ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2019 р.м. ХарківСправа № 922/43/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Тацій О.В.

при секретарі судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України", м. Київ
до Українського державного університету залізничного транспорту, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

відповідно до протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Українського державного університету залізничного транспорту (відповідач), якій просить стягнути з останнього 14 427,65 грн. заборгованості, а саме: пеню у розмірі 7 316,00 грн., 3 % річних у розмірі 776,81 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6 334,84 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у справі.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу №2072/14-ТЕ-32 від 12.02.2014 р. В якості правових підстав позову посилається, зокрема, на положення статей 20, 173-175, 193, 216, 230-232, Господарського кодексу України, статей 11, 15, 16, 509, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 655 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.01.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; призначено розгляд справи в судовому засіданні на 05.02.2018 р.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог, та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В якості підстав для відмови у позові посилається на сплив строку позовної давності для їх заявлення.

Позивач надав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій заперечує проти доводів відповідача, посилаючись на встановлений у п.9.3. спірного договору пятирічний строк для стягнення пені, інфляційних та 3% річних.

Відповідач надав доповнення до відзиву на позов, в яких зазначає про відсутність його вини у несвоєчасній сплаті за отриманий газ за договором купівлі-продажу природного газу №2072/14-ТЕ-32 від 12.02.2014 р.

Також представником відповідача подано заяву про розгляд справи без його участі з урахуванням правової позиції, викладеної у відзиві на позовну заяву та доповненнях до нього.

Представник позивача в судовому засіданні 21.02.2019 р. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

12 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач, продавець) та Українською державною академією залізничного транспорту, правонаступником якої є Український державний університет залізничного транспорту (відповідач, покупець) був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 2072/14-ТЕ-32 (надалі Договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупця у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити даний природний газ на умовах цього Договору.

На виконання умов Договору позивач у період з січня 2014 року по грудень 2014 року передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 205 272,00 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаними представниками та скріпленими печатками сторін без будь-яких зауважень та заперечень (а.с. 25-32).

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як стверджує позивач, оплата за газ була здійснена відповідачем в повному обсязі, проте з порушенням встановлених у Договорі строків, внаслідок чого продавцем було нараховано пеню у розмірі 7 316,00 грн., 3 % річних у розмірі 776,81 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6 334,84 грн., що стало підставою для його звернення до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в статтях 173-175 Господарського кодексу України.

У відповідності до статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Крім того, згідно приписів статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до приписів статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною першою статті 530 ЦК України також встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Пунктом 9.3. Договору сторони визначили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у том числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних встановлюється тривалістю у пять років.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується відповідачем, оплату за переданий газ останній здійснив несвоєчасно, чим порушив умови господарського зобов'язання, зокрема вимоги пункту 6.1. Договору.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини першої статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 624 ЦК України встановлено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1. цього Договору, він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі двійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Ознайомившись із наданими до матеріалів справи розрахунками суд встановив, що позивачем обґрунтовано нараховано пеню у сумі 7 316,00 грн. з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу за Договором, що узгоджується з приписами ст. 232 ГК України та ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань».

Крім того, передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнових прав та інтересів, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштам, належними до сплати кредиторові.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат у розмірі 6 334,84 грн. узгоджується з рекомендаціями, наданими у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97-р. Позивачем при здійсненні розрахунку враховано позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.01.2018 р. у справі №910/24266/16, а саме сума внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця, то розрахунок інфляційних починається з наступного місяця.

Що стосується нарахованих позивачем 3% річних у сумі 776,81 грн., то суд враховує положення ст. 625 ЦК України щодо правомірності їх нарахування та визнає їх такими, що підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на сплив строку позовної давності для заявлення до стягнення позивачем пені, інфляційних та 3% річних, є безпідставними, оскільки сторони у п. 9.3. Договору домовились про те, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у том числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних встановлюється тривалістю у пять років.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, судовий збір при задоволенні позовних вимог покладається на відповідача.

З огляду на наведене, керуючись статтями 1, 13, 18, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Українського державного університету залізничного транспорту (61050, м. Харків, майдан Фейєрбаха, 7, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) пеню в сумі 7 316,00 грн., 3 % річних в сумі 776,81 грн., інфляційні втрати в сумі 6 334,84 грн., а також 1 762,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 26.02.2019 р.

Суддя ОСОБА_1