ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2019м. ДніпроСправа № 904/4862/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гидропромметиз", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 660 581 грн. 66 коп. за кредитним договором від 11.01.2008 № 2Г054Г в редакції додаткових угод

Представники:

від позивача: Бондаренко В.О., дов.№5078-К-О від 20.11.2018, адвокат

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гидропромметиз" заборгованість в сумі 660 581 грн. 66 коп., з яких: 93 091 грн. 22 коп. - заборгованість за наданим кредитом, 87 036 грн. 50 коп. - заборгованість за процентами, 257 118 грн. 74 коп. - заборгованість по винагороді, 223 335 грн. 20 коп. - пеня, відповідно до умов кредитного договору від 11.01.2008 № 2Г054Г в редакції додаткових угод.

Ухвалою господарського суду від 05.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 29.11.2018.

Ухвалою господарського суду від 29.11.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засідання відкладене на 22.01.2019, у зв'язку із неявкою представника відповідача та ненаданням сторонами витребуваних судом документів.

Ухвалою господарського суду від 22.01.2019 закрито підготовче провадження; справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 14.02.2018.

У призначені засідання представник відповідача не з'явився та не надав витребувані судом документи.

На адресу суду повернулися конверти з ухвалами від 05.11.2018, 29.11.2018, що направлялись на адресу відповідача, з відмітками відділення поштового зв'язку «Повернуто за закінченням строку зберігання».

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Господарський суд зазначає, що ухвали суду направлялися відповідачу за адресою, яка значиться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг від 30.10.2018).

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, передбачені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а також повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справи за відсутності такого учасника.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки за вказаних вище підстав, він вважається повідомленим про час та місце судового розгляду справи належним чином.

У судовому засіданні 14.02.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2008 між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гидропромметиз" (позичальник) укладено кредитний договір №2Г054Г (з урахуванням додаткових угод, надалі - Договір), за умовами якого кредитору відкрито відновлювальну кредитну лінію та надано кредит у розмірі 35 000,00 грн. на поповнення обігових коштів та на оплату страхових платежів, зі строком повернення 11.01.2010.

За користування кредитом встановлена процентна ставка 12% річних від суми залишку непогашеного боргу та 24% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. А.6, А.7).

Згідно з п. 4.7 Договору за користування кредитом позичальник сплачує Банку винагороду у розмірі згідно з приведеною у цьому пункті формулою.

29.04.2008 сторонами укладена Додаткова угода до Договору, відповідно до якої погодили, що за користування кредитом встановлена процентна ставка 14% річних від суми залишку непогашеного боргу та 28 % річних на суму простроченого непогашеного боргу.

19.09.2008 сторонами укладена Додаткова угода до Договору, якою погодили дату оплати процентів 18-е число кожного поточного місяця; проценти, нараховані з 18.09.2008 по 17.04.2009 включно оплачуються 18.04.2009, в подальшому оплачуються в дату уплати.

12.02.2009 сторонами укладена Додаткова угода до Договору, згідно якої погоджено строк повернення кредиту 11.01.2013.

22.12.2009 сторонами укладена Додаткова угода до Договору, відповідно до якої погодили дату оплати процентів 18-е число кожного поточного місяця; проценти, нараховані з 18.09.2008 по 17.07.2010 включно оплачуються 18.07.2010, в подальшому оплачуються в дату уплати.

23.06.2010 сторонами укладена Додаткова угода до Договору, відповідно до якої погодили дату оплати процентів 18-е число кожного поточного місяця; проценти, нараховані з 18.09.2008 по 17.01.2011 включно оплачуються 18.01.2011, в подальшому оплачуються в дату уплати.

17.12.2010 сторонами укладена Додаткова угода до Договору, згідно якої погодили, що зобов'язання позичальника забезпечуються частиною в статутному капіталі ТОВ "С.Ю.Десіжн" в розмірі 20%.

09.01.2011 сторонами укладена Додаткова угода до Договору, якою сторони погодили дату оплати процентів - дата, зазначена в п. А.3 Договору.

30.12.2011 сторонами укладена Додаткова угода до Договору, згідно якої встановлений кредитний ліміт 70 971,00 грн. на строк згідно Графіку зменшення поточного ліміту до 10.01.2013; дата оплати процентів є 25-е число кожного поточного місяця, починаючи з 25.12.2012.

24.12.2013 сторонами укладена Додаткова угода до Договору, якою погодили дату оплати процентів 05-е число кожного поточного місяця, починаючи з 05.01.2015; встановлений кредитний ліміт 115 766,00 грн. на строк згідно Графіку зменшення поточного ліміту до 12.01.2015.

17.01.2014 сторонами укладена Додаткова угода до Договору, відповідно до якої погодили дату оплати процентів 05-е число кожного поточного місяця, починаючи з 05.01.2015; встановлений кредитний ліміт 165 646,00 грн. на строк згідно Графіку зменшення поточного ліміту до 12.01.2015;

12.01.2015 сторонами укладений Договір про внесення змін до Договору, відповідно до якого встановлений кредитний ліміт 185 646,00 грн. на строк згідно Графіку зменшення поточного ліміту до 11.01.2016; за користування кредитом встановлена процентна ставка 12% річних від суми залишку непогашеного боргу та 24% річних на суму простроченого непогашеного боргу. Дата оплати процентів є 11.01.2016.

11.01.2016 сторонами укладений Договір про внесення змін до Договору, відповідно до якого погодили дату сплати процентів 10.01.2017 та змінили строк повернення кредиту згідно Графіку зменшення поточного ліміту до 10.01.2017.

25.07.2016 сторонами укладений Договір про внесення змін до Договору, відповідно до якого погодили з 31.07.2016 змінити п. 4.7 Договору та змінили формулу нарахування винагороди.

На виконання умов Договору позивачем надавався відповідачу кредит у розмірі, погодженому сторонами, що підтверджується виписками по рахунках №2582 та №0067.

Однак, як стверджує позивач, відповідач в порушення умов Договору свої зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих процентів не виконав.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку прострочена заборгованість за кредитом станом на 29.10.2018 складає 93 091 грн. 22 коп., заборгованість за нарахованими відсотками за період з 06.01.2010 по 29.10.2018 становить 87 036 грн. 50 коп.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення 257 118 грн. 74 коп. заборгованості за винагородою, нарахованою в порядку п.4.7 Договору станом на 31.07.2016.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2, 4.1, 4.2, 4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2 цього договору, винагороди, передбаченої п.п. 2.2.5, 4.4, 4.5, 4.6, позичальник сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно п. 5.4 Договору нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 5.1,5.2,5.3, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне було бути виконане позичальником.

За розрахунком позивача до стягнення з відповідача підлягає пеня за загальний період з 11.01.2017 по 29.10.2018 у розмірі 223 335 грн. 20 коп.

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є кредитним договором, а тому права та обов'язки сторін, що виникають при одержанні та поверненні кредиту, регулюються умовами договору та відповідними положеннями статей параграфів 1, 2 глави 71 підрозділу І розділу III Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу положень статей 525 та 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, з урахуванням умов п. 1.2, п. А.3 та Додатку № 1 до Договору в редакції договору про внесення змін від 11.01.2016, строк повернення кредиту є таким, що настав 10.01.2017.

В матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем суми кредиту згідно кредитного договору в розмірі 93 091 грн. 22 коп.

Дослідивши розрахунки заборгованості за кредитом в розмірі 93 091 грн. 22 коп. та заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі 87 036 грн. 50 коп., суд дійшов висновку, що вони виконані вірно, відповідають вимогами чинного законодавства України та положенням кредитного договору. Відповідач правильність зазначених розрахунків належними доказами не спростовував.

Як вбачається з умов кредитного договору відповідач має за період з дати списання коштів з позичкового рахунку до 01.08.2016, в термін, встановлений п. 1.2 договору або в день дострокового повернення кредиту п. 2.4.1 договору, сплатити Банку винагороду за користування кредитом. Розрахунок і нарахування винагороди за користування кредитом проводиться в термін повернення кредиту п. 1.2 договору або в строк дострокового повернення кредиту п. 2.4.1 договору. Винагорода розраховується за приведеною у п. 4.7 (з урахуванням договору про внесення змін від 25.07.2016) формулою.

Відтак, строк сплати винагороди у розмірі 257 118 грн. 74 коп. є таким, що настав 31.07.2016.

Доказів сплати винагороди у вказаному розмірі відповідач не надав, доводів, наведених в обґрунтування позову, не спростував.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно зі ст. ст. 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши розрахунки пені, виконаний банком, судом встановлено, що він відповідає умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені договором, зобов'язання щодо своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 660 581 грн. 66 коп., з яких: 93 091 грн. 22 коп. - заборгованість за наданим кредитом, 87 036 грн. 50 коп. - заборгованість за процентами, 257 118 грн. 74 коп. - заборгованість по винагороді, 223 335 грн. 20 коп. - пеня, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Водночас, оскільки позивачем при зверненні до суду із даним позовом зайво сплачені 15 грн. 01 коп. судового збору, за приписами п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір", вказана сума підлягає поверненню позивачу за ухвалою суду, у разі подання відповідного клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 81, 86, 91, 129, 165, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гидропромметиз" (49040, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 32, ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул.. Грушевського, буд. 1Д, ) 93 091 грн. 22 коп. (дев'яносто три тисячі дев'яносто одну грн. 22 коп.) заборгованості за кредитом, 87 036 грн. 50 коп. (вісімдесят сім тисяч тридцять шість грн. 50 коп.) заборгованості за процентами, 257 118 грн. 74 коп. (двісті п'ятдесят сім тисяч сто вісімнадцять грн. 74 коп.) заборгованості по винагороді, 223 335 грн. 20 коп. (двісті двадцять три тисячі триста тридцять п'ять грн.. 20 коп.) пені, 9 908 грн. 72 коп. (дев'ять тисяч дев'ятсот вісім грн. 72 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А.Рудь

Повне рішення складено 25.02.2019