ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" лютого 2019 р.м. Харків Справа № 922/3691/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши пояснення ПП «Ульяна» (вх. №3414 від 07.02.2019) у справі

за позовом Харківської міської ради, 61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ;

до Приватного підприємства Ульяна, 61034, м. Харків, вул. Кашуби, 3, ;

про стягнення 256451,37грн.

за участі представників учасників справи

позивача ОСОБА_1, довіреність №08-21/3495/2-18 від 20.12.2018;

відповідача ОСОБА_2, ордер серії ХВ 000040 від 28.01.2019;

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада звернулась до господарського суду Харківської області з позовом вих. №9410/9-18 від 27.12.2018 (вх. №3691/18 від 27.12.2018) до Приватного підприємства Ульяна про стягнення стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 27.03.2003 у розмірі 256451,37грн..

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.01.2019 о 11:00. Відповідачеві, згідно ст. 165 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Позивачеві, згідно ст. 166 ГПК України, встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання.

14.01.2019 до господарського суду Харківської області повернулось повідомлення про вручення поштового відправлення №000157 від 04.01.2019, згідно якого ухвалу про відкриття провадження по справі отримано відповідачем ще 05.01.2019, у звязку з чим, останнім днем 15-ти денного строку встановленого судом для подання відзиву на позов є 21.01.2019.

Водночас 22.01.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №1944 від 22.01.2019), в якому останній просить відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту порушених прав, а також зазначає про те, що ПП Ульяна не є користувачем земельної ділянки заборгованість з орендної плати якої просить стягнути позивач.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.01.2019 у звязку з порушенням відповідачем строків на подання відзиву на позов, суд залишив відзив на позов без розгляду.

У судовому засіданні 28.01.2019, судом під звукозапис судового процесу розяснено представнику відповідача адвокату ОСОБА_2, про порядок та строки подачі заяв по суті справи, а також звернуто увагу на те, що у випадку порушення строків на подання таких заяв, сторона, яка подає відповідну заяву зобовязана подати клопотання про поновлення, продовження чи встановлення додаткового строку на подання, зокрема відзиву на позов в порядку та у відповідності до ст.118 та ст. 119 ГПК України, з обґрунтуванням поважності причин подання таких заяв з порушенням строків встановлених судом чи Господарським процесуальним кодексом України.

Однак, 07.02.2019 через канцелярію господарського суду Харківської області від відповідача надійшли пояснення по справі (вх.№3414 від 07.02.2019) без клопотання про поновлення, продовження чи встановлення додаткового строку для подання відзиву на позов, в яких останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 11.02.2019 повноважний представник відповідача просив долучити подані пояснення до матеріалів справи, разом з цим, клопотання про поновлення, продовження чи встановлення додаткового строку для подання відзиву на позов не заявляв.

Представник позивача заперечувала проти долучення таких пояснень до матеріалів справи посилаючись на те, що подання пояснень по справі саме відповідачем не передбачено ГПК України.

Розглянувши пояснення ПП «Ульяна» (вх. №3414 від 07.02.2019), суд виходить з наступного.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Як вбачається з аналізу 1 глави, ІІ розділу ГПК України, передбачено види заяв учасників справи, а саме заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань, водночас, ч.1 ст. 161 ГПК України, передбачено, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, а ч.1 ст. 169 ГПК України, визначено, що заяви з процесуальних питань подаються у формі, заяв, клопотань та заперечень, таким чином, суд дійшов висновку, що нормами ГПК України не передбачено такого види заяв учасників справи, як пояснення.

Разом з цим, проаналізувавши пояснення відповідача, суд дійшов висновку, що за своїм змістом вони тотожні відзиву на позов, який ухвалою господарського суду Харківської області від 28.01.2019 був залишений без розгляду з підстав пропуску останнім строку встановленого судом для подання такого та відсутністю клопотання відповідача про поновлення, продовження чи встановлення додаткового строку на подання відзиву, що передбачено ст. 118 та ст.119 ГПК України. Однак не зважаючи на розяснення головуючого судді по справі про порядок та строки подачі заяв по суті справи, представником відповідача адвокатом ОСОБА_2, 07.02.0219 подано пояснення по справі (вх.№3414 від 07.02.2019), які, за своїм змістом та формою є ідентичними та тотожними відзиву на позов, який ухвалою від 18.01.2019 залишений без розгляду.

Водночас, ні до самих пояснень (вх.№3414 від 07.02.2019), ні у судовому засіданні 11.02.2019, всупереч статтям 118 та 119 ГПК України, представником відповідача не надано клопотання про поновлення, продовження чи встановлення додаткового строку на подання відзиву на позов з обґрунтуванням поважності причин пропуску строку на подання відзиву по справі встановленого ухвалою суду від 02.01.2019, у звязку з чим, суд вважає, що свідоме повторне подання представником відповідача адвокатом ОСОБА_2 пояснень по справі, які є фактично заявою по суті справи - відзивом на позов, без клопотання про поновлення, продовження чи встановлення додаткового строку на подання відзиву на позов з обґрунтуванням поважності причин пропуску встановленого строку свідчить про невиконання процесуальних обовязків щодо вчинення процесуальних дій повязаних з поданням заяв по суті справи у строки та в порядку передбачених ГПК України та вчинення відповідних дій у випадку закінчення призначеного процесуального строку на їх вчинення, що є зловживанням процесуальними правами, зокрема щодо подання відзиву на позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України одними з основних засад (принципів) господарського судочинства є добросовісність та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

При цьому суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків (ч. 5 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 56 ГПК України, юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно до ст. 6 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Таким чином, аналізуючи вказані норми законодавства, суд зазначає, що законом встановлено, що фізична особа, яка є адвокатом повинна мати вищу юридичну освіти та стаж роботи в галузі права не менше 2 років, що як наслідок тягне за собою обовязок особи адвоката бути обізнаним в галузі зокрема господарського процесуального права, знати завдання та основні засади господарського судочинства та орієнтуватись у порядку здійснення судочинства господарськими судами.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Відповідно до статті 7 Правил адвокатської етики затверджених Установчим Зїздом адвокатів України від 17.11.2012 у своїй професійній діяльності адвокат зобовязаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності.

Виходячи з аналізу вказаних норм, суд зазначає, що при здійсненні повноважень представника у господарському провадженні адвокат повинен керуватись принципом законності та верховенства права, дотримуватись норм та вимог чинного законодавства, окрім цього, здійснюючи представницькі повноваження сторони, в даному випадку відповідача, у господарській справі адвокат зобовязаний добросовісно користуватись наданими йому процесуальними правами та не допускати зловживань такими.

Під добросовісністю у господарському процесі слід розуміти з необхідність сумлінної та чесної поведінки учасників справи при виконанні своїх процесуальних обов'язків і здійсненні своїх суб'єктивних прав.

Відповідно до ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Зі змісту ст. 80 ГПК України вбачається, що учасники справи повинні подавати докази до суду разом із поданням заяв по суті (позову, відзиву на позов, письмових пояснень) або у строк, встановлений судом для їх подачі.

Водночас процесуальний закон також надає можливість особі подати докази поза межами встановленого законом або судом строку, але тільки за умови, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у зазначений строк з причин, що не залежали від неї.

При цьому необхідно враховувати, що чинний ГПК України спрямований на забезпечення своєчасності розгляду справ та правової визначеності, унеможливлення зловживання процесуальними правами та підвищення ефективності судочинства в цілому, з огляду на що встановлено точний порядок та присічні строки вчинення процесуальних дій, чіткі стадії судового процесу, розумні обмеження, в тому числі щодо подання доказів.

Саме тому всі процесуальні дії суду та учасників процесу повинні вчинятися своєчасно з тим, щоб під час підготовки справи до розгляду не залишилося невирішених питань, які можуть затримати розгляд справи по суті.

Таким чином, що стосується пояснень по справі (вх. №3414 від 07.02.2019), які є відзивом на позов, суд, приймаючи до уваги, що відповідачем, а ні до пояснент, а ні представником у судовому засіаднні не подано клопотання про поновлення, продовження чи встановлення додаткового строку на подання відзиву на позов, враховуючи, що строк на подання відзиву сплив ще 05.01.2019, що встановлено судом при постановленні ухвали від 28.01.2019 про залишення відзиву без розгляду, суд на підставі ст.ст. 118-119 ГПК України, суд повторно залишає пояснення по справі (вх. №3414 від 07.02.2019) без розгляду.

Частиною 4 ст. 74 ГПК України визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

У ст. 3 ЦК України добросовісність визначено як одну із загальних засад цивільного законодавства.

Отже, зловживання тими чи іншими процесуальними правами є недобросовісним здійсненням таких процесуальних прав.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 43 ГПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема у випадку подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи, що представником відповідача адвокатом ОСОБА_2, повторно подано відзив на позов без клопотання відповідача про поновлення, продовження чи встановлення додаткового строку на подання відзиву, що суперечить ст. 118 та ст.119 ГПК України, беручи до уваги, що ухвалою суду від 28.01.2019 відзив на позов залишено без розгляду з підстав пропуску строку на подання такого, при цьому представнику відповідача, не дивлячись, що такий є адвокатом та в силу ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" повинен бути обізнаними з правовими механізмами подачі заяв по суті справи, роз'яснено про порядок подання відзиву на позову у випадку пропоску відповідних строків, а також надавався час на вчинення відповідної процесуальної дії (подання відзиву на позов) з дотриманням відповідних процедур, у звязку з чим і відкладалось підготовче засідання, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 43 ГПК України, суд дійшов висновку, що дії представника Приватного підприємства Ульяна адвоката ОСОБА_2, які полягають у поданні відзиву на позов без клопотання про поновлення, продовження чи встановлення додаткового строку на подання відзиву, є невиконанням процесуальних обовязків та зловживанням процесуальними правами відповідача, а також позбавляють ПП "Ульяна" скористатись правом на судовий захист.

Частиною 4 ст. 43 ГПК України, встановлено обовязок суду вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. Вказана норма має імперативний характер, а отже є обовязковою для суду у випадках зловживання сторонами своїми процесуальними правами.

Відповідно до ст. 131 ГПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обовязків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Так, для запобігання зловживанню процесуальними правами у кожному конкретному випадку може бути вжито, зокрема, таких заходів:

залишення без розгляду або повернення скарг, заяв, клопотань (ч. 3 ст. 43 ГПК України);

покладення на сторону судових витрат повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України);

стягнення в дохід державного бюджету штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 1 ст. 135 ГПК України);

постановлення окремої ухвали (ч. 2 ст. 246 ГПК України).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 132 ГПК України, одним із заходів процесуального примусу, які можуть бути застосовані судом зокрема є штраф.

Пунктом 1 та 2 ч. 1 ст. 135 ГПК України, встановлено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обовязків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Відповідно до ч. 3 ст. 135 ГПК України, у випадку невиконання процесуальних обовязків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд, з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Приймаючи до уваги встановлення факту невиконання представником відповідача - адвокатом ОСОБА_2 процесуальних обовязків та зловживання процесуальними правами учасника справи, враховуючи положення ч. 3 ст. 135 ГПК України, суд вважає за необхідне накласти на представника Приватного підприємства Ульяна - адвоката ОСОБА_2 штрафу у сумі 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3842,00 грн.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 2, 3,42, 43, 56, 58, 74, 80, 118, 119, 131, 132, 135, 234, 235, 255, 256, 257 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Пояснення по справі (вх. №3414 від 07.02.2019) залишити без розгляду.

Визнати дії представника Приватного підприємства Ульяна адвоката ОСОБА_2, які полягають у поданні пояснень по справі, які є відзивом на позов, з порушенням встановленого судом строку без клопотання про поновлення встановленого судом строку з наведеними причинами його пропуску, невиконання процесуальних обовязків та зловживанням процесуальними правами.

Стягнути з адвоката ОСОБА_2 (свідоцтво №2066 від 18.01.2019 на право зайняття адвокатською діяльністю, адреса: м. Харків, пр-т. Перемоги, 48, кв. 83), представника Приватного підприємства Ульяна в дохід державного бюджету в особі Державної судової адміністрації України (отримувач коштів УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081000; код ; банк отримувача ГУ ДКСУ у м.Києві; код банку отримувача 820019; рахунок отримувача 0007; код класифікації доходів бюджету 21081100) штраф у розмірі двох неоподаткованих розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3842,00грн.

Стягувач: Державна судова адміністрація України (отримувач коштів УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081000; код за ; банк отримувача ГУ ДКСУ у м.Києві; код банку отримувача 820019; рахунок отримувача 0007; код класифікації доходів бюджету 21081100);

Боржник: адвокат ОСОБА_2 (свідоцтво №2066 від 18.01.2019 на право зайняття адвокатською діяльністю, адреса: м. Харків, пр-т. Перемоги, 48, кв. 83);

Ухвала як виконавчий документ підлягає виконанню в порядку, передбаченому Закону України "Про виконавче провадження", та може бути пред'явлена до виконання - до 12.02.2022 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254, 255, 256 ГПК України.

Апеляційна скарга подається в порядку встановленому ст. 257 ГПК України з врахуванням п.17.5 перехідних положень ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 21.02.2019.

Суддя ОСОБА_3