ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року Справа № 915/406/18

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П., за участю секретаря судового засідання Стананової І.С., розглянувши справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Естетик-І, 54001, м.Миколаїв, вул. Потьомкінська, 51/2 (),

до відповідача-1: ОСОБА_1 Центрального району ОСОБА_2 міської ради, 54001, м. Миколаїв, вул. Інженерна, 1 (),

до відповідача-2: ОСОБА_2 міської ради, 54027, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20 (),

про: стягнення 2664714,59 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3, адвокат;

від відповідача ОСОБА_1 Центрального району ОСОБА_2 міської ради: ОСОБА_4, довіреність №1 від 02.01.2019 року;

від відповідача ОСОБА_2 міської ради: ОСОБА_5, довіреність №20/02.02.01-22/02.06/14/19 від 04.01.2019 року.

СУТЬ СПОРУ.

08.05.2018 року товариство з обмеженою відповідальністю Естетик-І звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом до адміністрації Центрального району виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради та ОСОБА_2 міської ради про стягнення в солідарному порядку грошових коштів у сумі 354714,59 грн. в якості відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення протиправних дій по складанню посадовими особами ОСОБА_2 міської ради акту № 14 обстеження зайнятих земельних ділянок комісією з питань упорядкування розміщених обєктів торгівлі та сфери послуг на території м. Миколаєва від 18.05.2017 року та протиправних дій адміністрації Центрального району виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради по демонтажу тимчасових споруд, які належать позивачу та були розташовані за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, поблизу будинку №311.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається в тому числі на приписи ст.ст. 12, 16, 393, 1173, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України.

21.06.2018 року представником позивача було надано заяву про збільшення розміру позовних вимог на 2310000 грн. (а.с. 82). Подану заяву судом прийнято до розгляду як заяву про зміну підстав позову та збільшення розміру позовних вимог.

Згідно заяви від 21.06.2018 року позивач просить стягнути солідарно з адміністрації Центрального району виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради та ОСОБА_2 міської ради на користь товариства з обмеженою відповідальністю Естетик-І кошти на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення протиправних дій щодо складання ОСОБА_5 №14 обстеження зайнятих земельних ділянок комісією з питань упорядкування розміщених об'єктів торгівлі та сфери послуг на території м. Миколаєва від 18.05.2017 року та протиправних дій ОСОБА_1 Центрального району ОСОБА_2 міської ради з демонтажу споруд, які належать товариству з обмеженою відповідальністю Естетик-І та які знаходились за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, поблизу будинку № 311, втрачені доходи, а загалом 2664714,59 грн.

Як на підставу збільшених позовних вимог позивач посилається на приписи ст.ст. 22, 1173 ЦК України, ст. 224 ГК України.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ.

Ухвалою суду від 14.05.2018 року позовну заяву залишено без руху у звязку з наявністю недоліків та зазначено, що строк для усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

25.05.2018 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 ГПК України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Ухвалою суду від 30.05.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 25.06.2018 року.

20.06.2018 року до суду від відповідача-1 адміністрації Центрального району виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради надійшла заява про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи №490/5298/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Естетик-І до ОСОБА_1 Центрального району виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_2 міської ради про визнання незаконним та скасування акту, визнання неправомірними дій.

25.06.2018 року до суду від відповідача-2 ОСОБА_2 міської ради також надійшла заява про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи №490/5298/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Естетик-І до ОСОБА_1 Центрального району ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_2 міської ради про визнання незаконним та скасування акту, визнання неправомірними дій.

Ухвалою суду від 25.06.2018 року провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №490/5298/17.

Ухвалою суду від 21.11.2018 року провадження у справі поновлено, підготовче засідання призначено на 18.12.2018 року.

18.12.2018 року підготовче засідання відкладено на 09.01.2019 року.

09.01.2019 року підготовче засідання не відбулось у звязку із знаходженням головуючого судді на лікарняному.

Ухвалою суду від 16.01.2019 року підготовче засідання призначено на 01.02.2019 року.

01.02.2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.02.2019 року.

13.02.2019 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

20.06.2018 року до суду від відповідача-1, адміністрації Центрального району виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, надійшов відзив (а.с. 63-68).

08.01.2019 року до суду від відповідача-1, адміністрації Центрального району виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, надійшли заперечення проти заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 125-127).

08.01.2019 року до суду від відповідача-2, ОСОБА_2 міської ради, надійшли заперечення на заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 130-134).

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне.

Постанова Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.09.2017 року у справі №490/5298/17 набрала сили 08.02.2018 року.

Таким чином, рішенням суду, що набрало законної сили, встановлено протиправність дій адміністрації Центрального району виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради по демонтажу споруд належних позивачу на праві власності.

В зв'язку із фактичним знищенням тимчасових споруд внаслідок складання акту № 14 та внаслідок незаконних дій адміністрації Центрального району виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради щодо демонтажу споруд позивача, останньому була заподіяна шкода у вигляді вартості тимчасових споруд в розмірі 354714,59 грн. та втраченої вигоди внаслідок неможливості передачі в оренду тимчасових спору через їх демонтаж в розмірі 2310000 грн.

Позивач звернувся до ОСОБА_2 міської ради та адміністрації Центрального району виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради із листами з вимогою відновити попереднє становище, яке існувало до складання акту № 14 та вчинення дій щодо демонтажу споруд позивача, тобто - відновити демонтовані споруди за адресою м. Миколаїв, пр. Богоявленський, поблизу будинку №311.

Із посиланням на приписи ст. 22, 393, 1173, 1192 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України постанову Вищого господарського суду України від 30.01.2012 року у справі № 16/17-2566-2011 позивач зазначає, що неможливість відновлення попереднього становища, яке існувало до вчинення дій, які визнані протиправними, може встановлюватись в тому числі документально зафіксованою відмовою відповідного органу у такому відновленні.

Оскільки споруди позивача, які демонтовані на виконання акту № 14 знищені, відновлення попереднього становища неможливо, позивач просить стягнути з відповідачів завдані збитки.

Із посиланням на договір підряду та акт приймання виконаних будівельних робіт від 21.04.2017 pоку, позивач зазначає, що реальна вартість втраченого майна та виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі на момент підписання акту становила 354714,59 грн.

Позивач також посилається на укладений із ТОВ Техбудінвест договір оренди приміщень від 01.05.2017 pоку, згідно якого перший зобов'язувався надати другому у тимчасове платне користування 18 споруд для здійснення торговельної діяльності що знаходяться за адресою: м. Миколаїв, навпроти будинку № 311 по проспекту Богоявленський. Відповідно до п. 4.1 зазначеного договору, розмір орендної плати становить 7000,00 грн. за один місяць за одну споруду.

Внаслідок вищенаведених протиправних дій відповідачів, позивач не отримав прибуток у вигляді орендної плати в розмірі 7000 грн. за кожну демонтовану споруду в місяць, яку міг би отримувати протягом двох років та дев'яти місяців (або 33 місяців). Враховуючи викладене, неодержаний дохід складає 2310000,00 грн. (33 (кількість місяців отримання доходу) х 10 (кількість демонтованих споруд) х 7000 (орендна плата за один місяць за одну споруду)).

Таким чином, відповідачі вчинили господарсько-правове правопорушення, яке містить наступні елементи:

1) протиправна поведінка - протиправні дії щодо складання ОСОБА_5 № 14 та протиправні дії щодо демонтажу споруд позивача, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили та відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України не повинно доказуватись;

2) наявність шкідливого результату такої поведінки - заподіяння збитків позивачу, які полягають у не одержанні ним доходів;

3) причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та результатом такої поведінки - не отримання доходів позивачем саме в результаті протиправних дій відповідачів щодо складання ОСОБА_5 № 14 та демонтажу споруд позивача;

4) вина правопорушника - не доводиться в силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідачів збитки в сумі 2664714,59 грн. (354714,59 + 2310000,00)

Відповідачем 1 в обґрунтування заперечень проти позову зазначено наступне.

23.05.2017 року у відповідності до наданих повноважень, посадовими особами адміністрації Центрального району виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради по проспекту Богоявленському, 311 в м. Миколаєві було здійснено демонтаж незаконно встановлених об'єктів.

Вказані об'єкти демонтовано за дорученням ОСОБА_2 міського голови від 17.05.2017 року.

Із посиланням на приписи ст.ст. 19, 144 Конституції України; ст. 319 Цивільного кодексу України; ст.ст. 10, 11, 16, 30, 73 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні; ст. 1 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності; ст.ст. 10, 12, 13, 16, 34 Закону України Про благоустрій населених пунктів; пункти 1.1, 1.2, 1.4, 3.3.1, 3.3.9 Положення про адміністрацію Центрального району виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, затвердженого рішенням ОСОБА_2 міської ради №16/32 від 23.02.2017 року Про затвердження положень про виконавчі органи ОСОБА_2 міської ради; Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Миколаєва, затверджений рішенням ОСОБА_2 міської ради від 14.02.2013 року № 25/19 Про внесення змін та доповнень до рішення ОСОБА_2 міської ради від 26.01.2012 року № 14/16 Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Миколаєва; Порядок демонтажу незаконно встановлених об'єктів виносної торгівлі, пересувних об'єктів виносної торгівлі, нестаціонарних об'єктів сфери послуг соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення на території м. Миколаєва, затверджений рішенням ОСОБА_2 міської ради від 7 липня 2011 року № 7/13 Про організацію розміщення та роботи об'єктів торгівлі та сфери послуг на території м. Миколаєва; Правила благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві, затверджені рішенням ОСОБА_2 міської ради від 19.04.2007 року № 12/21; відповідач зазначає, що діяв в межах наданих законом повноважень.

Постановою Пятого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 року у справі №490/5298/17 постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 25 вересня 2017 року в частині задоволення позовних вимог стосовно визнання протиправними дій щодо складання акту №14 обстеження зайнятих земельних ділянок - скасовано. Прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю Естетик-І до ОСОБА_1 Центрального району виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_2 міської ради про визнання протиправним та скасування акту №14 обстеження зайнятих земельних ділянок, складений комісією з питань упорядкування розміщених обєктів торгівлі та сфери послуг на території м.Миколаєва від 18.05.2017 року.

Щодо відсутності підстав для відшкодування шкоди зазначено наступне.

Позивач, як на підставу відшкодування власних збитків, посилається на норми ст. 224, 225 Господарського кодексу України. Так, згідно ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Однак, згідно ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Крім того, вказана норма закону містить перелік умов за яких учасник господарських відносин несе господарсько-правову відповідальність.

Враховуючи той факт, що між позивачем - ТОВ Естетік-І та відповідачем - адміністрацією Центрального району були відсутні господарські правовідносини, правові підстави для задоволення позовних вимог позивача - відсутні.

Позивачем не доведено наявність збитків та упущеної вигоди, їх розмір, зв'язок між діями відповідачів та збитками позивача.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

25.09.2017 року постановою Центрального районного суду м. Миколаєва по справі №490/5298/17 за позовом ТОВ «Естетик-І» до адміністрації Центрального району виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради та ОСОБА_2 міської ради про визнання протиправним та скасування акту, визнання неправомірними дій щодо демонтажу споруд позов задоволено.

Так, судом визнано протиправними дії щодо складання акту № 14 обстеження зайнятих земельних ділянок, складеного комісією ОСОБА_2 міської ради з питань упорядкування розміщених обєктів торгівлі та сфери послуг на території міста Миколаєва від 18.05.2017 року щодо обстеження пересувних тимчасових споруд - 10 кіосків білого кольору навпроти будинку № 311 по пр. Богоявленському.

Судом визнано протиправними дії адміністрації Центрального району ОСОБА_2 міської ради по демонтажу 10 споруд, які належать ТОВ «Естетик-І" та знаходились за адресою м.Миколаїв, пр. Богоявленський, поблизу будинку № 311.

Центральним районним судом м. Миколаєва по справі №490/5298/17 встановлено наступне.

«В судовому засіданні встановлено та відповідачами не оспорювалося, що позивачем розташовані по пр. Богоявленському поблизу будинку № 311 в м. Миколаєва 10 пересувних споруд для здійснення торгівельної діяльності .

Відповідно до акту № 22 обстеження зайнятих земельних ділянок комісією з питань упорядкування розміщення обєктів торгівлі та сфери послуг на території м. Миколаєва від 13.01.2017 року, проведено обстеження пересувних тимчасових споруд - 10 споруд (кіосків) навпроти будинку № 311 по пр.Богоявленському. Власника не встановлено. Комісією прийнято рішення надати доручення Корабельному відділу поліції ГУНП в Миколаївській області вжити заходів направлених на ліквідацію та недопущення несанкціонованої торгівлі та незаконного розміщення даного обєкту за вказаною адресою, надати доручення ОСОБА_1 Корабельного району ММР вжити заходів щодо демонтажу споруд і звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

16.05.2013 року ТОВ "Естетик-І" звернулося відповідно до ст. 7 ЗУ "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" до заступника міського голови з заявою про видання рішення щодо укладення договору сервітуту для розміщення групи тимчасових споруд у кількості 4 штук, кожна площею 30 кв.м., загальною площею 120 кв.м. з відповідним погодженням Управління земельних ресурсів ММР та Управління містобудування та архітектури ММР.

Відповідно Договору підряду № 3 від 05.12.2016 року ТОВ "Естетик-І" замовило виготовлення 18 споруд для здійснення торгівельної діяльності та їх монтажу за адресою м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 311. Строк дії договору до 31.12.2017 року. Позивачем також додано ОСОБА_5 виконаних робіт за квітень 2017 року за вказаним договором, проте з якого не вбачається кількість встановлених споруд.

За такого суд не вважає доведеним, що позивачем було встановлено, а відповідачем - відповідно демонтовано саме 18 кіосків за вказаною адресою, а не 10 як зазначено у акті виконаних робіт від 26.07.2017 року.

Позивачем в обґрунтування правомірності своїх вимог додано Свідоцтво про реєстрацію її як товариства з обмеженою відповідальністю за видом діяльності "і надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого майна" .

Відповідно до довідки Департаменту з надання адміністративних послуг, інформація щодо звернення ТОВ "Естетик-І" протягом 2016-2017 р.р. з заявою щодо укладення договору сервітуту для розміщення пересувних тимчасових споруд відсутня, письмового повідомлення дозвільного органу про відмову у видачі документу дозвільного характеру не надходило.

18.05.2017 року згідно акту № 14 комісією з питань упорядкування розміщення обєктів торгівлі та сфери послуг на території м.Миколаєва проведено обстеження пересувних тимчасових споруд на території Корабельного району - 10 споруд (кіосків) навпроти будинку № 311 по пр.Богоявленському . Власника не встановлено. Комісією прийнято рішення надати доручення ГУНП в Миколаївській області вжити заходів направлених на ліквідацію та недопущення несанкціонованої торгівлі та незаконного розміщення даного обєкту за вказаною адресою, надати доручення адміністрації Центрального району ММР вжити заходів щодо демонтажу споруд і звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

На день розгляду справи позивачем не надано суду доказів щодо укладення договору сервітуту на земельну ділянку площею 120 кв.м. або прийняття міською радою рішення щодо надання дозволу на укладення договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення пересувних тимчасових споруд, проте і відповідачами не надано доказів - що дане питання за зверненням позивача від 16.05.2013 року було розглянуто в установленому законом порядку та відмовлено.

Відповідно до доручення міського голови від 17.05.2017 року голові комісії з питань упорядкування розміщення обєктів торгівлі та сфери послуг на території м.Миколаєва - терміново здійснити перевірку законності розміщення групи пересувних тимчасових споруд білого кольору навпроти будинку № 311 по пр.Богоявленському у м.Миколаєві, а голові адміністрації Центрального району доручено в разі виявлення за результатами перевірки незаконного розміщення споруд за цією адресою - вжити заходів щодо демонтажу споруд і звільнення самовільно зайнятої ділянки.»

Отже, як вбачається із змісту постанови суду першої інстанції позивачем без дозволу виконавчих органів ОСОБА_2 міської ради, тобто самовільно, було розміщено 10 тимчасових пересувних споруд по пр. Богоявленському, навпроти будинку №311, для здійснення торгівельної діяльності, які у подальшому були демонтовані адміністрацією Центрального району на виконання доручення міського голови 17.05.2017 року.

Постановою Пятого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 року у справі №490/5298/17 постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 25.09.2017 року в частині задоволення позовних вимог стосовно визнання протиправними дій щодо складання акту №14 обстеження зайнятих земельних ділянок - скасовано. Прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю Естетик-І до адміністрації Центрального району виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_2 міської ради про визнання протиправним та скасування акту №14 обстеження зайнятих земельних ділянок, складений комісією з питань упорядкування розміщених обєктів торгівлі та сфери послуг на території м.Миколаєва від 18.05.2017 року. В іншій частині постанова Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.09.2017 року залишена без змін.

Як на підставу виникнення права власності на тимчасові пересувні споруди позивач послався на договір підряду № 3 від 05.12.2016 року (далі-Договір), який було укладено між позивачем та приватним підприємцем ОСОБА_6 та акт про прийняття виконаних будівельних робіт за даним договором підряду.

Відповідно до п. 1.1 Договору підрядник зобовязався в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, на свій ризик виконати за завданням замовника з використанням матеріалів підрядника, а замовник зобовязався в порядку і на умовах, визначених в цьому Договорі, прийняти і оплатити роботи з виготовлення споруд для здійснення торговельної діяльності в кількості 18 одиниць та їх монтажу за адресою: м. Миколаїв, навпроти будинку №311 по пр. Богоявленському (а.с. 24).

Відповідно до п. 2.1. Договору договірна ціна становить 354714,59 грн.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що оплата за цим договором проводиться згідно актів здачі-приймання виконаних робіт за формою КБ-2.

Відповідно до п. 4.3. Договору здача-приймання виконаних робіт здійснюється за актом, після повідомлення про готовність обєкту до прийому.

Відповідно до п. 4.4 Договору замовник є власником виготовлених та змонтованих обєктів, визначених п. 1.1 цього Договору.

Пунктом 5.2. Договору встановлено строк його дії з моменту підписання Договору і до 31.12.2017 року, водночас до повного надання послуг.

На підтвердження виконання умов Договору підрядником позивач надав акт прийняття виконаних будівельних робіт від 21.04.2017 року (а.с. 25-28), який містить в собі дані про найменування виконаних робіт, витрати та загальну суму за актом у розмірі 354714, 59 грн.

01.05.2017 року між позивачем, як орендодавцем та приватним підприємством Техбудінвест, як орендарем було укладено договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець зобовязався надати орендарю у тимчасове платне користування 18 споруд для здійснення торговельної діяльності, що знаходяться за адресою: м. Миколаїв, навпроти будинку №311 по проспекту Богоявленському (а.с. 83-84).

Відповідно до п. 3.1 даного договору оренди нежитлового приміщення від 01.05.2017 року термін дії договору становить два роки та девять місяців з дня підписання його сторонами.

Відповідно до п. 3.1 договору оренди нежитлового приміщення від 01.05.2017 року розмір орендної плати становить 7000,00 грн. за один місяць за одну споруду.

01.05.2017 року сторонами підписано акт приймання-передачі 8 споруд для здійснення торговельної діяльності, що знаходяться за адресою: м. Миколаїв, навпроти будинку №311 по проспекту Богоявленському (а.с. 85).

05.03.2018 року позивач звернувся до відповідачів з листами про відновлення становища, яке існувало до видання акта №14 та дій щодо демонтажу зазначених у ньому обєктів, а саме: за рахунок ОСОБА_2 міської ради та адміністрації Центрального району виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради змонтувати демонтовані споруди на попереднє місце за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, поблизу будинку №311 в первісному стані, який існував до зазначеного демонтажу, або вказати на неможливість відновлення такого становища (а.с. 36-37).

ВИСНОВКИ СУДУ.

Позивачем стверджується, що внаслідок незаконних дій відповідачів було знищено його власність 18 тимчасових споруд, в результаті чого йому було завдано прямих збитків у вигляді вартості цих споруд, а також збитків у вигляді втраченої вигоди у звязку із неможливістю здавати в оренду ці споруди відповідно до укладеного договору оренди.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Таким чином, між позивачем та відповідачами виникли цивільні відносини внаслідок завдання шкоди позивачу у звязку із знищенням належного йому майна.

Визначення майнової шкоди (збитків) наведено у ст. 22 ЦК України, а порядок відшкодування шкоди наведено у главі 82 ЦК України.

Як зазначалося вище позивачем, як на підставу виникнення права власності на 18 споруд послався на договір підряду №3 від 05.12.2016 року та акт прийняття виконаних будівельних робіт за квітень 2017 року.

Згідно ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правовідносини будівельного підряду унормовані положеннями ст. ст. 875-886 ЦК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Відповідно до ч. 2 ст. 877 ЦК України договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію.

Як вбачається із змісту договору підряду №3 від 05.12.2016 року, в ньому не міститься умов про виконання будівельних робіт відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації, про надання під будівництво будівельного майданчику (фронту робіт), не визначено склад і зміст проектно-кошторисної документації, що суперечить положенням цивільного законодавства, а саме положенням ст. ст. 875, 877 ЦК України.

У предметі договору сторони погодили, що монтаж споруд здійснюється підрядником навпроти будинку №311 по проспекту Богоявленському.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» на об'єктах благоустрою, зокрема забороняється самовільно встановлювати об'єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо;

Відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об'єктів благоустрою населених пунктів належать:

1) території загального користування:

а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та

відпочинку, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики;

б) пам'ятки культурної та історичної спадщини;

в) майдани, площі, бульвари, проспекти;

г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки;

ґ) пляжі;

д) кладовища;

е) інші території загального користування;

2) прибудинкові території;

3) території будівель та споруд інженерного захисту територій;

4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

До об'єктів благоустрою можуть належати також інші

території в межах населеного пункту.

Як зазначалося судом вище під час розгляду справи №490/5298/17 Центральним районним судом м. Миколаєва «На день розгляду справи позивачем не надано суду доказів щодо укладення договору сервітуту на земельну ділянку площею 120 кв.м. або прийняття міською радою рішення щодо надання дозволу на укладення договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення пересувних тимчасових споруд».

Документів, підтверджуючих право на розташування тимчасових споруд по пр. Богоявленському, навпроти будинку №311 позивач не надав і господарському суду Миколаївської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно до ч. 3 ст. 237 ГПК України ухвалюючи рішення у справі, суд за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині повязаний з предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин.

Сторонами справи дійсність договору підряду №3 від 05.12.2016 року не заперечувалася.

Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, з огляду на приписи ч. 1 ст. 204 ЦК України договір підряду, як правочин, є правомірним, що презумується ЦК України.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України:

1. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

2. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

4. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Як зазначалося вище господарським судом Миколаївської області встановлено, що позивачем заявлено до стягнення у якості втрат, яких позивач зазнав у зв'язку зі знищенням майна грошові кошти в сумі 354714,59 грн., тобто повну вартість 18 споруд.

При цьому, як вбачається з рішення Центрального районного суду м.Миколаєва по справі №490/5298/17 судом було встановлено незаконний демонтаж адміністрацією Центрального району виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради 10 споруд по пр. Богоявленському, поблизу будинку №311.

Доказів демонтажу відповідачами ще 8 споруд за вказаною адресою позивачем господарському судові не надано.

Крім того, позивачем розрахунку вартості 10 тимчасових споруд судові не надано, а з наданого акту приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2017 року це встановити неможливо з огляду на те, що у зазначеному акті визначено загальну вартість 18 споруд, а не окремо по кожної. Проектно-кошторисна документація, яка повинна передбачатися договором будівельного підряду в силу положень ст. ст. 875, 877 ЦК України, по якій можливо було встановити чи є споруди ідентичними одна одній, а отже чи є їх вартість однаковою, позивачем не надана.

Також позивачем не доведено судові тих обставин, що в результаті демонтажу споруд, вони остаточно вибули з володіння позивача, були знищенні, а матеріали, з яких вони були виготовлені, втрачені для позивача назавжди, що в свою чергу впливає на розмір завданих збитків.

Отже доказів завдання збитків внаслідок демонтажу належних позивачу споруд на суму 354714, 59 грн. позивачем в ході розгляду справи судові не доведено.

Крім того, щодо наявності у позивача правових підстав заявляти до стягнення збитки, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ГПК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства, зокрема віднесено справедливість, добросовісність та розумність.

З огляду на те, що норма ст. 22 ЦК України є нормою цивільного законодавства, якою в свою чергу унормоване право особи на відшкодування завданих збитків, виходить, що у сукупності із положеннями п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України право на відшкодування збитків має особа, яка здійснювала свої цивільні права справедливо, добросовісно та розумно.

Як вказувалося вище споруди позивачем були встановлені на пр. Богоявленському, поблизу будинку №311 самовільно, що вказує на те, що під час здійснення своїх цивільних прав позивач діяв несправедливо, недобросовісно та нерозумно.

Отже, за таких обставин суд не має підстав для застосування відповідних положень ЦК України про відшкодування шкоди, а отже і задовольнити позовні вимоги.

Що стосується аргументів відповідача адміністрації Центрального району виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, то суд зазначає наступне.

Протиправність дій адміністрації Центрального району встановлено рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва по справі №490/5298/17 від 25.09.2017 року, а отже доводи адміністрації Центрального району про те, що дії по демонтажу не суперечили вимогам законодавства є необґрунтованими так як суперечать рішенню суду, яке набрало законної сили.

Суд погоджується із аргументами адміністрації, що до спірних правовідносин не застосовуються положення ст. ст. 224, 225 ГК України з огляду на те, що між сторонами справи відсутні господарські правовідносини з огляду на їх визначення, яке наведено у ст. 3 ГК України.

Керуючись ст. ст. 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено і підписано 25.02.2019 року.

Суддя А.П. Алексєєв