде визнання права власності на обєкти нерухомості, придбані останнім на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, укладених згідно вимог законодавства 12.12.2018 та договорів поділу нерухомого майна в натурі, що є спільною частковою власністю від 13.12.2018, з підстав їх оспорення (невизнання) приватним підприємством фірмою «АМН ТРАНС», про що свідчать вчинені Міністерством юстиції України дії по скасуванню державної реєстрації права власності на нерухомість згідно наказу Міністерства юстиції України №240/5 від 28.01.2019 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» за скаргою фірми. Метою позову буде захист та поновлення порушеного приватним підприємством фірмою «АМН ТРАНС» права власності ТОВ «КАН КОМПАНІ», за захистом якого товариство має намір звернутися до суду. Будь-якої іншої підстави майбутнього позову заявником не вказано.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору (п.2 та п.7).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві чи іншим особам вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом відповідних заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд зауважує, що рішення, у разі задоволення вимоги про визнання права власності на обєкти нерухомості, не вимагатиме примусового виконання.

Між тим, за приписами процесуального закону особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем ти чи інших дій.

Відповідно до п.п.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (п.1 ст.77 ГПК України).

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У поданій заяві ТОВ «КАН КОМПАНІ» зазначає про протиправність дій приватного підприємства фірми «АМН ТРАНС», що полягають у створенні перешкод ТОВ «КАН КОМПАНІ» в реалізації останнім права власності на спірні обєкти нерухомості, які полягають у намаганні ПП фірми «АМН ТРАНС» вирішити питання права власності поза судовим порядком, шляхом звернення в «квазісудові» органи з метою позбавлення ТОВ «КАН КОМПАНІ» зареєстрованого права власності на придбану нерухомість. На цій підставі заявник стверджує, що ПП фірма «АМН ТРАНС» може відчужити, знищити, пошкодити, розібрати (наслідком чого буде зменшення його цінності) чи передати на інших підставах спірні обєкти нерухомості, що утруднить захист майнових прав товариства у майбутньому при розгляді судом спору.

В обґрунтування зазначених тверджень про протиправність дій ПП фірми «АМН ТРАНС» та ймовірну можливість відчуження чи погіршення стану спірного майна товариством долучено копію наказу Міністерства юстиції України №240/5 від 28.01.2019.

Як слідує з наказу Міністерства юстиції України №240/5 від 28.01.2019 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» такий прийнято відповідно до ч.ч.2, 5 ст.26, пп.«а», «г» п.2 ч.6 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п.12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015, на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 25.01.2019 за результатами розгляду скарги приватного підприємства фірми «АМН ТРАНС» від 12.12.2018 №12/2, доповнень до неї №15/2 від 15.01.2019 та №22/2 від 22.01.2019.

Згідно наказу №240/5 від 28.01.2019 Міністерством юстиції України скасовано державну реєстрацію, зокрема права власності заявника на спірні обєкти нерухомості.

Статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав. Зокрема особа, яка вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю, реєстраційною дією державного реєстратора, порушено її права вправі оскаржити такі дії до Міністерства юстиції України та його територіальних органів. За результатами розгляду скарги останні приймають мотивоване рішення.

Таким чином, суд констатує, що подання ПП фірмою «АМН ТРАНС» скарги №12/2 від 12.12.2018 до Міністерства юстиції України відповідало вимогам закону про державну реєстрацію речових прав та Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

Відповідно до Інформації з Реєстру прав та їх обтяжень №154453380 від 30.01.2019 вбачається, що на даний час спірні обєкти нерухомості перебувають під арештом згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 01.02.2019 у справі №607/26205/18.

Наведеним спростовуються твердження заявника про потенційну можливість відчуження спірних обєктів нерухомості будь-якою особою, в тому числі ПП фірмою «АМН ТРАНС»; також перебування частини приміщень у користуванні ТОВ «АГРО СПАР МАШИНЕРІ» спростовує доводи заявника про можливість доступу ПП фірми «АМН ТРАНС» до приміщень з метою вчинення дій, спрямованих на погіршення стану такого майна. Доказів, які б свідчили про протилежне, чи про наявність підстав стверджувати що ПП фірма «АМН ТРАНС» вчиняє чи має намір вчинити дії, спрямовані на погіршення стану спірних приміщень, їх відчуження, тощо заявником не надано, а також не зазначено про їх існування.

Такі твердження заявника є лише припущенням, а тому не свідчать про реальну загрозу в майбутньому у невиконанні рішення господарського суду про визнання права власності за заявником на підставі вчинених правочинів.

Водночас, суд погоджується, що факт невизнання або оспорення права власності товариства на спірні обєкти може бути предметом судового розгляду відповідно до приписів ст.392 ЦК України.

Оскільки заявляючи про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявником не доведено письмовими доказами обставин, з якими законодавство повязує необхідність їх вжиття, правових підстав для задоволення заяви ТОВ «КАН КОМПАНІ» суд не вбачає.

Керуючись 2, 4, 5, 7 13, 14, 15, 136-140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «КАН КОМПАНІ», м.Київ, без номеру від 22.02.2019 (вх.№137 від 22.02.2019) про забезпечення позову (до предявлення позову) до приватного підприємства фірми «АМН ТРАНС», м.Тернопіль, про визнання права власності на обєкти нерухомості, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст.ст.254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 25.02.2019.

Суддя Н.О. Андрусик