ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

21 лютого 2019 року Справа № 915/260/19

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Мавродієвої М.В.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротаєрс» (49000, м.Дніпро, вул.Робоча, буд.23В; ідент.код 39737842)

про стягнення з Фермерського господарства «Маяк» ОСОБА_1 (56101, Миколаївська обл., м.Баштанка, вул.Ювілейна, буд.93; ідент.код 23040999)

заборгованості за договором поставки №15 від 21.05.2018 у розмірі 138081,85 грн, з яких: 108944,00 грн - сума основного боргу, 21159,01 грн - пеня, 5909,84 грн 10% річних, 2069,94 грн інфляційні втрати, -

в с т а н о в и в:

18.02.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротаєрс» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фермерського господарства «Маяк» ОСОБА_1 заборгованості за договором поставки №15 від 21.05.2018 у розмірі 138081,85 грн, з яких: 108944,00 грн - сума основного боргу, 21159,01 грн - пеня, 5909,84 грн 10% річних, 2069,94 грн інфляційні втрати.

Як на підставу своїх вимог заявник посилається на неналежне виконання Фермерським господарством «Маяк» ОСОБА_1 умов договору поставки №15 від 21.05.2018.

Щодо видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з боржника пені в сумі 21159,01 грн за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором поставки №15 від 21.05.2018, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Отже згідно норм ст.230 ГК України вимога про стягнення пені є вимогою про стягнення штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання, а сама пеня є видом забезпечення виконання зобовязання та відповідальності за порушення грошового зобовязання.

Частиною 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги про стягнення пені та інфляційних втрат не відповідають ч.1 ст.148 ГПК України, оскільки за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням за договором.

У відповідності до п.3) ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Приписами ч.ч.2, 3 ст.152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Оскільки вимога про стягнення пені не є вимогою про стягнення грошової заборгованості за договором, а тому має розглядатись у позовному провадженні, з дослідженням та перевіркою судом нарахованих сум, підстав та періодів таких нарахувань, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави у видачі судового наказу згідно поданої ТОВ «Агротаєрс» заяви в частині стягнення з ФГ «Маяк» ОСОБА_1 21159,01 грн пені.

Частиною 2 ст.153 ГПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ч.1 ст.148, п.3) ч.1, ч.2 ст.152, ст.ст.153, 234, 235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Агротаєрс» у видачі судового наказу в частині стягнення з Фермерського господарства «Маяк» ОСОБА_1 21159,01 грн пені.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до п.1) ч.1 ст.255 ГПК України, ухвала про відмову у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки визначені ст.256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.02.2019.

Суддя М.В.Мавродієва