номер провадження справи 17/25/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019 Справа № 908/88/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л.

при секретарі судового засідання - Юсубовій Д.В.

розглянувши матеріали справи № 908/88/19:

за позовною заявою: концерну "Міські теплові мережі", 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Лад", 69014, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 72

про стягнення 2 985,15 грн.

Присутні представники:

від позивача: Рясна А.С., довіреність від 15.01.19 № 487/20-19

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

10.01.19 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява за вих. від 27.12.18 № 614 з вимогами концерну "Міські теплові мережі" (далі концерн "МТМ") до товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Лад" (надалі ТОВ "Новий Лад") про стягнення заборгованості за набуту теплову енергію в сумі 2 985,15 грн. Позовні вимоги обґрунтовано ст.ст. 1, 2, 193, 232, 276 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 625, 629 Цивільного кодексу України, Законом України «про теплопостачання» від 02.06.05 за № 2633-ІV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 № 1198, ст.ст. 1, 2, 12, 162-164, 171 ГПК України.

10.01.19 автоматизованою системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 15.01.19 по справі № 908/88/19 позовну заяву концерну "Міські теплові мережі" до ТОВ "Новий Лад" про стягнення заборгованості за набуту теплову енергію в сумі 2 985,15 грн. залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви, який не перевищує 7 днів з дня вручення даної ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, ухвала суду від 15.01.19 по справі № 908/88/19 (вих. № 000612 від 15.01.19) отримана представником позивача за довіреністю - 22.01.19.

24.01.19 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви від 27.12.18 № 614, в якій позивач зазначає про усунення недоліків відповідно до ухвали суду від 15.01.19.

Ухвалою від 29.01.19 судом прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/88/19 за правилами спрощеного позовного провадження, якій (справі) присвоєно № провадження 17/25/19. Судове засідання призначено на 19.02.19.

15.02.19 до суду надійшов відзив за вих. від 15.02.19 № 15.02, в якому представник відповідача заявляє клопотання огляд доказів (підвального приміщення) за його місцезнаходженням у відповідності до ст. 82 ГПК України.

Відповідно ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

До відзиву за вих. від 15.02.19 № 15.02, в якому йдеться про вищевказане клопотання, відповідачем надано лише копію виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.12.18.

Тобто, відповідачем не доведено ті обставини, на які вона посилається як на підставу свого клопотання.

Таким чином, судом відмовляється в задоволені клопотання відповідача щодо огляду доказів (підвального приміщення) за його місцезнаходженням у відповідності до ст. 82 ГПК України.

Розгляд справи здійснювався із застосуванням технічних засобів фіксації (не в режимі відеоконференції) судового процесу за допомогою ПАК "Оберіг".

У засіданні суду 19.02.19, на підставі ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представнику позивача повідомлено про дату виготовлення рішення у повному обсязі.

Позивач, в особі уповноваженого представника, в судових засіданнях заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві за вих. від 27.12.18 № 614. Просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за поставку теплової енергії в гарячій воді в сумі 2 985,15 грн. та надає розрахунки на вказану суму заборгованості за договором № 340222 про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Відповідач в судові засідання жодного разу не з'явився, про дату, час та місце судових засідань відповідача повідомлено належним чином.

Так, зокрема, згідно з безкоштовним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань отриманих судом з офіційного сайту Міністерства юстиції України, який долучено судом до матеріалів справи № 908/88/19, станом на час відкриття провадження у цій справі місцезнаходженням ТОВ "Новий Лад" є: 69014, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 72.

З метою повідомлення відповідача про дату, місце та час розгляду справи № 908/88/19 господарським судом на юридичну адресу відповідача в порядку ст.ст. 12, 120, 174, 176, 234, 247, 250, 252 ГПК України направлявся екземпляр ухвали господарського суду Запорізької області від 29.01.19 про відкриття провадження у справі.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення (рекомендованого), оригінал якого знаходиться у справі, відповідачем отримано 01.02.19 ухвалу суду від 29.01.19 (про відкриття провадження у справі).

Таким чином, відповідні процесуальні документи надіслані судом згідно з поштовими реквізитами відповідача.

Зазначене свідчить, що судом були вжиті всі заходи щодо повідомлення відповідача про дату, місце і час розгляду справи № 908/88/19.

Крім того, 15.02.19 до суду надійшов відзив за вих. від 15.02.19 № 15.02, в якому представник відповідача заперечує проти позовних вимог позивача та вважає, що позивач в супереч вимогам закону пред'явив безпідставний позов та через суд намагається стягнути з неналежного відповідача невизначену заборгованість за теплову енергію, яку відповідач не отримував.

Відповідно до пунктів 1 і 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Приймаючи до уваги, що відповідача належним чином повідомлено про дату, місце та час розгляду справи № 908/88/19, враховуючи неявку в судове засідання відповідача (його представника), суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності такого учасника справи за наявними у матеріалах справи документами (доказами).

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.4 Статуту Концерну "Міські теплові мережі", основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Предметом діяльності підприємства є, зокрема, виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла і побутової потреби населення та на комунально-побутові потреби підприємств, організацій, установ і її збут. Основними функціями Концерну є: забезпечення розвитку теплофікаційного господарства та забезпечення тепловою енергією для комунально-побутових потреб населення, бюджетних установ і організацій, госпрозрахункових підприємств, інших об'єктів, розташованих в зоні діяльності Концерну; - збір коштів за послуги теплопостачання зони діяльності Концерну (територія міста Запоріжжя) з метою централізованих розрахунків за енергоресурси.

Статтею ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що:

теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу;

система централізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що об'єднані між собою та використовуються для теплозабезпечення споживача, населеного пункту, яка включає системи децентралізованого та помірно-централізованого теплопостачання.

Згідно з ч. 2 ст. 275 ГК України, відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Отже, споживання теплової енергії можливо лише на підставі договору.

Як вбачається з позовної заяви позивача від 27.12.18 № 614 та матеріалів цієї справи, позивач звернувся до відповідача, як до орендаря нежитлового приміщення (договір оренди нежитлового приміщення від 18.07.06, копія якого залучена до матеріалів справи), яке знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Магістральна,72, із проханням про укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.09.18 № 340222 (доказами направлення міститься в матеріалах справи, а саме: рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення форми № 119 від 29.09.18, реєстр відправленої кореспонденції за вересень 2018 р. від 29.09.18 та фіскальний чек від 29.09.18).

Таким чином, станом на час розгляду цієї справи в суді, між Концерном "МТМ" та ТОВ "Новий Лад" відсутні врегульовані відповідним договором правовідносини з постачання теплової енергії у гарячій воді.

Як вказано позивачем у позовній заяві від 27.12.18 № 614 (дослівно): «… Відсутність укладеного між сторонами договору, обов'язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальній організації вартості наданої теплової енергії, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини.

За період: січня 2017 року по квітень 2018 року Концерн «МТМ» відпустив нежитловому приміщенню № 101, літ. А-5 у буд. 72 по вул. Магістральна теплову енергію на загальну суму 2 985,15 грн., що підтверджується актами приймання-передачі та розрахунками. Споживач жодних оплат за надану теплову енергію не здійснював. Таким чином, сума основного боргу Відповідача перед Теплопостачальною організацією складає 2 985,15 грн.(Основний борг складає 2 453,29 грн., пеня - 223,95 грн., 3% річних - 80,92 грн, інфляція - 226,99 грн.)

Теплове навантаження на зазначене приміщення складає 430,00 Гкал/год, що підтверджується розрахунком теплового потоку на опалення (копія додається).

Відповідач здійснює право користування Об'єктом опалення на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 18.07.2006 року (копія договору додається)».

Вбачається, що факт постачання теплової енергії підтверджується рішеннями Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів у спірний період, а саме:

- рішенням Запорізької міської ради від 20.10.17 № 617 … призначено здійснення теплопостачання Концерном "МТМ" підприємств та організацій м. Запоріжжя з 24.10.17;

- рішенням Запорізької міської ради від 04.04.18 № 151 … закінчено опалювальний сезон 2017-2018р.р. підприємств та організацій м. Запоріжжя з 05.04.18.

Таким чином, на думку позивача, як зазначено в позовній заяві:

- концерн «МТМ» у період з січня 2017 р. по квітня 2018 р. відпустив теплової енергії на загальну суму 2 985,15 грн.;

- факт постачання теплової енергії підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості по договору № 340222 про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Тому, на думку позивача та як зазначено в позовній заяві від 27.12.18 № 614, станом на час розгляду цієї справи судом, за відповідачем обліковується заборгованість з оплати вартості спожитої теплової енергії в період з січня 2017 р. по квітня 2018 р. в сумі 2 985,15 грн. та на підтвердження вказаної заборгованості надає розрахунок заборгованості по договору № 340222 про постачання теплової енергії в гарячій воді на загальну суму 2 453,29 грн.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Частиною 1 ст. 2 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про теплопостачання", учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є:

1) споживачі (індивідуальні та колективні);

2) управитель;

3) виконавці комунальних послуг.

Виконавцями комунальних послуг є:

1) послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об'єкти газоспоживання споживача;

2) послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб'єкт, визначений законом;

3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація;

4) послуг з постачання гарячої води - суб'єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води;

5) послуг з централізованого водопостачання - суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання;

6) послуг з централізованого водовідведення - суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення;

7) послуг з поводження з побутовими відходами - суб'єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що індивідуальний споживач зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають з договору або інших підстав, зокрема, юридичного факту, внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само внаслідок придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої особи без достатніх підстав.

Розглядаючи справу по суті спору суд виходить з того, що позивач посилається на те, що заборгованість відповідача виникла з оплати вартості спожитої теплової енергії в період з січня 2017 р. по квітня 2018 р. на загальну суму 2 985,15 грн. та на підтвердження вказаної заборгованості надано розрахунок заборгованості по договору № 340222 про постачання теплової енергії в гарячій воді на загальну суму 2 453,29 грн.

Однак, суду не було надано жодного доказу на підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем саме за договору № 340222 про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Тобто, договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.09.18 № 340222, на який посилається позивач при розрахунку у цій справі, не підписаний сторонами, а тому є неукладеним.

Крім того, судом враховано, що в позовній заяві позивачем вказано (дослівно): «… Таким чином, сума основного боргу Відповідача перед Теплопостачальною організацією складає 2 985,15 грн.».

При цьому, в якості додатку до позову надає розрахунок заборгованості по договору № 340222 про постачання теплової енергії в гарячій воді на загальну суму 2 453,29 грн.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 73, 77 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи № 908/88/19 суд дійшов висновку про те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Вирішуючи вказану справу по суті спору судом враховано, що рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

У зв'язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України та інших підзаконних нормативно-правових актів, приймаючи до уваги вставлені фактичні обставини справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

А тому, як наслідок, суд, через недоведеність, відмовляє позивачу в задоволені позовних вимог у цій справі.

Тобто, відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивач посилався на те, що відповідачу було поставлено теплову енергію на загальну суму 2 985,15 грн. та в якості доказу надав суду розрахунок заборгованості по договору № 340222 про постачання теплової енергії в гарячій воді на загальну суму 2 453,29 грн.

Крім того, позивачем не надано суду жодного акту приймання-передачі теплової енергії з доказами направлення їх на адресу відповідача.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 129, 202, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та п.п. 17.5. п. 1 Розділ ХІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

Повний текст рішення складено 22.02.19.

Суддя В.Л. Корсун