ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2019 р. Справа№ 910/7819/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Отрюха Б.В.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Титарєвої Г.І.,

представників:

від заявника - Наумов А.Є.,

від боржника - Гаврилюк О.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-ВВВ"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 30.07.2018 (повна ухвала складена 03.08.2018, суддя Мандичев Д.В.)

у справі № 910/7819/18

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дарниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-ВВВ"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Буд-ВВВ", визнано грошові вимоги ТОВ "ТД "Дарниця" до ТОВ "Буд-ВВВ" на суму 3020029,45 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном ТОВ "Буд-ВВВ", розпорядником майна ТОВ "Буд-ВВВ" призначено арбітражного керуючого Давидюка Р.М.; вирішено інші процедурні питання.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, боржник звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою від 19.09.2018 Київський апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ТОВ "Буд-ВВВ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 з доданими до скарги матеріалами повернув скаржнику без розгляду.

Постановою Верховного Суду від 04.12.2018 скасовано ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2018, справу №910/7819/18 направлено до Північного апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-ВВВ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/7819/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-ВВВ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2018; призначено розгляд справи призначено на 12.02.2019.

В судовому засіданні 12.02.2019 оголошено перерву до 14.02.2019 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 р. № 2343-XII (далі - Закон про банкрутство), ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 червня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дарниця" звернулось до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-ВВВ" у зв'язку з неспроможністю останнього сплатити заборгованість у розмірі 3020029,45 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 прийнято заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду, підготовче засідання суду призначено на 04.07.2018 та зобов'язано арбітражного керуючого Давидюка Р.М. та сторони надати суду певні документи.

Боржник подав відзив, в якому зазначив про недоведеність безспірності вимог ініціюючого кредитора з огляду на не підтвердження їх належними доказами, а також про підсудність справи Господарському суду Київської області з огляду на місцезнаходження боржника у м. Фастові Київської області.

Провадження у даній справі порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 в порядку ст.ст. 10, 16 Закону про банкрутство; визнано грошові вимоги ТОВ "ТД "Дарниця" до ТОВ "Буд-ВВВ" на суму 3020029,45 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном ТОВ "Буд-ВВВ", розпорядником майна ТОВ "Буд-ВВВ" призначено арбітражного керуючого Давидюка Р.М.; вирішено інші процедурні питання.

Вказане судове рішення мотивоване тим, що ініціюючий кредитор підтвердив обставини справи про наявність безспірних грошових вимог до боржника в сумі 3020029,45 грн., що не погашені боржником понад тримісячний строк та вжиття заходів примусового стягнення заборгованості у судовому порядку з наступним пред'явленням виконавчого документу до примусового виконання.

За визначенням ст. 1 Закону про банкрутство кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 10 Закону про банкрутство, право на звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство мають боржник, кредитор. Справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону про банкрутство, до заяви про порушення справи про банкрутство додаються, зокрема, рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора.

Заява кредитора може ґрунтуватися на об'єднаній заборгованості боржника за сукупністю його різних зобов'язань перед цим кредитором (ч. 8 ст. 11).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження безспірності вимог, заявник послався рішення Господарського суду м. Києва №910/10261/16 від 29.08.2016, постанову Київського апеляційного господарського суду №910/10261/16 від 04.07.2017, постанову Вищого господарського суду України №910/10261/16 від 07.11.2017, постанову про відкриття виконавчого провадження №55203733 від 28.11.2017, постанови державного виконавця №55203733 від 28.11.2017 про арешт майна та коштів боржника, рішення Господарського суду м. Києва №910/11210/16 від 27.06.2017, постанову Київського апеляційного господарського суду №910/11210/16 від 07.11.2017, постанову Верховного суду України №910/11210/16 від 25.01.2018, постанову про відкриття виконавчого провадження №55695370 від 02.02.2018, постанову державного виконавця про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №55203733 від 02.02.2018, постанову державного виконавця №55203733 від 02.02.2018 про арешт та коштів боржника, відомості про виконавче провадження №55203733.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва 29.08.2016 у справі № 910/10261/16, залишене в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 07.11.2017, задоволено позов ТОВ «ТД «Дарниця» до ТОВ «Буд - ВВВ» про стягнення 1975531,48грн. безпідставно набутих грошових коштів, 29497,97 грн. грн. судового збору.

28.11.2017 старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у м. Києві Белан І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55203733 на виконання наказу господарського суду міста Києва № 910/10261/16 виданого 07.08.2017.

28.11.2017 старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у м. Києві Белан І.В. в рамках виконавчого провадження ВП № 55203733 винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.06.2017 у справі № 910/11210/16, залишене в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2017 та постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 25.01.2018, задоволено частково позов та стягнуто з ТОВ «Буд - ВВВ» на користь ТОВ «ТД «Дарниця» 1000000,00 грн. та 15 000.00 грн. судового збору.

Тобто, вказаними судовими рішеннями підтверджується заборгованість боржника перед ініціюючим кредитором в загальному розмірі 3020029,45 грн.

Відповідно до ст. 13 Закону про банкрутство, боржник до дати проведення підготовчого засідання надає до господарського суду та заявнику відзив на заяву про порушення справи про банкрутство.

Крім відомостей, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, у відзиві боржника мають бути зазначені:

наявні у боржника заперечення щодо вимог заявника (заявників);

загальна сума заборгованості боржника перед кредиторами за зобов'язаннями, що передбачають виплату грошей, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), з виплати заробітної плати;

відомості про наявне у боржника майно, а також про всі рахунки боржника в установах банків та інших фінансово-кредитних установах, реквізити рахунків;

відомості про всі рахунки, на яких обліковуються цінні папери, що належать боржнику у зберігачів, депозитаріїв, утримувачів, їх реквізити;

відомості про проведення боржником діяльності, пов'язаної із державною таємницею;

докази необґрунтованості вимог заявника (за їх наявності).

У відзиві боржника можуть бути зазначені й інші відомості, що мають значення для розгляду справи.

До відзиву боржника також можуть бути додані наявні у боржника клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.07.2018 боржник подав до суду першої інстанції відзив, в якому просив відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство з підстав того, що місцезнаходженням боржника є місто Фастів Київської області, у зв'язку з чим дана справа не підсудна Господарському суду міста Києва.

Відхиляючи посилання боржника на непідсудність даної справи, місцевий господарський суд зазначив, що приймаючи заяву про відкриття провадження у справі 19.06.2018 підсудність не порушено, а згідно ч. 2 ст. 31 ГПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції зроблено з порушенням норми процесуального права передбаченої ч. 2 ст. 31 ГПК України, відповідно до якої справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Виключна підсудність встановлена статтею 30 ГПК України.

Частиною 9 статті 30 ГПК України встановлено, що справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

З матеріалів справи вбачається, що станом на дату звернення ініціюючого кредитора із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, місцезнаходженням боржника було місто Київ (вул. Харківське шосе, 144-Б).

27.07.2018 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань була зареєстрована зміна місцезнаходження боржника.

Новим місцезнаходженням боржника визначено: 08500, Київська обл., місто Фастів, вул. Льва Толстого, 10.

Таким чином, у період з дати прийняття до розгляду заяви ініціюючого кредитора Господарським судом міста Києва - 19.06.2018 та до дати проведення підготовчого засідання - 30.07.2018 відбулась зміна підсудності даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Втім, місцевий господарський суд, встановивши вказані вище обставини справи щодо зміни місцезнаходження боржника в порушення норм процесуального права - ч. 9 ст. 30, ч. 1, 2 ст. 31 ГПК України, не передав справу до іншого господарського суду, в даному випадку, до Господарського суду Київської області, та ухвалив оскаржуване судове рішення за результатами підготовчого засідання у справі про банкрутство.

Такі порушення допущені судом першої інстанції є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення від 30.07.2018 відповідно до статті 279 ГПК України.

Разом з тим, боржник подав до апеляційного суду додаткові пояснення, у яких повідомив про обставини припинення боргових зобов'язань перед ініціюючим кредитором у зв'язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування неможливості подання доказів припинення зобов'язань перед заявником боржник послався на об'єктивні причини, що не залежали від нього, які полягають в тому, що нежитлові приміщення підвального та першого поверху, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд.144-Б (в літ. А), та в яких розташовувався керівний орган ТОВ «Буд-ВВВ», неодноразово захоплювалися рейдерами, що унеможливило доступ до значної кількості документів.

В кінці січня 2019 року за сприяння правоохоронних органів, ТОВ «Буд- ВВВ» змогло вивезти із нежитлових приміщень матеріальні цінності та документи щодо здійснення господарської діяльності.

Таким чином, товариство з об'єктивних причин, які не залежали від нього, не мало фізичної можливості подати суду першої інстанції Заяву від 07.06.2018 до дати постановлення оскаржуваної ухвали від 30.07.2018 та при зверненні з апеляційною скаргою, оскільки було обмежене в праві володіти та користуватись своїм майном.

Щодо вищенаведених обставин (рейдерського захоплення) та перешкоджання здійснення господарської діяльності, товариство та інші орендарі, які здійснюють господарську діяльність в нежитлових приміщеннях, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд.144-Б (в літ. А), було подано значну кількість заяв про вчинення злочину.

На даний час Генеральною прокуратурою України (слідчим відділом в особливо важливих справах) проводиться досудове розслідування, в межах кримінального провадження №0003113 від 30.09.2017, в т.ч. але не виключно щодо вищенаведених обставин.

Беручи до уваги порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали та наведені боржником причини неможливості подання суду першої інстанції доказів на підтвердження обставин, що мають значення для справи, колегія суддів вважає за необхідне врахувати їх при апеляційному розгляді даної справи та зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що грошові вимоги ініціюючого кредитора на суму 3 020 029,45 грн. були припинені зарахуванням зустрічних однорідних вимог за Заявою ТОВ «Буд-ВВВ» від 07.06.2018 за рахунок припинення частини зобов'язання ТОВ «Торговий дім «Дарниця» перед ТОВ «Буд-ВВВ», яке виникло на підставі Кредитного договору на відкриття невідновлювальної кредитної лінії №12/КВ-06 від 30.03.2006, укладеного між ТОВ «Торговий дім «Дарниця» та ТОВ «Український промисловий банк», право вимоги за яким було набуто ТОВ «Буб- ВВВ» на підставі Договору про відступлення права вимоги (про заміну кредитора у зобов'язанні) від 18.03.2013, укладеного між ТОВ «Буд-ВВВ» та ТОВ «ФК «Надбання».

Загальна сума кредиторської заборгованості ініціюючого кредитора перед боржником за умовами Кредитного договору на відкриття невідновлювальної кредитної лінії №12/КВ-06 від 30.03.2006 складає 107320,66 грн. та 2314388,77 доларів США станом на дату укладення договору про відступлення права вимоги (про заміну кредитора у зобов'язанні) від 18.03.2013.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України (ЦК України) зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, зарахування.

Відповідно до ч. 1 ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Частиною 2 статті 601 ЦК України передбачено, що зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони (ч. 3 ст.203 Господарського кодексу України).

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, повинні бути: зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку із чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань з передачі родових речей, зокрема грошей).

Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог.

Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав; строк виконання таких вимог не настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення.

Ця норма не виключає часткового зарахування, згідно з яким менше за розміром зобов'язання припиняється повністю, а більше - зменшується на суму зарахування.

Шляхом зарахування можуть припинятися зобов'язання на будь-якій стадії їх існування, навіть після порушення виконавчого провадження щодо виконання одного із зустрічних зобов'язань.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Отже, за правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони. Якщо друга сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду і спір підлягає вирішенню по суті з урахуванням усіх матеріалів і обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вищенаведена презумпція полягає в тому, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Отже, якщо презумпція правомірності договору не спростована, всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Вищенаведена правова позиція узгоджується із судовою практикою Верховного Суду, наведеною, в тому числі але не виключно в постановах від 13.11.2018 у справі №914/163/14, від 16.10.2018 у справі №910/4608/17, від 16.03.2018 у справі № 904/10149/16.

Про зарахування зустрічних однорідних вимог боржник повідомив ініціюючого кредитора шляхом надсилання Заяви про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 07.06.2018 на суму 3020029,45 грн., про що свідчать квитанція від 07.06.2018 про надання кур'єрських послуг та опис № 1943728 внутрішнього вмісту відправлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що зобов'язання боржника зі сплати на користь ініціюючого кредитора на загальну суму 3020029,45 грн. припинились з 07.06.2018, а відтак не можуть бути підставою для їх заявлення в якості безспірних вимог при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону про банкрутство, у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті або для повернення заяви про порушення справи про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п'яти днів з дня її надходження виносить ухвалу.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 16 Закону про банкрутство, перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом.

У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов'язані з розглядом справи.

Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Господарський суд не зв'язаний висновками боржника і розпорядника майна за результатами розгляду кредиторських вимог та перевіряє законність і обґрунтованість заявлених до боржника вимоги в повному обсязі.

Таким чином, суд розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її на відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Згідно з ч. 6 ст. 16 Закону про банкрутство за наслідками розгляду заяви про порушення справи про банкрутство та відзиву боржника господарський суд виносить ухвалу про:

відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство;

відмову у відкритті провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 7 ст. 16 Закону про банкрутство суд відмовляє в відкритті провадження (проваджень) у справі про банкрутство, якщо вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.

Враховуючи, що відсутність заборгованості боржника перед ініціюючим кредитором внаслідок припинення зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог підтверджується належними та беззаперечними доказами, які подані боржником та залучені до матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-ВВВ".

Місцевий господарський суд не дослідив зазначені вище обставини справи, прийняв судове рішення за результатами підготовчого засідання з порушенням норм процесуального права, що за висновком апеляційного суду визнаються підставами для задоволення апеляційної скарги ТОВ "Буд-ВВВ" та скасування оскаржуваної ухвали від 30.07.2018 та прийняття нового рішення про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство за заявою ТОВ "ТД "Дарниця".

Керуючись ст. 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-ВВВ" задовольнити.

2. Скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 про відкриття провадження у справі № 910/7819/18 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дарниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-ВВВ" про банкрутство.

3. Прийняти нове рішення.

4. Відмовити в відкритті провадження у справі № 910/7819/18 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дарниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-ВВВ" про банкрутство.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 25.02.2019.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді Б.В. Отрюх

О.М. Остапенко