ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2019 р. Справа№ 911/1419/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Жук Г.А.

при секретарі: Петрик М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Єрмоленко Д.Ю.

від відповідача: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Анна-Агро-Плюс"

на рішення Господарського суду Київської області від 27.08.2018

у справі №911/1419/18 (суддя Заєць Д. Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія"

до Фермерського господарства "Анна-Агро-Плюс"

про стягнення заборгованості у сумі 111 663,69 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія" звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Фермерського господарства "Анна-Агро- Плюс" про стягнення заборгованості за Договором поставки №43/031 від 07.08.2017 року у сумі 111 663,69 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо оплати вартості поставленого товару, у зв'язку із чим просить суд стягнути з відповідача 80 398,56 грн. основної заборгованості за поставлений та неоплачений товар, 6 564,05 грн. пені, 21 119,57 грн. штрафу, 581,51 грн. 3% річних.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 37.08.2018 у справі № 911/1419/18 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Фермерського господарства "Анна-Агро-Плюс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія" 80398 грн. 56 коп. основного боргу, 6564 грн. 05 коп. пені, 24119 грн. 57 коп. штрафу, 581 грн. 51 коп. 3% річних, 1762 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що станом на день прийняття рішення у справі відповідач не оплатив прийнятий у позивача товар; зазначений факт відповідачем не спростовано, отримання товару за зазначеною видатковою накладною не заперечується; розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, тому, вимога про стягнення з відповідача 80398,56 грн. заборгованості за отриманий товар підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 27.08.2018, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно вважав, що договір поставки виконаний продавцем належним чином і посилався на накладну, оскільки спірна накладна не містить жодної інформації про те, що продавець передав, а покупець прийняв товар.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2018 справу № 911/1419/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: Гаврилюк О. М. (головуючий), судді: Шаптала Є. Ю., Майданевич А. Г.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті "Голос України" № 185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу № 911/1419/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 911/1419/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2018 апеляційну скаргу Фермерського господарства "Анна Агро Плюс" на рішення Господарського суду Київської області від 27.08.2018 залишено без руху.

При цьому, Фермерському господарству "Анна Агро Плюс" встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку шляхом сплати суми судового збору у розмірі 2 643,00 грн.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2018, у зв'язку з перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці, справу № 911/1419/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є. Ю. Жук Г.А.

Фермерським господарством "Анна Агро Плюс" були усунені недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2018 року прийнято справу № 911/1419/18 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя: Дідиченко М.А., суддів: Пономаренко Є.Ю., Жук Г.А., відкрито апеляційне провадження у справі № 911/1419/18 та призначено справу до розгляду на 13.02.2019.

Явка представників сторін

Представник відповідача у судове засідання 13.02.2019 року не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи представники сторін були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні 13.02.2019 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

07.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія" (за договором - продавець) та Фермерським господарством "Анна-Агро-Плюс" (за договором - покупець) укладено договір поставки за №43/031 (далі - договір), згідно умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у встановлений строк товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах, закріплених цим Договором.

Відповідно до п. 1.2. договору, предметом постачання за Договором є насіннєвий матеріал (надалі - Товар), виробник, найменування, асортимент, кількість, ціна та вартість якого передбачаються в Додатках до цього Договору, що вважаються невід'ємною частиною Договору.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що товар, передбачений умовами цього Договору, постачається продавцем при умові отримання від покупця попередньої оплати за товар у строки, передбаченими положеннями відповідного Додатку до цього Договору, крім випадків коли сплата попередньої оплати сторонами не передбачається.

Згідно пунктів 6.1., 6.2., 6.3. договору загальна ціна Договору складається з суми вартості партій товарів, поставлених продавцем покупцю, відповідно до умов цього Договору та відповідних Додатків до нього. Ціна товару, що підлягає поставці, вказується у відповідному Додатку до цього Договору. Ціна товару та загальна його вартість встановлюються у гривні. Крім цього, сторони можуть визначити еквівалент ціни товару в доларах США або Євро, про що вказується у відповідному Додатку. Порядок та строки розрахунків за товар, передбачаються у відповідних Додатках до цього Договору. Датою оплати товару вважається дата зарахування коштів, перерахованих покупцем на рахунок продавця.

Відповідно до п. 8.1. договору, приймання-передача товару сторонами здійснюється в пункті поставки. Перехід права власності здійснюється в момент передачі товару покупцю по накладним. Датою передачі є дата підписання сторонами відповідної накладної.

У пункті 9.1. договору сторони погодили, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2017 року, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим Договором.

Як вбачається з пунктів 10.3. та 10.4. договору, у разі прострочення розрахунку за поставлений товар, на вимогу продавця, покупець зобов'язується сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочки. В разі прострочення виконання грошового зобов'язання покупцем за цим Договором понад десять календарних днів, але не більше двадцяти календарних днів, окрім пені, передбаченої п.10.3. цього Договору, покупець, на вимогу продавця, зобов'язаний сплатити продавцю штраф у розмірі десять відсотків від вартості неоплаченого товару. В разі прострочення виконання грошового зобов'язання покупцем за цим Договором понад двадцять календарних днів, але не більше тридцяти календарних днів, окрім пені, передбаченої п.10.3. цього Договору, покупець, на вимогу продавця, зобов'язаний сплатити продавцю штраф у розмірі двадцять відсотків від вартості неоплаченого товару. В разі прострочення виконання грошового зобов'язання покупцем за цим Договором понад тридцять календарних днів, окрім пені, передбаченої п.10.3. цього Договору, покупець, на вимогу продавця, зобов'язаний сплатити продавцю штраф у розмірі тридцять відсотків від вартості неоплаченого товару.

У пункті 10.5. та 10.6. договору, сторони погодили, що сплата пені та штрафу за цим Договором не звільняє покупця від виконання зобов'язання по оплаті вартості товару. Відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України, строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за цим Договором складає 3 (три) роки. Крім цього, сторони, відповідно до ч. 6. ст. 232 Господарського кодексу України, домовилися про те, що строк нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання за цим Договором збільшується до 3 (трьох) років від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно Додатку №1 від 07.08.2017 року до Договору сторони домовились про поставку товару на наступних умовах: найменування товару - насіння озимого ріпаку "Вектра" у кількості 20 мішків, за ціною 105,04 євро за одиницю без ПДВ, ціна за одиницю в гривні без ПДВ - 3212,12 грн. Всього з ПДВ - 77090,88 грн.

Відповідно п. 2 Додатку №1 від 07.08.2017 року до Договору, сторони домовились, що встановлюють ціну товару в гривні та визначають еквівалент ціни товару в Євро, виходячи з офіційного курсу гривні до Євро, встановленого Національним банком України (далі НБУ), на день підписання цього Додатку, що становить 30,58 грн. за 1 Євро.

Пунктом 5.2. Додатку №1 від 07.08.2017 року до Договору визначено, що залишок вартості товару, тобто сума, що становить 100 % від вартості товару, вказаної в накладних на товар, сплачується покупцем в строк до 28 листопада 2017 року.

Згідно п. 6 Додатку №1 від 07.08.2017 року до Договору якщо покупець повністю не розрахувався з продавцем за товар, у строки і порядку, вказаному в п. 5.2. цього Додатку, продавець за умови зростання курсу, вправі перерахувати прострочену частину вартості товару виходячи з офіційного курсу НБУ гривні до Євро на день такого перерахунку, зокрема дату фактичного платежу, дату претензії/вимоги, дату звернення до суду тощо, по формулі, зазначеній у цьому Додатку.

На виконання умов Договору, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 77 090,88 грн., що підтверджується накладною №43/125 від 08.08.2017.

Проте, в порушення умов Договору та п. 1 Додатку №1 до Договору, відповідач у визначений строк, а саме до 28.11.2017 року, не розрахувався за отриманий товар згідно видаткової накладної №43/125 від 08.08.2017 року.

В подальшому, 13.02.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія" та Фермерським господарством "Анна-Агро-Плюс" укладено Додаткову угоду №1 до Договору поставки за умовами пунктів 1 та 2 якої сторони підтверджують, що на день підписання цієї Додаткової угоди покупець має заборгованість перед продавцем за Договором поставки в розмірі 77090,88 грн. Продавець надає згоду на перенесення строків розрахунку за товар, отриманий покупцем за Договором поставки, а покупець надає згоду на збільшення ціни поставленого товару продавцем відповідно до специфікації, що закріплена в п. 3 цієї Додаткової угоди.

Пунктом 3 Додаткової угоди №1 від 13.02.2018 року визначено, що специфікація погоджена сторонами і закріплює асортимент і кількість товару, поставленого за договором поставки, а також закріплює нові ціну та вартість товару, погоджену сторонами станом на 13.02.2018 року, у зв'язку з чим п. 1 Додатку №1 від 07.08.2017 року до Договору поставки підлягає викладенню в новій редакції, а саме: "Найменування товару - насіння озимого ріпаку "Вектра" у кількості 20 мішків, за ціною 109,55 євро за одиницю без ПДВ, ціна за одиницю в гривні без ПДВ - 3349,94 грн. Всього з ПДВ - 80398, 56 грн.".

Згідно п. 4. Додаткової угоди №1, у зв'язку з підписанням даної Додаткової угоди та вищевказаної специфікації, сторони домовилися про наступне.

Викласти в новій редакції п. 4. Додатку № 1 до Договору поставки, а саме: " 4. Загальна вартість товару, що постачається за цим Додатком, складає 80398,56 грн. (вісімдесят тисяч триста дев'яносто вісім грн.56 коп.), в т.ч. ПДВ 13399,76 грн." (пп 4.1 п. 4 Додаткової угоди №1).

Викласти в новій редакції п. 5. Додатку № 1 до Договору поставки, а саме:" 5. Покупець не пізніше 23 лютого 2018 року зобов'язується сплатити продавцю 100% від вартості товару, вказаної в п. 4. цього Додатку." (пп 4.2. п. 4 Додаткової угоди №1).

Однак, відповідач не виконав свої зобов'язання згідно Додаткової угоди №1 від 13.02.2018 року до Договору поставки №43/031 від 07.08.2018 року щодо сплати до 23.02.2018 року заборгованості за поставлений товар у сумі 80398,56 грн., у зв'язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання, які мають ознаки договору поставки, згідно якого в силу вимог ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За правовою природою договір поставки є консенсуальним, двостороннім і оплатним. Як консенсуальний договір він вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов. Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної сторони прав та обов'язків.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вже було зазначено, на підтвердження постачання товару відповідачеві на загальну суму 77090,88 грн. позивачем було надано видаткову накладну №43/125 від 08.08.2017 року.

Твердження апелянта про те, що вказана накладна не містить інформації, що продавець передав, а покупець прийняв вищезазначений товар, спростовуються самою накладною, яка підписана представниками сторін та скріплена печатками підприємств без заперечень і зауважень та в яких зазначено, що ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» відпустила, а ФГ «Анна Агро Плюс» прийняв спірний товар.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з п. 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р., господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань та фінансових результатів.

Тобто, факт проведення сторонами у справі господарських операцій, що стосуються виконання ними зобов'язань, повинен підтверджуватися первинними бухгалтерськими документами.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Документами, які є підставою для оприбуткування товару, є накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення запису в облікові бухгалтерські реєстри.

Первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості, у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» мають бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що наявна в матеріалах справи накладна, на якій ґрунтуються позовні вимоги, оформлена відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до п.п. 3., 4 Додаткової угоди № 1 сторони внесли зміни до специфікації, яка є додатком № 1 до договору, та дійшли згоди, що у зв'язку з підписанням даної Додаткової угоди та вищевказаної специфікації, сторони домовилися викласти в новій редакції п. 4. Додатку № 1 до Договору поставки, а саме: "Загальна вартість товару, що постачається за цим Додатком, складає 80398,56 грн." та викласти п. 5. Додатку № 1 до Договору поставки в новій редакції, а саме: "Покупець не пізніше 23 лютого 2018 року зобов'язується сплатити продавцю 100% від вартості товару, вказаної в п. 4. цього Додатку."

Таким чином уклавши Додаткову угоду до Договору, сторони тим самим змінили ціну товару і строк проведення розрахунків за специфікацією, яка є додатком № 1 до договору поставки, та накладною № 43/125 від 08.08.2017 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що за договором поставки позивачем взяті на себе зобов'язання були виконані належним чином, тоді як відповідачем в порушення умов договору поставлений товар не був оплачений, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог у сумі 80 398,56 грн.

Стосовно позивних вимог в частині стягнення 3 % річних, то колегія суддів вважає за можливе зазначити про наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Колегія суддів, перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок 3 % річних за загальний період з 24.02.2018 по 17.05.2018, погоджується з здійсненим розрахунком та вважає його вірним, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 581,51 грн. 3 відсотків річних.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу, колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов'язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно п. 5 Додаткової угоди №1, покупець розуміє та погоджується, що у випадку невиконання/неналежного виконання Покупцем обов'язку щодо оплати вартості товару, вказаної в п. 3., п. 4 даної Додаткової угоди, у строк до 23.02.2018 p., продавець вправі: перерахувати залишок заборгованості покупця відповідно до положень п. 6. Додатку № 1 від 07.08.2017 р. до Договору поставки (підпункт 5.1.); вимагати від покупця сплатити пеню, передбачену п. 10.3. Договору поставки, та штраф, передбачений п. 10.4. Договору поставки (підпункт 5.2.).

Згідно п. 10.3. Договору, у разі прострочення розрахунку за поставлений товар, на вимогу продавця, покупець зобов'язується сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочки.

В разі прострочення виконання грошового зобов'язання Покупцем за цим Договором понад тридцять календарних днів, окрім пені, передбаченої п. 10.3 Договору, Покупець на вимогу Продавця, зобов'язаний сплатити Продавцю штраф у розмірі тридцяти відсотків від вартості неоплаченого Товару (абз. 3 п. 10.4 Договору).

Суд зазначає, що чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Заборона на застосування пені та штрафу прямо не випливає з закону чи із суті відносин сторін, що дозволяє здійснити відповідне врегулювання у договорі.

В даному випадку суд вважає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України, а одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Зокрема, такий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 27.04.2012 р. № 3-24гс12, від 09.04.2012 р. №3-88гс11, від 06.11.2013 р. № 116цс13.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

З огляду на встановлений факт неналежного виконання відповідачем обов'язку щодо своєчасної оплати за договором, колегія суддів, перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок пені та штрафу, погоджується з ним і вважає його вірним, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6 564,05 грн. пені та 24 119,57 грн. 30% штрафу.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

За договором поставки позивачем взяті на себе зобов'язання були виконані належним чином, тоді як відповідачем в порушення умов договору поставлений товар не був оплачений, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог у сумі 80 398,56 грн.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду Київської області від 27.08.2018 року у справі № 911/1419/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Анна Агро Плюс" на рішення Господарського суду Київської області від 27.08.2018 року у справі № 911/1419/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 27.08.2018 року у справі № 911/1419/18 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 911/1419/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 18.02.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Г.А. Жук