ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Справа № 915/983/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

представник позивача в судове засідання не з'явився,

за участю представника відповідача - Бондарєв Р.С. - дов.№30/02.02.01-22/02.06/14/19 від 04.01.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця Лигалова Андрія Вікторовича, АДРЕСА_1

до відповідача: Миколаївської міської ради, 54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, 20

про: - визнання незаконним та скасування рішення

Фізична особа - підприємець Лигалов Андрій Вікторович звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №01/2018 від 04.09.2018 до Миколаївської міської ради в якій просив суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Миколаївської міської ради від 15.09.2015 №49/36 "Про відмову ФОП Лигалову А.В. у передачі в оренду земельної ділянки для обслуговування зупиночного комплексу з вбудованим торговельним павільйоном по АДРЕСА_2";

- визнати за фізичною особою - підприємцем Лигаловим Андрієм Вікторовичем право оренди на земельну ділянку, загальною площею 129 кв.м. АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, згідно умов Договору оренди землі від 07 лютого 2008 року №5489, укладеного між Миколаївською міською радою та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 14 вересня 2018 року позовну заяву залишено без руху оскільки позивачем у позовній заяві не обґрунтовано нормами матеріального права вимогу щодо визнання за позивачем права оренди на земельну ділянку, загальною площею 129 кв.м. АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, згідно умов Договору оренди землі від 07 лютого 2008 року №5489, укладеного між Миколаївською міською радою та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 Позивачем не надано до суду доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі. Вказаною ухвалою Фізичній особі підприємцю Лигалову А.В. надано строк для усунення недоліків в строк який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

28.09.2018 від позивача до відділу документального забезпечення господарського суду Миколаївської області надійшов лист від 26.09.2018 з уточненою позовною заявою, в якій залишена одна позовна вимога - про визнання незаконним та скасування рішення.

Позов мотивовано тим, що рішенням Миколаївської міської ради від 15.09.2015 №49/36 було безпідставно відмовлено фізичній особі - підприємцю Лигалову Андрію Вікторовичу у передачі в оренду земельної ділянки загальною площею 129 кв.м. для обслуговування зупиночного комплексу з вбудованим торговельним павільйоном по АДРЕСА_2. Підставами прийняття такого рішення були відповідно до мотивувальної частини рішення відповідача від 15.09.2015 №49/36 "За результатом проведеного інструментального обміру земельної ділянки встановлено: площа торговельного павільйону складає 80 кв.м. (згідно з проектом 70 кв.м.), самовільно зайнята земельна ділянка площею 162 кв.м. розташована під літнім майданчиком. Вказує, що в квітні 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про переоформлення договору оренди землі від 07.02.2008 №5489. Замість здійснення переоформлення договору оренди землі відповідач прийняв оскаржуване рішення від 15.09.2015 №49/36 «Про відмову ФОП Лигалову А.В. у передачі в оренду земельної ділянки для обслуговування зупиночного комплексу з вбудованим торговельним павільйоном по АДРЕСА_2». Приймаючи спірне рішення відповідач вийшов за межі вимог звернення позивача про переоформлення договору оренди, яка в силу положень ст.377 ЦК України, ст.120 ЗК України та ст.ст.7 Закону України "Про оренду землі" вже перебувала в оренді позивача.

Одночасно з позовом 10 вересня 2018 року позивачем подано заяву про залучення третьої особи на боці позивача ОСОБА_3 В зв'язку з поданням уточненої позовної заяви відповідач подав заяву від 26 вересня 2018 року про залишення без розгляду заяви щодо залучення третьої особи на боці позивача.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 03 жовтня 2018 року порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 24 жовтня 2018 року об 11 год. 30 хв., зобов'язано позивача надати докази зарахування до Державного бюджету України судового збору, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

23 жовтня 2018 року до суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження в справі в зв'язку з тим, що, на думку відповідача, цей спір належить до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2018 року судом оголошено перерву в підготовчому засіданні до 05 листопада 2018 року об 11 год. 00 хв.

24 жовтня 2018 року позивачем надано суду докази направлення до Управління Державної казначейської служби України у м.Миколаєві листа про підтвердження сплати судового збору, та 30 жовтня 2018 року позивачем надано суду докази зарахування до Державного бюджету України судового збору.

05 листопада 2018 року вх.№14229/18 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про закриття провадження у справі, в яких позивач зазначив про те, що заявлений спір стосується оформлення права оренди на землю, в якому орган місцевого самоврядування виступає як суб'єкт господарювання, а не як орган владних повноважень, тому спір має бути розглянутий за правилами господарського судочинства.

В судовому засіданні 05 листопада 2018 року суд протокольно ухвалив: відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження в справі, оскільки даний спір має приватно-правовий характер, та оголосив перерву в судовому засіданні до 27 листопада 2018 року о 10 год 00 хв. для надання відзиву на позовну заяву відповідачем.

14 листопада 2018 року вх. № 14846/18 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач посилається на закінчення 06.02.2013 терміну договору оренди земельної ділянки з попереднім власником ОСОБА_3 на момент звернення позивача до Миколаївської міської ради (03.04.2014), в зв'язку з чим неможливо переоформити договір оренди земельної ділянки; недотримання орендарем ОСОБА_3 умов договору оренди щодо повідомлення відповідача про відчуження споруд та їх демонтаж; про перехід права на земельну ділянку не автоматично, а після переоформлення та її державної реєстрації; щодо підтверження актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 02.07.2015 доводів відповідача про те, що позивачем самовільно зайнято земельну ділянку площею 59 кв.м під навісами, які підлягають знесенню, а для обслуговування торгівельного павільйону необхідна земельна ділянка площею 80 кв.м (згідно з проектом 70 кв.м). Крім того, відповідач зазначив, що позивачем не вказано як порушення процедури прийняття спірного рішення Миколаївської міської ради могли вплинути на правильність прийняття такого рішення та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

19 листопада 2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив вх.№ 15038/18, в якій позивач заперечив доводи відповідача, посилаючись на врегулювання пролонгації договору оренди земельної ділянки ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі", відповідно до якої поновлення договору оренди здійснюється у разі, якщо орендар продовжує користуватись земельною ділянкою, а орендодавець не заперечує у поновленні договору; а також на непідтверження відповідачем підстав відмови в укладанні договору оренди: самовільно зайнята земельна ділянка площею 162 кв.м. розташована під літнім майданчиком, хоча в наданому відповідачем акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 02.07.2015 зазначено про самовільне зайняття земельної ділянки площею 59 кв.м для очікування громадського транспорту.

В судовому засіданні 27 листопада 2018 року оголошено перерву до 29 листопада 2018 рокуо 10 год 30 хв. для надання позивачем документів, що стали підставою для прийняття спірного рішення відповідача, на інформаційний запит позивача.

28 листопада 2018 року позивачем надано суду клопотання про залучення до матеріалів справи документів, що стали підставою для прийняття спірного рішення відповідача.

Ухвалою суду від 29 листопада 2018 року в зв'язку з неявкою сторін продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 12 грудня 2018 року щ 12 год. 30 хв.

В підготовчому засіданні 12 грудня 2018 року оголошено перерву до 27 грудня 2018 року о 14 год. 00 хв.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 27.12.2018 закрито підготовче засідання та призначено справу №915/983/18 до судового розгляду по суті на 23 січня 2019 року.

Судове засідання призначене на 23.01.2019 було відкладено на 21 лютого 2019 року.

Позивач у наданій до суду заяві від 22.01.2019 просить суд розглядати справу за відсутності позивача та його представника на підставі наявних у суду матеріалів. Вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши у судових засіданнях пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Згідно з договором купівлі-продажу від 01 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В. 01.09.2011 реєстровий номер 1640, Лигалов Андрій Вікторович придбав у ОСОБА_3 зупиночний комплекс із вбудованим торгівельним павільйоном магазину, який розташований у АДРЕСА_2 загальною площею 71.20 кв.м. Відповідно до пункту 7.1 названого договору зупиночний комплекс із вбудованим торгівельним павільйоном магазину розташований на земельній ділянці, яка має площу 129 кв.м та кадастровий номер НОМЕР_2 та яка перебуває в користуванні продавця на підставі договору оренди землі, зареєстрованого у Миколаївській регіональній філії ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.02.2008 за №03 та в книзі записів договорів оренди землі 07.02.2008 за № 5489.

Договір купівлі-продажу зупиночного комплексу від 01 вересня 2011 року зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 27 жовтня 2011 року за реєстраційним номером 18074834, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 31812815 від 27.10.2011.

Технічним паспортом на громадський будинок - зупиночний комплекс з вбудованим торгівельним павільйоном, виготовленим 31.08.2011 Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, визначено загальну площу приміщень літ.А 71,2 кв.м.

Витягом з ДЗК про земельну ділянку НОМЕР_3 від 14.06.2018 підтверджується, що спірна земельна ділянка площею 0,0129 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, з кадастровим номером НОМЕР_2, має цільове призначення: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, вид використання: для обслуговування тимчасово розміщеного зупинкового комплексу з вбудованим торгівельним павільйоном, та належить Миколаївській міській раді на праві власності.

За умовами пункту 1.1 договору оренди землі від 09 січня 2008 року, укладеного між попереднім власником зупиночного комплексу ФОП ОСОБА_3 та Миколаївською міською радою, який зареєстрований у Миколаївській регіональній філії ДП "Центр ДЗК" 07.02.2008 за №03, ФОП ОСОБА_3 прийняв в оренду земельну ділянку для подальшого обслуговування зупиночного комплексу із вбудованим торгівельним павільйоном магазину по АДРЕСА_2 у напрямку руху до центру міста без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Згідно із пунктом 2.1 зазначеного вище договору в оренду передано земельну ділянку площею 129 кв.м, у тому числі 70 кв.м для обслуговування торгівельного павільйону, 59 кв.м - для обслуговування навісу для очікування громадського транспорту.

Відповідно до пункту 3.1 згаданого договору договір діє протягом п'яти років з дати його державної реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору звернутись письмово до орендодавця з проханням щодо продовження строку дії договору.

Згідно з заявою ОСОБА_3, посвідченою приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В. 21 листопада 2011 року реєстровий номер 2614, попередній власник зупиночного комплексу ОСОБА_3 відмовився від користування спірною земельною ділянкою площею 129 кв.м, кадастровий номер НОМЕР_2, на користь нового власника нерухомого майна, яке розташоване на цій земельній ділянці, а саме Лигалова Андрія Вікторовича.

До Миколаївської міської ради саме для переоформлення земельної ділянки позивач звернувся 03.04.2014, що підтверджується заявою позивача про переоформлення земельної ділянки поданою 03 квітня 2014 року через Центр надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради.

Перевіркою дотримання вимог земельного законодавства з виїздом на місце, оформленою актом від 02 липня 2015 року, проведеною управлінням земельних ресурсів Миколаївської міської ради за участю позивача, було встановлено, що "з фасадної частини торгівельного павільйону ФОП Лигаловим А.В. влаштовуються додаткові місця для очікування транспорту, з тильної сторони торговельного павільйону самовільно зайнята земельна ділянка, на якій встановлені самовільні навіси. Площа земельної ділянки, а саме: 70 кв.м. для обслуговування торгівельного павільйону та 59 кв.м. для очікування транспорту відповідає узгодженому проекту і дійсності. Самовільно встановлені навіси підлягають знесенню."

За результатами розгляду заяви позивача від 03.04.2014 зазначивши як підставу для відмови той факт, що за результатами інструментального обміру земельної ділянки площа торгівельного павільйону складає 80 кв.м, самовільно зайнята земельна ділянка площею 162 кв.м розташована під літнім майданчиком, Миколаївська міська рада прийняла рішення № 49/36 від 15 вересня 2015 року про відмову фізичній особі-підприємцю Лигалову А.В. у передачі в оренду строком на 10 років земельної ділянки загальною площею 129 кв.м. для обслуговування зупиночного комплексу. Крім того ФОП Лигалова А.В. оскаржуваним рішенням зобов'язано привести у відповідність до проекту землеустрою площу торгівельного павільйону та звільнити самовільно зайняту земельну ділянку під літнім майданчиком.

Отже, суд установив, що спірна земельна ділянка надавалась в оренду попередньому власнику нерухомого майна - зупиночного комплексу з вбудованим торгівельним павільйоном - для обслуговування тимчасово розміщеного зупинкового комплексу з вбудованим торгівельним павільйоном, договір оренди землі з попереднім власником нерухомого майна припинився, позивач звернувся 03.04.2014 з заявою до відповідача про переоформлення договору оренди землі площею 129 кв.м., але отримав відмову у передачі в оренду строком на 10 років земельної ділянки, у зв'язку з чим оскаржив до суду рішення Миколаївської міської ради № 49/36 від 15.09.2015.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову, оскільки відповідачем порушені права та інтереси позивача, виходячи з системного аналізу таких норм права.

Згідно з приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 1-2 ст. 93 ЗК України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

В силу положень ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Положеннями ч. 1-2 ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

При цьому, у відповідності до ч.1 ст. 134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зокрема, згідно ч. 2 вказаної норми, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Статтею 12 Земельного кодексу України встановлено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належать: а) розпорядження землями територіальних громад; в) надання земельних ділянов в користування із земель комунальної власності відповідно до цього кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно із ч.10 ст.10 Закну України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною 1 статті 377 Цивільного кодексу України (у редакції станом на 27.10.2011) визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з частиною 1 статті 120 Земельного кодексу України (у редакції станом на 27.10.2011) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

За положенням частини 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Аналіз положень наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розміщене у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника.

Отже, з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно у зв'язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене, згідно з частиною 2 статті 120 ЗК України. Тобто особа, яка набула права власності на це майно фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому Договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.04.2018 у справі № 915/672/17.

Згідно із ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що зупиночний комплекс з вбудованим торгівельним павільйоном є нерухомим майном, право власності на яке у позивача виникло на підставі договору купівлі-продажу від 27.10.2011, право власності зареєстроване у Реєстрі прав на нерухоме майно (витяг про державну реєстрацію прав № 31812815 від 27.10.2011), попередній власник нерухомого майна ФОП ОСОБА_3 відмовився від користування спірною земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_2 на користь позивача, суд доходить висновку про набуття позивачем права оренди земельної ділянки в обсязі та на умовах, як у попереднього власника, тобто, набуття позивачем права оренди земельної ділянки площею 129 кв.м.

В той же час суд відхиляє посилання позивача на ст.33 Закону України "Про оренду землі" як на підставу автоматичної пролонгації дії договору оренди земельної ділянки № 5489 від 07.02.2008, укладеного між ФОП ОСОБА_3 та Миколаївською міською радою, так як після придбання позивачем 01.09.2011 зупиночного комплексу, ФОП Лигалов А.В. не звертався за три місяці до закінчення строку дії договору до відповідача з проханням щодо продовження строку дії договору (п.12.6 Договору оренди землі). При цьому правового значення для вирішення спору у цій справі відсутність пролонгації дії договору оренди земельної ділянки не має, оскільки набуття позивачем права оренди спірної земельної ділянки в обсязі та на умовах, як у попереднього власника, є достатньою правовою підставою для визнання незаконним і скасування рішення Миколаївської міської ради від 15.09.2015 № 49/36, яким позивачу відмовлено у реалізації такого його права.

Суд відхиляє доводи відповідача з посиланням на акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 02 липня 2015 року, про те, що позивачем самовільно зайнято земельну ділянку площею 59 кв.м під навісами, які підлягають знесенню, оскільки договором оренди землі № 5489 від 09.01.2008 попередньому власнику нерухомого майна зазначені 59 кв.м землі надавались для обслуговування навісу для очікування громадського транспорту, а право на оренду землі перейшло до позивача у тому ж обсязі, що було у ФОП ОСОБА_3

Крім того, підставою прийняття оскаржуваного рішення Миколаївської міської ради № 49/36 від 15.09.2015 зазначено самовільне зайняття позивачем земельної ділянки площею 162 кв.м, розташованої під літнім майданчиком, що не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи та суперечить наданим відповідачем доказам: акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 02 липня 2015 року, протоколу № 149 засідання постійної комісії міської ради з питань архітектури, будівництва та регулювання земельних відносин від 25.05.2015 та іншим доказам у справі.

В матеріалах справи відсутні докази про звернення позивача з проханням надати спірну земельну ділянку в оренду на 10 років, оскільки заява позивача від 03.04.2014 не містить зазначення терміну оренди земельної ділянки, що додатково свідчить про незаконність рішення Миколаївської міської ради № 49/36 від 15.09.2015.

Інші наявні в матеріалах справи докази висновків господарського суду не спростовують.

З огляду на викладене суд вважає, що рішення Миколаївської міської ради № 49/36 від 15.09.2015 про відмову у передачі в оренду земельної ділянки позивачу є незаконним, а позовні вимоги ФОП Лигалова А.В. правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 11, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 195, 196, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов фізичної особи-підприємця Лигалова Андрія Вікторовича задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення Миколаївської міської ради від 15.09.2015 №49/36 "Про відмову ФОП Лигалову А.В. у передачі в оренду земельної ділянки для обслуговування зупиночного комплексу з вбудованим торговельним павільйоном по АДРЕСА_2".

3. Стягнути з Миколаївської міської ради (через виконавчий комітет Миколаївської міської ради, 54001, м. Миколаїв, вул.Адміральська,20, ) на користь фізичної особи-підприємця Лигалова Андрія Вікторовича (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вступна і резолютивна частина рішення проголошені в судовому засіданні 21.02.2019, повний текст рішення складено та підписано 22.02.2019.

Суддя Н.О. Семенчук