номер провадження справи 11/59/16-32/129/16-9/90/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2019 Справа № 908/1571/16

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі колегії суддів: головуючий суддя- Боєва О.С., судді: Горохов І.С., Дроздова С.С., розглянувши матеріали справи

за позовом: SEKARINIA ENTERPRISES LTD /СЕКАРІНІЯ ЕНТЕРПРАЙЗ Л.Т.Д./ (юридична адреса: Арх. Макаріу ІІІ, 155 ПРОТЕАЗ ХАУЗ, 5й поверх, Лімассол, Кіпр, 3026, реєстраційний номер 222308)

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ" (69037, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України (40 років Радянської України), буд. 54, прим.9; )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 32; )

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства

при секретарі судового засідання Махно О.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

Від третьої особи: Бутенко К.К., довіреність № 582 від 28.12.2017

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду від 18.04.2018 скасовано рішення господарського суду Запорізької області від 25.05.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у справі № 908/1571/16, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області в іншому складі суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2018, справу № 908/1571/16 визначено до розгляду судді Боєвій О.С. Ухвалою господарського суду від 06.08.2018 справу № 908/1571/16 передано на колегіальний розгляд.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначання складу колегії суддів від 07.08.2018, справу № 908/1571/16 визначено до розгляду суду у складі колегії суддів: головуючий суддя - Боєва О.С., судді: Горохов І.С., Дроздова С.С.

Ухвалою від 09.08.2018 колегією суддів прийнято справу до розгляду, присвоєно номер провадження справи № 11/59/16-32/129/16-9/90/18, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.12.2018 та зупинено провадження у справі у зв'язку зі зверненням господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави. Ухвалою суду від 01.10.2018 провадження у справі поновлено для вирішення питання щодо належного повідомлення учасника справи - SEKARINIA ENTERPRISES LTD, підготовче засідання призначено на 23.01.2019, провадження у справі зупинено до 23.01.2019. Ухвалою суду від 02.11.2018 поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 05.12.2018. Ухвалою суду від 05.12.2018 строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів - до 01.02.2019 включно, підготовче засідання відкладено на 17.01.2019. Ухвалою суду від 17.01.2019 закрито підготовче провадження у справі № 908/1571/16 та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.02.2019.

13.02.2019 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач явку в судові засідання свого уповноваженого представника не забезпечив. Про розгляд справи позивача повідомлено шляхом направлення йому ухвали суду від 02.11.2018 в порядку, передбаченому п. «а» ст. 10 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах від 15 листопада 1965 року, яка згідно з повідомленням про вручення (т. 3 а.с. 88) була одержана позивачем 19.11.2018. Ухвали суду відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень також отримувались представником позивача, а саме: 31.08.2018, 08.11.2018, 04.02.2019. Будь-яких заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань від позивача не надходило.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовано наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 145 ЦК України та п. 11.2 Статуту ТОВ «Енергетичні технології» вищим органом управління товариства є його учасник, яким станом на день прийняття оскаржуваного рішення (15.02.2012) одноосібно була Компанія SEKARINIA ENTERPRISES LTD, якій належало 100% статутного капіталу (п.п. 1.4, 6.1 Статуту). Повноваження що прийняття рішень з усіх питань діяльності товариства належали його учаснику (п.11.2 Статуту), до виключної компетенції учасника, зокрема, належить відчуження майна товариства на суму, яка складає п'ятдесят і більше відсотків його майна (п. 11.3). Згідно з п.п. 96, 97 Статуту Компанії SEKARINIA ENTERPRISES LTD, її директор може приймати участь на засіданні ТОВ "Енергетичні Технології", але не має повноважень приймати рішення щодо залучення кредитних коштів, надання майна у заставу, що належить товариству без відповідної довіреності від Компанії на уповноваження директора брати участь і голосувати від імені компанії на загальних зборах учасників товариства, де Компанія є учасником і вирішувати будь-які питання, що стосуються діяльності товариств, учасником яких є Компанія, підписувати необхідні документи, у т.ч. протоколи загальних зборів учасників товариств учасником яких є компанія, розпоряджатись коштами та будь-яким майном (рухомим і нерухомим) Компанії та Товариств, учасником яких є Компанія. Відтак, директор ОСОБА_4 не мав права приймати рішення про надання майнової поруки та надання повноважень директору Товариства на підписання відповідного договору іпотеки, оскільки воно перебувало поза межами його компетенції. Також позивач зазначив, що відповідачем було порушено порядок скликання (повідомлення про проведення) загальних зборів учасників товариства, передбаченого ст. 61 Закону України «Про господарські товариства», про проведення загальних зборів позивач жодним чином не повідомлявся. Наслідком недотримання вимог щодо порядку прийняття та затвердження рішення загальних зборів учасників ТОВ «Енергетичні технології», оформленого протоколом від 15.02.2012 №23, про передачу у іпотеку банку за кредитним договором, укладеним з ТОВ «Торговий дім «Енергетичні технології» нерухомого майна СТО та делегування повноважень з підписання договору іпотеки, є недійсність цього рішення. Вимоги обґрунтовано ст.ст. 92, 97, 143, 145 ЦК України, ст.ст. 41, 61 Закону України «Про господарські товариства».

Відповідач, після прийняття справи на новий розгляд, відзив із запереченнями по суті заявлених позовних вимог, з урахуванням позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 18.04.2018, суду не надав, представник відповідача в судові засідання не з'являвся. 20.08.2018 на адресу суду надійшло клопотання ліквідатора ТОВ «Енергетичні технології», в якому останній повідомив, що постановою господарського суду Запорізької області від 13.03.2018 у справі № 908/2462/17 ТОВ «Енергетичні технології» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, та просив суд передати справу № 908/1571/16 для розгляду по суті в межах справи № 908/2462/17 про банкрутство товариства. У задоволенні зазначеного клопотання судом було відмовлено, що відображено в ухвалі суду від 17.01.2019.

У відзиві, який був поданий відповідачем ще під час первісного розгляду справи (т.2 а.с.99-100), відповідач проти позову заперечував, вказав, що з урахуванням вимог ч. 1, 2 ст. 92 Цивільного кодексу України, положень п. 11.7, 11.9 Статуту товариства ОСОБА_5, яка виконувала обов'язки директора товариства на час проведення загальних зборів товариства, діяла у межах повноважень, наданих їй установчими документами. Оскільки єдиним учасником товариства був позивач, порушення порядку скликання зборів учасників товариства від 15.02.2012 не були допущені. Новопризначеному директору товариства ОСОБА_6 документація, у т.ч. повідомлення про проведення загальних зборів учасників товариства, не передавалась.

Третя особа - АТ «Банк Кредит Дніпро», після прийняття справи на новий розгляд, письмових пояснень щодо позову або відзиву не надав. В судовому засіданні 13.02.2019 представник третьої особи усно зазначив, що підтримує позицію по справі, викладену у письмових поясненнях, що надавалися до матеріалів справи раніше (під час первісного розгляду справи). Вважає, що директор позивача на загальних зборах діяв в межах повноважень згідно зі статутними документами та мав право приймати відповідні рішення, тому позовні вимоги є необґрунтованими. Позовна заява, на думку третьої особи, є засобом уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором. Також зазначив, що позивачем не доведено порушення його інтересів оскаржуваним рішенням загальних зборів. Представник третьої особи зазначив, що підтримує раніше подану ним заяву про застосування строків позовної давності та просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 5 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

За змістом ст.ст. 7, 365 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов'язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції справі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, метою яких є недопущення перетворення судового розгляду у безладний процес.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Прономарьов проти України", сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

За таких обставин, судом враховано, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Позивачі (заявники), які звертаються до суду із відповідними заявами, є зацікавленими особами і, враховуючи принцип диспозитивності, не позбавлені можливості вільно користуватись своїми процесуальними правами та отримувати інформацію, пов'язану розглядом судом ініційованої ними справи, що оприлюднюється відповідно до вимог закону та є у вільному доступі.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про розгляд справи за відсутністю представників сторін, за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

В матеріали справи позивачем було надано копію тексту рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичні Технології» (відповідач у справі, далі - Товариство) № 23 від 15.02.2012, складеного на англійські мові (т. 1 а.с.10) та копію його нотаріально посвідченого перекладу на українську мову (т. 1 а.с.11). Відповідачем надано в матеріали справи завірені копії цього рішення на англійській та українській мовах (т. 1 а.с.72, 73).

Відповідно до змісту вказаного рішення, місцем його складання та проведення загальних зборів вказано м. Запоріжжя, на загальних зборах був присутній єдиний учасник Товариства: Компанії SEKARINIA ENTERPRISES LTD (СЕКАРІНІЯ ЕНТЕРПРАЙЗ Л.Т.Д.) - позивач у справі, далі - Компанія, в особі директора ОСОБА_4 (голова зборів) та директор товариства ОСОБА_5 (секретар зборів), які підписали цей протокол, наявні відтиски печаток Компанії та Товариства.

За наслідками вказаних загальних зборів учасників Товариства прийнято наступні рішення:

- виступити майновим поручителем та передати у іпотеку банку ПАТ «Банк Кредит Дніпро» за кредитними договорами, укладеними з ТОВ "Торговий Дім «Енергетичні технології» на суму 650000,00 (шістсот п'ятдесят тисяч) доларів США, нерухоме майно СТО, що розташоване по вул. Юності, 147 з м. Запоріжжі, згідно переліку до цього рішення (додаток №1);

- доручити підписати договір іпотеки/застави, страхування, інших документів вищевказаного майна директору ТОВ "Енергетичні Технології" ОСОБА_5.

Згідно з п.п. 1.4, 6.1 Статуту Товариства, зареєстрованого зі змінами 02.12.2010 (шоста редакція, яка була чинною станом на 15.02.2012), єдиним учасником Товариства була юридична особа компанія СЕКАРІНІЯ ЕНТЕРПРАЙЗ Л.Т.Д. (SEKARINIA ENTERPRISES LTD) із зареєстрованим місцезнаходженням: Арх. Макаріу ІІІ, 155 Протеаз Хауз, 5ий поверх, індекс 3026, Лімассол, Кіпр, якому належало 100% Статутного капіталу Товариства. Статутний капітал товариства складав 580000 грн.

Як свідчить наданий до справи Установчий договір і Статут компанії SEKARINIA ENTERPRISES LTD у нотаріально посвідченому перекладі з англійської мови (т.1 а.с.43-62), Компанія була заснована 08.02.2008, свідоцтво про реєстрацію № 222308, зареєстрований офіс Компанії знаходиться на Кіпрі. Компанія є приватною і має тільки одного акціонера (п.90 Статуту).

У червні 2016 року Компанія SEKARINIA ENTERPRISES LTD звернулася до господарського суду з позовом про визнання вищевказаного рішення недійсним. Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що директор компанії SEKARINIA ENTERPRISES LTD не мав повноважень без відповідної довіреності від Компанії на уповноваження директора брати участь і голосувати від імені компанії на загальних зборах учасників товариств, де Компанія є учасником і вирішувати будь-які питання, що стосуються діяльності товариств, учасником яких є Компанія, підписувати необхідні документи, у тому числі протоколи загальних зборів учасників товариств учасником яких є компанія, розпоряджатись коштами та будь-яким майном (рухомим і нерухомим) Компанії та Товариств, учасником яких є компанія. Крім того, позивач зазначив, що Учасника товариства жодним чином не було повідомлено про проведення вищевказаних загальних зборів.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 88, ч. 1 ст. 89 ГК України учасники господарського товариства мають право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 97, ч.ч. 1,2 ст. 98 ЦК України, управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.

Згідно з ч.1, ч. 4 ст. 145 підрозділу 4 § 1 глави 8 Цивільного кодексу України, в редакції діючій на час прийняття оспорюваного рішення, вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. Статутом товариства і законом до виключної компетенції загальних зборів може бути також віднесене вирішення інших питань. Черговість та порядок скликання загальних зборів встановлюються статутом товариства і законом.

Статтею 58 Закону України «Про господарські товариства», який був чинним на момент прийняття спірного рішення, встановлено, що вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному капіталі (ч.ч. 1, 4).

Учасники товариства мають право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом (пункт "а", ч.1. ст. Закону).

Як встановлено судом вище, компанія Секарнія Ентерпрайзез Л.Т.Д. (SEKARINIA ENTERPRISES LTD) станом на 15.02.2012 було єдиним учасником ТОВ "Енергетичні Технології", яка володіла 100% Статутного фонду Товариства.

В пункті 11.2 Статуту Товариства встановлено, що учасник Товариства має право приймати рішення з усіх питань діяльності Товариства, у т.ч. і з тих, що передані ним до компетенції виконавчого органу.

Згідно з п.п. 11.4, 11.6 Статуту керування поточною діяльністю Товариства здійснюється виконавчим органом - директором товариства. Учасник може здійснювати керівництво поточною діяльністю Товариства безпосередньо. Директор одноособово вирішує всі питання діяльності Товариства, крім віднесених до виняткової компетенції Учасника.

До виняткової компетенції Учасника належить, зокрема: відчуження майна Товариства на суму, яка складає п'ятдесят і більше відсотків майна Товариства (підпункт 11 п.11.3. Статуту Товариства).

Судом також встановлено, що відповідно до інформації, що була витребувана під час розгляду даної справи № 908/1571/16 ухвалами господарського суду Запорізької області в порядку ст. 38 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017), та викладена в листах Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (т. 1 а.с. 149, 160), відомостей про перетинання державного кордону України у період з 14.02.2012 по 16.02.2012 та в період з 15.08.2011 по 15.07.2012 громадянином Республіки Кіпру ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в базі даних не виявлено.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Статтею 316 Господарського процесуального кодексу України встановлено: вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Скасовуючи рішення господарського суду Запорізької області та постанову Донецького апеляційного господарського суду у справі № 908/1571/16, Верховний Суд у складі колегії суддів касаційного господарського суду в постанові від 18.04.2018, зокрема, зазначив, що задовольняючи позов, суди не надали належної юридичної оцінки інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 07.06.2016 (дату звернення до суду з позовом) та не дослідили відповідну редакцію Статуту ТОВ «Енергетичні технології», чинну на час звернення позивача з позовом. Суди, вирішуючи корпоративний спір, зобов'язані були перевірити наявність в позивача суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання наявності чи відсутності факту їх порушення або оспорювання. Судом касаційної інстанції зазначено, що при новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, належним чином встановити наявність чи відчутність порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся та чи підлягають вони захисту, з урахуванням вимог ст. 167 ГК України.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.

Відповідно до змісту ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 15.02.2012 - дата прийняття оскаржуваного рішення загальних зборів учасника ТОВ «Енергетичні технології» (т. 3 а.с. 54-59), єдиним засновником (учасником Товариства) була компанія СЕКАРІНІЯ ЕНТЕРПРАЙЗ Л.Т.Д., Кіпр; розмір внеску до статутного фонду 580000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом у червні 2016 року. До позовної заяви, в тому числі, було додано інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 06.06.2016 (т.1 а.с.20-23). Згідно із зазначеною інформацією, а також з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманим на запит господарського суду (т.3 а.с. 60-67), станом на 07.06.2016 (дата надходження позовної заяви до суду) єдиним засновником (учасником) Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичні технології» є фізична особа - ОСОБА_9, з розміром внеску до Статутного капіталу 580000 грн. Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи щодо зміни складу та інформації про засновників вносилися 29.08.2012, 13.11.2013 та 16.07.2014.

Відповідач відзив на позов з урахуванням позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 18.04.2018, в тому числі із зазначенням відомостей щодо змін до Статуту ТОВ «Енергетичні технології» та копії редакції Статуту, чинної на час звернення позивача з позовом, суду не надав.

Зважаючи на загальні засади державної реєстрації, наведені в ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі є об'єктивними, достовірними та повними, відкритими та загальнодоступними.

Таким чином, станом на час звернення із позовом до суду, компанія СЕКАРІНІЯ ЕНТЕРПРАЙЗ Л.Т.Д. (SEKARINIA ENTERPRISES LTD) не була учасником ТОВ «Енергетичні технології», тобто, спір у справі стосується позовних вимог учасника, який вибув зі складу учасників Товариства.

Учасник, який вибув зі складу юридичної особи, може бути стороною корпоративного спору щодо визначення та стягнення належної йому до сплати вартості частки майна юридичної особи, про визнання недійсними рішень про виключення його зі складу юридичної особи, а також про визнання недійсними інших рішень юридичної особи, якщо ці рішення прийняті в період до виходу (виключення) учасника, а відповідні вимоги обґрунтовуються порушенням його корпоративних прав на момент прийняття такого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ГПК України (в редакції, яка була чинною на момент звернення позивача до суду і діяла до 15.12.2017) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, звертаючись із цим позовом, компанія SEKARINIA ENTERPRISES LTD /СЕКАРІНІЯ ЕНТЕРПРАЙЗ Л.Т.Д./, повинна була у першу чергу обґрунтувати та довести наявність порушення прийнятим рішенням ТОВ "Енергетичні технології" її корпоративних прав на момент прийняття цього рішення, натомість суд, вирішуючи корпоративний спір, зобов'язаний перевірити наявність у позивача суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання наявності чи відсутності факту їх порушення або оспорювання.

З'ясування порушеного корпоративного права, за захистом якого звернулась компанія SEKARINIA ENTERPRISES LTD /СЕКАРІНІЯ ЕНТЕРПРАЙЗ Л.Т.Д./, не будучи на час звернення до суду учасником ТОВ «Енергетичні технології», є первісним по відношенню до встановлення фактичних обставин порядку скликання та проведення спірних загальних зборів ТОВ "Енергетичні технології" та з'ясування наявності або відсутності порушення прав позивача на момент прийняття оскаржуваного рішення із заявлених ним підстав. Зазначене узгоджується з вказівками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.04.2018, які є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що у зв'язку із тим, що позивач на момент звернення позивача до суду не був учасником Товариства, було відсутнє його суб'єктивне матеріальне право або законний інтерес, які підлягають захисту, а відтак, на час подання позову, був відсутній факт порушення або оспорювання корпоративних прав позивача, який вибув зі складу учасників. У зв'язку із цим, немає правових підстав для задоволення позову.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, яким чином оскаржуване рішення порушує корпоративні права та інтереси компанії SEKARINIA ENTERPRISES LTD /СЕКАРІНІЯ ЕНТЕРПРАЙЗ Л.Т.Д./ на момент його прийняття. При цьому, слід враховувати, що не можуть бути задоволені позовні вимоги щодо захисту права, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, чи буде воно взагалі порушено.

Разом з тим, суд також зазначає про наступне.

Викладені в позовній заяві доводи позивача спростовуються змістом п.п. 93, 96, 97, 117, 118, 125 Статуту Компанії Sekarinia Enterprises LTD (Секарінія Ентерпрайз Л.Т.Д.). Положення Статуту Компанії не містять обмежень компетенції директора щодо реалізації відповідних повноважень, у тому числі, не містить положень щодо необхідності наявності у директора довіреності для вчинення певних дій від імені Компанії, про те, що збори акціонерів Компанії мають виключне право на вирішення певних питань, відсутній перелік питань, які вирішуються загальними зборами. Позивачем не вказано у позовній заяві які саме пункти Статуту Компанії та компетенція якого органу Компанії порушено її директором ОСОБА_4 при підписанні спірного рішення, не надано доказів неправоздатності директора відповідно до п. 112 Статуту. Матеріали справи не містять відомостей про призначення на посаду директора Компанії буд-яких інших осіб.

Також суд зауважує, що відповідно до п. п. 2.13, 2.14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 №4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" (яка наразі є чинною) не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Суд зазначає, що права учасника товариства щодо управління ним (товариством), у розумінні частини 1 статті 167 Господарського кодексу України, можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання порядку скликання і проведення загальних зборів у разі, якщо учасник товариства не зміг взяти участь у загальних зборах та/або належним чином підготуватись до розгляду питань порядку денного, зареєструватись для участі у загальних зборах тощо.

Статут ТОВ «Енергетичні Технології» в редакції, яка діяла на момент прийняття спірного рішення, не визначав порядку скликання та проведення загальних зборів товариства та взагалі не містив положень про загальні збори товариства.

В даному випадку, повноважний представник позивача брав участь у зборах та приймав рішення одноосібно, як представник Учасника, що володіє 100% частки в статутному фонді (капіталі) ТОВ "Енергетичні технології", рішення підписано цією особою та скріплено печаткою Компанії, отже учасник використав своє корпоративне право щодо управління Товариством.

Щодо неможливості участі директора Компанії ОСОБА_4 у загальних зборах, оскільки в день їх проведення (15.02.2012) він не знаходився на території України, слід зазначити, що чинним законодавством не заборонено проведення засідань загальних зборів та участь у них за допомогою телефонних, відео та інтернет-конференцій, що не суперечить також статутним документам Товариства, та не змінює порядок прийняття рішень, оскільки забезпечує участь учасника Товариства у загальних зборах. В п. 125 Компанії передбачено можливість оформлення рішень у письмовій формі, що підписане або схвалене у листі, телеграмі, радіограмі, телетексті, телефаксі або іншим способом передачі документів.

Крім того, недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо, може бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачено законодавством.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Оскільки судом порушення прав позивача не встановлено, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. За таких обставин, питання про застосування строків позовної давності, порушене третьою особою в своїй заяві, судом не розглядалося.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено та підписано 25.02.2019.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення, у порядку встановленому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.С. Боєва

Суддя І.С. Горохов

Суддя С.С. Дроздова