ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

22.02.2019м. ДніпроСправа № 904/654/19

За заявою Фізичної особи-підприємця Рязанцевої Анни Сергіївни

про забезпечення позову

у справі:

за позовом Фізичної особи-підприємця Рязанцевої Анни Сергіївни (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до Фізичної особи-підприємця Сухомлина Леоніда Вікторовича (АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_2)

про стягнення 210 508 грн. 55 коп.

Суддя Загинайко Т.В.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - Фізична особа-підприємець Рязанцева Анна Сергіївна звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№673/19 від 20.02.2019р.), в якій просить стягнути з відповідача - Фізичної особи-підприємця Сухомлина Леоніда Вікторовича 210 508 грн. 55 коп., що складає 132 078 гр. 70 коп. - основного боргу відповідно до Договору поставки товару від 05.12.2017р. №13-РАС 2018, 17 566 грн. 47 коп. - пені, 52 831 грн. 48 коп. - неустойки, 1 443 грн. 82 коп. - річних та 6 588 грн. 08 коп. - інфляційних втрат.

Одночасно з позовною заявою Фізичною особою-підприємцем Рязанцевою Анною Сергіївною було подано заяву (вх.№8280/19 від 20.02.2019р.) про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов Фізичної особи-підприємця Рязанцевої Анни Сергіївни до Фізичної особи-підприємця Сухомлина Леоніда Вікторовича про стягнення 210 508 грн. 55 коп. шляхом накладення арешту на належний відповідачу на праві власності комплекс будівель і споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_3

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що: - згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.01.2019р. №154185946 відповідачу на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Мар'є-Дмитрівської сільської ради, на праві приватної власності належить комплекс будівель і споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_3; - 11.11.2017р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано іпотеку зазначеного вище нерухомого майна на підставі договору іпотеки; - згідно відомостей про основне зобов'язання, строк його виконання - до 11.11.2018, розмір основного зобов'язання - 1 000 000,00 грн.; - у власності відповідача перебуває земельна ділянка площею 1,3263 га, на яку також зареєстровано обтяження на підставі договору іпотеки від 11.11.2017р. зі строком виконання основного зобов'язання до 11.11.2018р. в сумі 1 000 000 грн.; - наявність чинного обтяження нерухомого майна відповідача після спливу трьох місяців від терміну виконання його зобов'язання перед іпотекодержателем свідчить про невиконання відповідачем основного грошового зобов'язання; - існує реальна загроза звернення стягнення на майно відповідача, який має стійку фінансову неплатоспроможність; - у зв'язку з наявністю обґрунтованих сумнівів щодо можливості відповідача виконати існуючі перед позивачем грошові зобов'язання, єдиним способом їх погашення на думку позивача може бути звернення стягнення на майно боржника в процедурі виконання судового рішення.

Господарський суд, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, вважає її такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Зі змісту пунктів 3, 4 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається позивач просить накласти арешт на майно: комплекс будівель і споруд, що розташований по АДРЕСА_3 на яке встановлено обтяження - заборона на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, виданого 11.11.2017р. серія та номер 4160.

Згідно із статетю 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, по-перше, на нерухоме майно, на яке просить накласти арешт позивач, вже накладено заборону на його відчуження згідно договору іпотеки.

По-друге, предметом спору у даній справі є стягнення коштів за поставлений товар, а не комплекс будівель і споруд, що розташований по АДРЕСА_3

Таким чином, позивачем не доведено адекватність заходу до забезпечення позову - накладення арешту на майно, яке перебуває в іпотеці та не є предметом спору.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, у зв'язку з чим відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136, 137, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі-підприємцю Рязанцевій Анні Сергіївні в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання - 22.02.2019р.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.В. Загинайко