ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.02.2019 Справа № 908/395/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни, розглянувши матеріали позовної заяви №33-33/2404 від 18.02.2019 (вх. № 425/08-07/19 від 19.02.2019)

за позовом публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (вул. Сталеварів, 14, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 00130926)

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (вул. Теплична, 18, м. Запоріжжя, 69009, ідентифікаційний код 38983006)

про зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулося публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» з позовом про зобовязання товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат»:

1) обмежити власне електроспоживання до рівня екологічної броні шляхом відключення всіх струмоприймачів, які фактично не задіяні в акті екологічної, аварійної та технологічної броні споживача від 21.09.2012, щодо забезпечення необхідного рівня навантаження для запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру внаслідок обмеження електроспоживання споживача до рівня екологічної броні;

2) забезпечити безперешкодний доступ представників ПАТ «Запоріжжяобленерго» для проведення заходів з припинення постачання електричної енергії та пломбування пристроїв їх підключення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в порушення укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії №76 від 01.12.2012 та ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» відповідач не виконав належним чином свої зобовязання з оплати спожитої електричної енергії та станом на 05.02.2019 має заборгованість перед позивачем за спожиту електричну енергію в розмірі 778186218,08 грн. за період з липня 2010 року до грудня 2018 року та за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії в розмірі 604468,82 грн. за період з жовтня до грудня 2018 року. Позивач вказує, що відповідно до вимог підпункту 3 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобовязаний за умови неповної оплати за спожиту енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору. Посилається на те, що згідно з актом екологічної, аварійної та технологічної броні споживача від 21.09.2012, який є невідємною частиною договору, величина екологічної броні відповідача складає 33422,1 кВт. Відповідач ігнорує вимоги позивача про припинення власного споживання до рівня екологічної броні, а також не допускає працівників позивача для здійснення заходів з відключення струмоприймачів, що є порушенням вимог ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, підпунктів 3, 12 пункту 5.5.5, пункту 7.4 ПРРЕЕ, а також умов підпункту 5 пункту 6.2 договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 цього Кодексу, що є підставою для залишення позовної заяви без руху відповідно до ч. 1 ст. 174 ГПК України.

Згідно з п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Суд зазначає, що позовні вимоги мають бути конкретними, а викладений в позові спосіб захисту прав позивача повинен бути здатним відновити порушені права позивача в разі задоволення позову, оскільки суд приймає рішення в межах заявлених позовних вимог.

За приписами ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог, який не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення).

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 3 ст. 327 ГПК України виконання рішення проводиться відповідно до виданого судом наказу, який як виконавчий документ згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» має містити резолютивну частину рішення суду, що передбачає заходи примусового виконання рішення.

Незазначення в позовній заяві конкретних заходів, які слід застосувати суду для захисту прав позивача, призведе до фактичної неможливості виконання судового рішення в примусовому порядку в разі задоволення позову.

В даному випадку позовні вимоги сформульовані не конкретно.

Так, в позовній заяві заявлено дві немайнові вимоги:

1) обмежити власне електроспоживання до рівня екологічної броні шляхом відключення всіх струмоприймачів, які фактично не задіяні в акті екологічної, аварійної та технологічної броні споживача від 21.09.2012, до рівня екологічної броні;

2) забезпечити безперешкодний доступ представників ПАТ «Запоріжжяобленерго» для проведення заходів з припинення постачання електричної енергії та пломбування пристроїв їх підключення.

Вимагаючи зобовязати відповідача обмежити власне електроспоживання до рівня екологічної броні, позивач не зазначає, до яких конкретно показників слід обмежити електроспоживання. Вимагаючи відключити всі струмоприймачі, які фактично не задіяні в акті екологічної, аварійної та технологічної броні споживача від 21.09.2012, позивач не зазначає, які струмоприймачі зазначені в акті. Акт від 21.09.2012 позивач не надав. В переліку додатків до позовної заяви цей акт не зазначений.

Крім того, у тексті позовної заяви позивач зазначає, що припинення власного електроспоживання має здійснити відповідач, а в прохальній частині позову позивач просить зобовязати відповідача забезпечити позивачу доступ для проведення заходів з припинення постачання електричної енергії. Звідси є незрозумілим, чи повинен відповідач сам обмежити власне електроспоживання до рівня екологічної броні, чи такі дії будуть здійснюватися позивачем при забезпеченні доступу з припинення постачання електричної енергії. Чи, можливо, це є дві окремі самостійні вимоги. Отже, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги.

Також суд зауважує, що в якості підстави для обмеження електроспоживання позивач посилається на несплату відповідачем вартості спожитої еклектичної енергії. Зазначає, що станом на 05.02.2019 відповідач має заборгованість перед позивачем за спожиту електричну енергію в розмірі 778186218,08 грн. за період з липня 2010 року до грудня 2018 року та за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії в розмірі 604468,82 грн. за період з жовтня до грудня 2018 року. Однак позивач не посилається у позові на докази, якими підтверджується споживання відповідачем активної електричної енергії та послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії в зазначених періодах на зазначені суми (відсутнє посилання на акти приймання-передачі робіт (наданих послуг), рахунки, оплати, судові рішення про стягнення боргу тощо).

Таким чином, позивачем порушені вимоги п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Також згідно з вимогами ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів), а відповідно до вимог п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява має містити зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

До позовної заяви позивач додав копії укладених між сторонами договорів про постачання електричної енергії №76 від 01.12.2012 та про надання послуг з розподілу електричної енергії, однак не надав усіх додатків до цих договорів. При цьому позивач не посилається в позові на відсутність у нього цих доказів.

Також позивач посилається на акт екологічної, аварійної та технологічної броні споживача від 21.09.2012, однак не надає його та не посилається на його відсутність у позивача.

Таким чином, позивачем порушено вимоги п. 8 ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 164 ГПК України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1, пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VІ «Про судовий збір» судовий збір за розгляд немайнових вимог складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Статтею 7 Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року в розмірі 1921,00 грн.

Звідси судовий збір за дві немайнові вимоги складає: 2 х 1921,00 грн. = 3842,00 грн.

До позову додано докази сплати судового збору тільки за одну вимогу - в розмірі 1921,00 грн. (платіжне доручення №5159 від 08.02.2019). Таким чином, недоплата судового збору становить 1921,00 грн.

Підстав для звільнення від сплати судового збору позивач у позові не зазначає. Документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, до позову не додано. Клопотань про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору також не подано.

Таким чином, позивачем не сплачено судовий збір у встановленому розмірі, що є порушенням вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Виявлені судом недоліки позовної заяви є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно: уточнити позовні вимоги в частині струмоприймачів, стосовно яких необхідно виконати обмежувальні заходи, а також уточнити способи захисту, які слід застосувати суду; надати акт екологічної, аварійної та технологічної броні споживача від 21.09.2012, всі додатки до договору про постачання електричної енергії №76 від 01.12.2012 та договору про надання послуг з розподілу електричної енергії; докази наявності заборгованості за спожиту електроенергію; надати докази сплати судового збору у встановленому розмірі; надіслати уточнення позовних вимог з додатками відповідачу листом з описом вкладення.

Керуючись статтями 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 б/н від 10.12.2018 (вх. № 2865/08-07/18 від 10.12.2018) залишити без руху.

2. Позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме:

- уточнити позовні вимоги в частині струмоприймачів, стосовно яких необхідно виконати обмежувальні заходи, а також уточнити способи захисту, які слід застосувати суду;

- надати акт екологічної, аварійної та технологічної броні споживача від 21.09.2012, всі додатки до договорів про постачання електричної енергії №76 від 01.12.2012 та про надання послуг з розподілу електричної енергії; докази наявності заборгованості за спожиту електроенергію;

- надати докази сплати судового збору у встановленому розмірі;

- надіслати уточнення позовних вимог з додатками відповідачу листом з описом вкладення.

3. Роз'яснити позивачу, що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява вважається неподаною та повертається заявнику.

Ухвала набрала законної сили 22.02.2019 та не підлягає оскарженню.

Суддя О.В. Федорова