ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" лютого 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2277/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Волкова Р.В.,

секретар судового засідання Аганін В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/2277/18

за позовом: Акціонерного товариства "Одесаобленерго" (вул. Миколи Боровського, 28Б, Одеса, Одеська область, 65031),

до відповідача: Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ" (Сквер Серединський, 1, Одеса, Одеська область, 65091),

про стягнення заборгованості у розмірі 1 441 114,39 грн

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Одесаобленерго" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ", в якому просило стягнути 2113472,51 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.10.2018 р. позовну заяву (вх.№2461/18 від 17.10.2018 р.) залишено без руху у зв'язку з невиконанням позивачем вимог п.п. 6,7,9 ч.1 ст.162 ГПК України. 24.10.2018 до суду надійшла заява про усунення недоліків. 25.10.2018 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.11.2018. Крім того, ухвалою від 25.10.2018 було вирішено питання про повернення надмірно сплаченого судового збору в розмірі 1344,62 грн.

20.11.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

26.11.2018 судове засідання не відбулося у зв'язку з повідомленням про мінування будівлі суду.

Ухвалою від 26.11.2018 було призначено підготовче засідання на 10.12.2018.

29.11.2018 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

05.12.2018 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх.№2-6156/18), в якій позивач вказує про те, що відповідачем сплачено частково заборгованість за спожиту електричну енергію на суму 420000,00 грн., надано докази сплати. У вказаній заяві просить зменшити розмір позовних вимог та повернути зайво сплачений судовий збір.

У судовому 10.12.2018 засіданні оголошено перерву до 17.12.2018.

17.12.2018 від представника відповідача надійшла заява про перенесення засідання.

17.12.2018 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх.№26055/18), в якій позивач вказує про те, що відповідачем сплачено частково заборгованість за спожиту електричну енергію на суму 100000,00 грн., надано докази сплати. У вказаній заяві просить зменшити розмір позовних вимог та повернути зайво сплачений судовий збір.

У судовому засіданні 17.12.2018 судом прийнято зменшення позовних вимог, у протокольній формі відкладено підготовче засідання на 03.01.2019. Ухвалою від 18.12.2018 повідомлено відповідача про дату наступного судового засідання.

03.01.2019 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх.№184/19), в якій позивач вказує про те, що відповідачем сплачено частково заборгованість за спожиту електричну енергію на суму 152000,00 грн., надано докази сплати. У вказаній заяві просить зменшити розмір позовних вимог та повернути зайво сплачений судовий збір.

У судовому засіданні 03.01.2019 прийнято зменшення позовних вимог, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 21.01.2019.

21.01.2019 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх.№1151/19), в якій позивач вказує про те, що відповідачем сплачено частково заборгованість за спожиту електричну енергію на суму 371000,00 грн., надано докази сплати. У вказаній заяві просить зменшити розмір позовних вимог та повернути зайво сплачений судовий збір.

21.01.2019 відкладено розгляд справи по суті на 13.02.2019, ухвалою від 21.01.2019 повідомлено відповідача про дату наступного судового засідання.

13.02.2019 позивачем подано клопотання, в якому позивач вказує, що між сторонами проведено звірку розрахунків за договором про постачання електричної енергії та підтверджено сторонами актом станом на 01.12.2018, що заборгованість споживача перед постачальником складає загалом 2 449 938,70 грн., в тому числі нарахування пені, 3% річних та інфляційних, вказує, що відповідачем визнано на користь позивача заявлену у даній справі суму позовних вимог з нарахуваннями.

13.02.2019 позивачем також подано заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх.№2942/19), в якій позивач вказує про те, що відповідачем сплачено частково заборгованість за спожиту електричну енергію на суму 270000,00 грн., надано докази сплати. У вказаній заяві просить зменшити розмір позовних вимог та повернути зайво сплачений судовий збір.

13.02.2019 у судовому засіданні вказані документи залучено, протокольно оголошено перерву на 15.02.2019.

13.02.2019 представником відповідача також подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів оплати активної електроенергії на загальну суму 300000,00 грн. (вх.№2944/19).

14.02.2019 представником відповідача подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів сплати залишку заборгованості у розмірі 83000,00 грн. (вх. №3062/19 від 14.02.2019). Вказано, що при винесенні рішення по вказаній справі КП «ДКС «Хмельницький» просить врахувати суд добросовісність намірів відповідача, повне погашення заборгованості за спожиту активну електроенергію та на підставі цього зменшити відповідачу розмір пені.

15.02.2019 від представника позивача надійшла заява (вх.№3126/19), в якій позивач зазначає, що станом на 15.02.2019 відповідачем проведено повністю оплату за спожиту електроенергію, що складала залишок 113644,28 грн. згідно з заявою про зменшення розміру позовних вимог №146 від 13.02.2019. Вказує, що решта позовних вимог за перевищення споживання - 1017,17 грн., нарахування 3% річних за спожиту активну електричну енергію - 56994,00 грн., інфляційних нарахувань - 141498,50 грн., пені - 487318,56 грн. та судового збору залишилися несплаченими та підлягають стягненню з боржника в повному обсязі.

15.02.2019 від відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів сплати залишку заборгованості за спожиту активну електричну енергію у розмірі 644,28 грн. (вх.№3119/19). Відповідач повторно також просить врахувати суд добросовісність намірів відповідача, повне погашення заборгованості за спожиту активну електроенергію та на підставі цього зменшити відповідачу розмір пені.

У судове засідання 15.02.2019 представники сторін не з'явились, судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між Акціонерним товариством «Одесаобленерго» (далі - позивач, постачальник) та Комунальним підприємством «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький» (далі - відповідач, споживач) було укладено Договір про постачання електричної енергії №9591 від 27.07.2007. Відповідно до п.2.1. Договору постачальник зобов'язується постачати електричну енергію на об'єкти відповідача в межах визначених договором умов, а останній зобов'язується дотримуватися режиму споживання електричної енергії, визначеного договором, щомісячно своєчасно здійснювати оплату відпущеної йому електроенергії та виконувати умови Договору.

Позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання умов Договору щодо своєчасної та повної оплати вартості спожитої електричної енергії за відповідачем рахується заборгованість за електричну енергію за період з березня 2017 по вересень 2018.

Згідно з п.2 Додаткової угоди споживач до 17 числа місяця, що передує розрахунковому, здійснює оплату за електроенергію самостійно авансовим платежем 100% вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з додатком до договору «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», або вартості величини очікуваного споживання при значимому відхиленні споживання електричної енергії в розрахунковому періоді.

Остаточний розрахунок за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання та потужності, оплата нарахувань по протоколах порушень при користуванні електричною енергією, рахунків за перетікання реактивної енергії, пеня, індекс інфляції, 3% річних та інші платежі, згідно з умовами Договору, здійснюються Споживачем самостійно протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Позивач вказує, що сумлінно виконував свої обов'язки за Договором, однак відповідач своєчасно не проводив розрахунки за спожиту активну електричну енергію. В період з березня 2017 по вересень 2018 спожив електричну енергію на суму 9736535,85 грн., що підтверджується актами про обсяги спожитої електричної енергії. Однак, сплату за спожиту електричну енергію провів не своєчасно та не в повному обсязі, а саме не суму 8125196,74 грн. Враховуючи, що станом на 01.03.2017 у споживача була наявна передплата у розмірі 186116,65 грн., заборгованість за спожиту електричну енергію складає 1426644,28 грн.

До позовних вимог також входить нарахування Споживачу перевищення договірних величин, оскільки п.2.2. Договору передбачає обов'язок Споживача дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 Договору. П.5.1. Договору визначено, що для визначення Договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік Споживач не пізніше 1 листопада поточного року надає Постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії. За умовами Додатку 1 до Договору від 30.10.2015 визначено договірні величини обсягів споживання на 2016 рік.

За перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, споживач несе відповідальність у вигляді двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини. У Додатку 1 сторони визначили між собою щомісячний обсяг постачання на кожен місяць 2016 року. На березень 2016 було заявлено електроспоживання на рівні 9000 кВ/год. Споживач щодо коригування договірних величин споживання у березні 2016 до Постачальника не звертався, однак за вказаний період споживачем було фактично спожито 9252 кВт/код, що свідчить про перевищення договірної величини споживання на суму 400,53 грн. У червні 2016 договірна величина споживання складає 5000 кВт/год, у той час як фактично було спожито 5366 кВт/год, у зв'язку з чим перевищення договірних величин складає різницю зазначених показників на суму 616,64 грн. Про факт перевищення договірних величин споживання споживач був повідомлений, про що свідчать повідомлення про залишення договірних величин без змін, та вручені споживачу рахунки до сплати, які оплачені не були.

Окрім того, до позовних вимог позивач включає 3% річних, інфляційні нарахування та пеню відповідно до п.4.2.1. Договору.

У відзиві відповідач вказує, що вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню. Вказує, що згідно з Договором щомісяця виставляються рахунки за активну електроенергію житлових будинків, що знаходяться в управлінні відповідача. На виконання рішення Одеської міської ради №1358-VII від 07.12.2016, розпорядження Малиновської районної адміністрації ОМР №147/01-06 від 30.03.2017, №211/01-06 від 19.05.2017 відповідач призначений управителем багатоквартирних будинків на території Малиновського району міста Одеси. Ціна на послуги з управління була надана учасниками конкурсу по кожному багатоквартирному будинку. При цьому розрахунок ціни проводився згідно з рядом нормативних актів, зокрема, Постановою КМУ від 01.06.2011 №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.06.2016 №150 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу з призначенням управителів багатоквартирного будинку». Даними нормативними актами не передбачено механізмів державного регулювання ціни на послугу з управління багатоквартирним будинком, порядок формування ціни КМУ не затверджується, розрахунок ціни для затвердження органом місцевого самоврядування не подається.

Електрична енергія, яку закупає відповідач, використовується мешканцями будинків та гуртожитків, які не були передані на прямі розрахунки в момент прийому-передачі будинків позивачем. При цьому відповідач вказує, що своєчасно і належним чином забезпечує житлово-комунальними послугами мешканців багатоквартирних будинків, однак, в порушення чинного законодавства споживачі виконують свої зобов'язання по оплаті послуг не в повному обсязі та не своєчасно, в результаті чого виникає заборгованість перед відповідачем, що викликано, у тому числі, і низьким рівнем доходу населення.

Зазначає, що відповідач не є бюджетним підприємством, основною статтею доходів є сплата населенням ціни послуг з управління багатоквартирними будинками. З 01.06.2017 по 31.12.2017 фінансування з бюджету міста на розрахунковий рахунок відповідача не проводилося.

Просить врахувати, що порушення договірних зобов'язань відбулося в зв'язку з простроченням оплати за енергопостачання гуртожитків, які перебувають в управлінні відповідача, а між мешканцями гуртожитків та відповідачем відсутні договірні відносини. Крім того, в період з 01.06.2017 по 31.12.2017 виплата субсидії та нарахування пільг мешканців будинків, які знаходяться в управлінні відповідача, проводились за рахунок відповідача, що також негативно відобразилося на фінансовому стані.

Зазначає, що станом на дату подання відзиву відповідачем провожиться своєчасна оплата поточних нарахувань за спожиту електроенергію з поетапною оплатою заборгованості. Станом на 19.11.2018 заборгованість становить 1204147,09 грн. Посилається на те, що суд, приймаючи рішення, має право, у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У відповіді на відзив позивач наголошує на тому, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, вказує, що викладені у відзиві заперечення не спростовують заявлені вимоги, а лише підтверджують факт часткової та несвоєчасної оплати вартості спожитої електричної енергії.

Щодо зменшення розміру неустойки зазначає, що відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.11.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Вказує, що доводи відповідача мають загальний характер, доказів неможливості виконання зобов'язання з об'єктивних причин саме за спірний розрахунковий період не надано, наголошує на доведеності вини відповідача за порушення взятих на себе зобов'язань.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між Акціонерним товариством «Одесаобленерго» та Комунальним підприємством «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький» було укладено Договір про постачання електричної енергії №9591 від 27.07.2007.

Відповідно до п. 9.4. Договору, він укладений на строк до 31.12.2007 та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або про його перегляд, до цього часу жодною із сторін не було заявлено про відмову або перегляд.

Договір передбачає, що Споживач ознайомлений з Правилами користування електричною енергією, затвердженими Постановою НКРЕ №28 від 31.07.1996 і сторони керуються в своїх взаємовідносинах цими правилами в питаннях, які не відображені в договорі.

Відповідно до пп.2.2.2. Договору постачальник зобов'язується постачати електричну енергію як різновид товару в обсягах в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 Договору. Згідно з пп. 2.3.2.-2.3.3 Договору Споживач зобов'язується дотримуватися режиму споживання електричної енергії, визначеного договором, оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

За умовами Додаткової угоди до Договору, розрахунковим періодом для визначення обліку спожитої електроенергії приймається місяць з 17 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття «розрахунковий період» та «календарний місяць» вважати прирівняними.

Згідно з п.2 Додаткової угоди споживач до 17 числа місяця, що передує розрахунковому, здійснює оплату за електроенергію самостійно авансовим платежем 100% вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з додатком до договору «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», або вартості величини очікуваного споживання при значимому відхиленні споживання електричної енергії в розрахунковому періоді. Розмір суми платежу розраховується Споживачем самостійно як сума добутків рівнів тарифу відповідного класу на очікуваний обсяг споживання електричної енергії, визначених на поточний розрахунковий період.

Остаточний розрахунок за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання та потужності, оплата нарахувань по протоколах порушень при користуванні електричною енергією, рахунків за перетікання реактивної енергії, пеня, індекс інфляції, 3% річних та інші платежі, згідно з умовами Договору, здійснюються Споживачем самостійно протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

В період з березня 2017 по вересень 2018 відповідач спожив електричну енергію на суму 9736535,85 грн., що підтверджується актами про обсяги спожитої електричної енергії. Однак, сплату за спожиту електричну енергію провів не своєчасно та не в повному обсязі, а саме на суму 8125196,74 грн. Враховуючи, що станом на 01.03.2017 у споживача була наявна передплата у розмірі 186116,65 грн., заборгованість за спожиту електричну енергію на час подання позову складала 1426644,28 грн.

Позивачем було надано докази часткової сплати рахунків за вказаний період, судом перевірено розрахунки, звірено суми рахунків та проведених оплат та встановлено, що розмір позовних вимог у частині стягнення заборгованості за обсяг спожитої електроенергії було визначено позивачем вірно у розмірі 1426644,28 грн.

Надалі відповідачем було сплачено вказану суму основного боргу частинами, про що було також заявлено позивачем. Суд приймає до уваги, що заяви про зменшення розміру позовних вимог на суми 420000,00 грн. (від 05.12.2018), 100000,00 грн. (від 17.12.2018), 152000,00 грн. (від 03.01.2019) подавались позивачем відповідно до вимог п.2 ч.2 ст. 46 ГПК України, згідно з яким позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Таким чином, з урахуванням вказаних заяв ціна позову склала 1441114,39 грн., що складається з заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 754644,28 грн., 1017,17 грн. - заборгованості за перевищення договірних величин споживання, 56994,00 грн. - 3% річних, 486960,44 грн. - пені, 141498,50 грн. - інфляційних втрат.

Надалі заяви про зменшення розміру позовних вимог подавались позивачем під час розгляду справи по суті після закінчення підготовчого засідання відповідно на суми 371000,00 грн. (21.01.2019), 270000,00 грн. (13.02.2019). Також, сторонами надано докази повного погашення суми заборгованості.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, з урахуванням вказаного, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України, провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості за активну електричну енергію у сумі 754 644,28 грн. підлягає закриттю.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення 1017,17 грн. - заборгованості за перевищення договірних величин споживання, суд приходить до висновку про їх задоволення у зв'язку з наступним.

П.2.3.2. Договору передбачає обов'язок Споживача дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 Договору. П.5.1. Договору визначено, що для визначення Договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік Споживач не пізніше 1 листопада поточного року надає Постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії. За умовами Додатку 1 до Договору від 30.10.2015 визначено договірні величини обсягів споживання на 2016 рік.

П.4.4. Правил встановлено, що Споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися до Постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії.

Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом протягом п'яти робочих днів від дня отримання звернення розглядає заяву споживача, приймає рішення за цим зверненням та не пізніше шостого робочого дня від дня отримання звернення письмово повідомляє споживача про результати розгляду заяви. Пропозиції споживача щодо коригування договірних величин є пріоритетними за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником за регульованим тарифом заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду. Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право відмовити споживачу в коригуванні (збільшенні) договірних величин у разі невиконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії.

Згідно з п.2 Додатку №1 до Договору на 2016 рік, споживач має право протягом розрахункового періоду, але не пізніше ніж за день до закінчення розрахункового дня, звернутись письмово до постачальника електричної енергії за коригуванням договірної величини споживання електричної енергії. П.3 цього Додатку передбачено, що договірна величина споживання електричної енергії на кожен місяць, у сторону збільшення коригується постачальником при виконанні споживачем наступних умов: надання споживачем звернення постачальнику згідно з п.2 Додатку №1, відсутності дебіторської заборгованості за спожиту електроенергію за попередні розрахункові періоди на дату звернення.

За перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, споживач несе відповідальність у вигляді двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини. У Додатку сторони визначили між собою щомісячний обсяг постачання на кожен місяць 2016 року. На березень 2016 було заявлено електроспоживання на рівні 9000 кВ/год. Споживач щодо коригування договірних величин споживання у березні 2016 до Постачальника не звертався, однак за вказаний період споживачем було фактично спожито 9252 кВт/код, що свідчить про перевищення договірної величини споживання на суму 400,53 грн.

У червні 2016 договірна величина споживання складає 5000 кВт/год, у той час як фактично було спожито 5366 кВт/год, у зв'язку з чим перевищення договірних величин складає різницю зазначених показників на суму 616,64 грн. Про факт перевищення договірних величин споживання споживач був повідомлений, про що свідчать повідомлення про залишення договірних величин без змін, та вручені споживачу рахунки до сплати, які оплачені не були.

Позивачем заявлено також вимогу про стягнення 56994,00 грн. - 3% річних, 141498,50 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

П.1 ст.202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ч.ч.1,2 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 58 цього Закону споживач зобов'язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Цьому кореспондує право електропостачальника на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів (п.3 ч.1 ст. 57 Закону).

П.22 розділу XVII прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» нормативно-правові акти, прийняті на виконання Закону України «Про електроенергетику», діють до набрання чинності нормативно-правовими актами, затвердженими на виконання цього Закону.

П.1.2. Правил передбачено, що електрична енергія (активна) - енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації використання цього товару.

Відповідно до пп.1 п.8.1. Правил Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на отримання від споживача своєчасної оплати за електричну енергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України. Цьому кореспондує визначений п.10.2. Правил обов'язок Споживача оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Належне виконання Постачальником своїх зобов'язань за Договором підтверджується звітами споживача про обсяги спожитої електроенергії та актами про обсяги спожитої електроенергії за період березень 2017 - вересень 2018; розшифровками нарахувань за вказаний період; виставленими рахунками. Позивачем також на підтвердження нарахувань надано інформацію щодо тарифів на електричну енергію.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом перевірено наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат та встановлено його правильність.

Таким чином, з урахуванням також фактичної сплати відповідачем під час судового провадження заборгованості за спожиту електричну енергію, за відсутності заперечень щодо розміру заявлених вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача 56994,00 грн. - 3% річних, 141498,50 грн. інфляційних втрат.

Позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 486960,44 грн.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В ч.1 ст.548 ЦК України закріплено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно зі ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України встановлено, що пеня є одним із різновидів штрафних санкцій, які учасник господарських зобов'язань повинен сплатити за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Відповідно до п.4.2.1. Договору, згідно з яким за внесення платежів, передбачених п.п. 2.3.3., 2.3.4. Договору за порушенням термінів, визначених додатком «Порядок розрахунків» Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочки платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно з положеннями ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм убачається, що вирішуючи питання про зменшення суми неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Вказане кореспондує п. 3.17.4 Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.11.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції.

Відповідач просить зменшити розмір пені, у відзиві вказує, що електрична енергія, яку закупає відповідач, використовується мешканцями будинків та гуртожитків, які не були передані на прямі розрахунки в момент прийому-передачі будинків позивачем. При цьому відповідач вказує, що своєчасно і належним чином забезпечує житлово-комунальними послугами мешканців багатоквартирних будинків, однак, в порушення чинного законодавства споживачі виконують свої зобов'язання по оплаті послуг не в повному обсязі та не своєчасно, в результаті чого виникає заборгованість перед відповідачем, що викликано, у тому числі, і низьким рівнем доходу населення. Зазначає, що відповідач не є бюджетним підприємством, основною статтею доходів є сплата населенням ціни послуг з управління багатоквартирними будинками. З 01.06.2017 по 31.12.2017 фінансування з бюджету міста на розрахунковий рахунок відповідача не проводилося. Просить врахувати, що порушення договірних зобов'язань відбулося в зв'язку з простроченням оплати за енергопостачання гуртожитків, які перебувають в управлінні відповідача, а між мешканцями гуртожитків та відповідачем відсутні договірні відносини. Крім того, в період з 01.06.2017 по 31.12.2017 виплата субсидії та нарахування пільг мешканців будинків, які знаходяться в управлінні відповідача, проводились за рахунок відповідача, що також негативно відобразилося на фінансовому стані.

Втім, доказів зазначеного до матеріалів справи не надано, документальне підтвердження наявності заборгованості споживачів перед відповідачем у матеріалах справи відсутнє.

Судом перевірено та надано оцінку усім доводам відповідача щодо наявності обставин для зменшення розміру штрафних санкцій, за наслідком чого суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем не доведено існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій на підставі наведених норм, не надано доказів звернення до позивача про внесення змін до договору та зменшення розміру штрафних санкцій, а заявлена сума штрафних санкцій з огляду на загальну вартість укладеного договору та значних періодів прострочення виконання зобов'язань не може бути розцінена судом як надмірно велика.

З урахуванням цього, суд зазначає, що зменшення розміру штрафних є правом, а не обов'язком суду, а питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з'ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Отже, суд приходить до задоволення вимог про стягнення заявленої суми пені у повному обсязі.

Відповідно до п.п.1,3 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. З урахуванням цього суд приходить до висновку про повернення позивачеві суми судового збору у розмірі 21399,72 грн.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 202, 525, 526, 530, 548, 549, 611, 612, 625, 626, 629, 714 Цивільного Кодексу України, ст.ст.46, 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Одесаобленерго" (вул. Миколи Боровського, 28Б, м. Одеса, Одеська область, 65031, ) до Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ" (Сквер Серединський, будинок 1, м. Одеса, Одеська область, 65091, ) в частині стягнення 1017,17 грн. - заборгованості за перевищення договірних величин споживання, 56994,00 грн. - 3% річних, 486960,44 грн. - пені, 141498,50 грн. - інфляційних втрат задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ" (Сквер Серединський, будинок 1, м. Одеса, Одеська область, 65091, ) на користь Акціонерного товариства "Одесаобленерго" (вул. Миколи Боровського, 28Б, м. Одеса, Одеська область, 65031, ) 1017,17 грн. - заборгованості за перевищення договірних величин споживання на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання №9200 в Одеське обласне управління ПАТ «Ощадбанку» м. Одеси, МФО 328845, .

3. Стягнути з Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ" (Сквер Серединський, будинок 1, м. Одеса, Одеська область, 65091, ) на користь Акціонерного товариства "Одесаобленерго" (вул. Миколи Боровського, 28Б, м. Одеса, Одеська область, 65031, ) - 56994,00 грн. - 3% річних, 486960,44 грн. - пені, 141498,50 грн. - інфляційних втрат, 10297,05 грн. - витрат зі сплати судового збору на розрахунковий рахунок 8028 в ПАТ «Перший інвестиційний банк», м. Одеса, МФО 300506, .

4. Закрити провадження у справі № 916/2277/18 в частині стягнення з Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ" (Сквер Серединський, будинок 1, м. Одеса, Одеська область, 65091, ) на користь Акціонерного товариства "Одесаобленерго" (вул. Миколи Боровського, 28Б, м. Одеса, Одеська область, 65031, ) в частині стягнення заборгованості за активну електричну енергію у сумі 754 644,28 грн.

5. Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, ) на користь Акціонерного товариства "Одесаобленерго" (вул. Миколи Боровського, 28Б, м. Одеса, Одеська область, 65031, ) суму судового збору у розмірі 21399,72 грн., перерахованого згідно з платіжним дорученням №10146708 від 16.10.2018, оригінал якого міститься в матеріалах справи №916/2277/18, на розрахунковий рахунок 8028 в ПАТ «Перший інвестиційний банк», м. Одеса, МФО 300506, .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення складені 15.02.2019р. Повний текст рішення складений та підписаний 25 лютого 2019 р.

Суддя Р.В. Волков