ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2019 р. Справа№ 925/138/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Тищенко А.І.

при секретарі Майданевич Г.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Кушнір С.В. за ордером від 25.02.2019;

від відповідача: Чернілевський В.Г. за ордером від 26.12.2018;

від приватного виконавця: Плесюк О.С. особисто;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 27.12.2018

у справі №925/138/18 (суддя Скиба Г.М.)

щодо розгляду скарги приватного підприємства "Агротрейд Групп" на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області ПлесюкаО.С. у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро"

до приватного підприємства "Агротрейд Групп"

про стягнення 1 276 983,07 грн. заборгованості та санкцій,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 27 грудня 2018 року клопотання представника приватного виконавця про закриття провадження за скаргою відхилено.

Визнано незаконною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича від 10.10.2018р. про стягнення з приватного підприємства "Агротрейд Групп" основної винагороди приватного виконавця в сумі 103510,71грн.

Визнано незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича у виконавчому провадженні №57327320 щодо пред'явлення до примусового виконання постанови від 10.10.2018р. про стягнення з приватного підприємства "Агротрейд Групп" основної винагороди приватного виконавця в сумі 103510,71грн.

Зобов'язано приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича повернути приватному підприємству "Агротрейд Групп" незаконно стягнуту основну винагороду по виконавчому провадженню №57327320 в сумі 103510,71 грн.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та закрити провадження по скарзі на рішення і дії приватного виконавця.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд дійшов хибного висновку щодо втрати чинності постановою приватного виконавця від 10.10.2018 про стягнення основної винагороди; є невірним висновок суду про те, що приватний виконавець має право на основну винагороду тільки у випадку фактичного стягнення коштів; судом розглянуто по суті скаргу, яка повинна розглядатись у порядку адміністративного судочинства; суд не надав оцінки доводам приватного виконавця щодо пропуску строку на оскарження постанови.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому підтримує доводи, викладені у скарзі, просить її задовольнити, оскільки у даному випадку розгляд скарги на дії приватного виконавця повинен здійснюватись у порядку адміністративного судочинства.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення, посилаючись на те, що постанова про стягнення основної винагороди приватного виконавця втратила чинність у зв'язку із закінченням виконавчого провадження; у виконавчому провадженні фактичного стягнення коштів не відбулось, тому відсутні підстави для стягнення основної винагороди; скарга на дії приватного виконавця підлягає розгляду в порядку господарського судочинства в межах даної справи; відповідачем не було пропущено строк на оскарження дій та постанови приватного виконавця.

Приватний виконавець Плесюк О.С. (апелянт) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників сторін і приватного виконавця, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 03 липня 2018 року, яке набрало законної сили 10.09.2018, позов задоволено частково, стягнуто з приватного підприємства "Агротрейд Групп" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" 553469,30 грн. основного боргу, 314786,00 грн. - 30% річних, 112548,53 грн. втрати коштів від інфляції, 27845,55 грн. пені, 15129,74 грн. судового збору та 11328,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

27 вересня 2018 року на примусове виконання зазначеного рішення виданий відповідний наказ, який позивач пред'явив для примусового виконання приватному виконавцю Плесюку О.С.

Постановою приватного виконавця Плесюка О.С. від 01.10.2018 ВП №57327320 було відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Черкаської області №925/138/18, а у п.3 постанови ухвалено стягнути з боржника виконавчий збір / основну винагороду приватного виконавця у розмірі 103510,71 грн.

10 жовтня 2018 року приватним виконавцям Плесюком О.С. прийнято постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 103510,71 грн.

У процесі примусового виконання рішення суду приватним виконавцем було здійснено ряд виконавчих дії, зокрема: вихід на місцезнаходження боржника для встановлення його майнового стану, проведення опису й арешту майна боржника; прийняті постанови про розшук майна боржника, арешт майна боржника, арешт коштів боржника, направлення вимог тощо, що підтверджується наявними у справі доказами.

У подальшому, приватний виконавець та сторони звернулись до суду із заявою про затвердження мирової угоди в процесі виконання судового рішення, відповідно до якої відповідач зобов'язався погасити борг згідно узгодженого сторонами графіка.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02 листопада 2018 року затверджено мирову угоду, укладену 02.11.2018 від імені кредитора та боржника.

У зв'язку із затвердженням судом мирової угоди приватний виконавець 02 листопада 2018 року прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду у справі №925/138/18.

06 листопада 2018 року приватний виконавець Плесюк О.С. подав приватному виконавцю Недоступу Д.М. заяву про примусове виконання рішення - постанови приватного виконавця від 10.10.2018 ВП №57327320.

08 листопада 2018 року приватним виконавцем Недоступом Д.М. було відкрито виконавче провадження ВП №57633911 з примусового виконання постанови приватного виконавця Плесюка О.С. від 10.10.2018 ВП №57327320 щодо стягнення з ПП "Агротрейд Групп" 103510,71 грн. основної винагороди приватного виконавця.

Не погоджуючись із постановою приватного виконавця Недоступа Д.М., боржник оскаржив її в порядку адміністративного судочинства до Черкаського окружного адміністративного суду (справа №2340/4791/18). Наразі провадження у справі 2340/4791/18 зупинено до розгляду апеляційної скарги у даній справі.

Крім цього, також не погоджуючись із постановою приватного виконавця Плесюка О.С. від 10.10.2018 ВП №57327320 та його діями щодо пред'явлення постанови до примусового виконання, відповідач оскаржив її до Господарського суду Черкаської області в порядку, встановленому статтями 339-345 ГПК України.

Розглянувши скаргу по суті заявлених у ній вимог суд першої інстанції прийшов до висновку щодо її обґрунтованості, при цьому, обґрунтовуючи розгляд скарги в порядку господарського судочинства, місцевий господарський суд виходив з того, що постанова від 10.10.2018р. про стягнення з боржника основної винагороди була прийнята в рамках виконавчого провадження №57327320, відкритого на виконання рішення господарського суду України від 03.07.2018р. у справі №925/138/18.

Однак, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 327 ГПК України).

При цьому гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності виконавців.

Відповідно до статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною першою статті 340 ГПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Натомість згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України "Про виконавче провадження", згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

При цьому частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України "Про виконавче провадження" встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору (основної винагороди) та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Однак, суд першої інстанції, розглянувши по суті скаргу ПП "Агротрейд Групп" на дії приватного виконавця щодо стягнення основної винагороди приватного виконавця в сумі 103510,71грн., не звернув уваги на те, що скарга на такі дії не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства в межах оскарження сторонами рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу.

Отже, суд першої інстанцій припустився порушення відповідних норм процесуального права.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України, яка кореспондується з положеннями ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Бруманеску проти Румунії" дійшов висновку про те, що принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права, і для того, щоб судове рішення відповідало вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно, щоб воно було розумно передбачуваним. Отже, забезпечення єдності судової практики є нічим іншим, як реалізацією принципу правової визначеності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Редакція газети "Правоє дело" та Штекель проти України" зазначено, що в рішенні національного суду є можливим посилання на рішення українських судів, у яких останні схильні до відповідного тлумачення законодавчих положень, котрими врегульовані подібні відносини, або в яких був загальний підхід у таких справах (п.56), та, що відповідне тлумачення або загальних підхід національних судів у таких справах має впливати на прийняття рішення в подібних відносинах.

Північним апеляційним господарським судом, з огляду на зазначену практику Європейського суду з прав людини, при розгляді даної справи врахований загальних підхід щодо розгляду скарг на дії виконавців щодо стягнення виконавчого збору (основної винагороди), який викладений, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2019 у справі №927/769/16, від 16.01.2019 у справі №914/3015/15, від 16.01.2019 у справі №910/22695/13, та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №910/6078/14, від 20.02.2019 у справі №20/5005/16045/2011.

За змістом пункту 1 частини першої статті 175 і пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно з частиною 1 статті 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі за скаргою приватного підприємства "Агротрейд Групп" на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. підлягає закриттю.

Щодо понесених заявником апеляційної скарги судових витрат, то відповідно до пункту 5 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст. ст. 231, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича задовольнити.

2. Скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 27 грудня 2018 року.

3. Провадження у справі за скаргою приватного підприємства "Агротрейд Групп" на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. - закрити

4. Справу №925/138/18 повернути до Господарського суду Черкаської області.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.02.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

А.І. Тищенко