РІШЕННЯ

11 лютого 2019 року Справа № 913/491/18

м. Харків Провадження №17/913/491/18

Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С., розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження за позовом Релігійної організації «Управління Сєвєродонецької єпархії Української Православної Церкви», м. Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача ОСОБА_1 сільської ради Кремінського району Луганської області, с. Кудряшівка Кремінський район Луганської області

про визнання права власності на обєкт нерухомого майна в порядку набувальної давності.

Секретар судового засідання Медуниця Р.І.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_2, адвокат на підставі ордеру серія ЗП №028088 від 11.10.2018;

від відповідача: представник не прибув.

Обставини справи: Релігійна організація «Управління Сєвєродонецької єпархії Української Православної Церкви» (далі - позивач) 13.10.2018 (згідно календарного штемпеля на поштовому відправленні) звернулась до Господарського суду Луганської області з позовною заявою від 12.10.2018 б/н до ОСОБА_1 сільської ради Кремінського району Луганської області (далі - відповідач) про визнання права власності в порядку набувальної давності на нерухоме майно будинок з допоміжними будівлями та спорудами, яка розташована в с. Кудряшівка, Кремінського району Луганської області, вул.Центральна, 1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на підставі рішення ОСОБА_1 сільської ради Кремінського району Луганської області №4 від 30.03.2005 «Про безоплатну передачу храму ОСОБА_3 майнового комплексу» Православному храму ОСОБА_3 був переданий будинок з допоміжними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с. Кудряшівка, Кременського району Луганської області, вул. Центральна, 1, під культову споруду у безоплатне постійне користування, згідно договору оренди від 21.11.2005.

Позивач зазначив, що у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, але Луганська єпархія Української Православної Церкви, правонаступником якої з 2007 року є позивач, користувалась цим майном з 21.11.1996 по теперішній час, у звязку з чим, позивач просить визнати право на нерухоме майно в порядку набувальної давності відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 344 Цивільного кодексу.

Ухвалою суду від 31.10.2018, після усунення недоліків позивачем, відкрито провадження у справі № 913/491/18, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

У заяві від 24.10.2018 відповідач, в особі сільського голови ОСОБА_1 сільської ради Кремінського району Луганської області ОСОБА_4, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив визнати право власності в порядку набувальної давності за Релігійною організацією «Управління Сєвєродонецької єпархії Української Православної Церкви» на нерухоме майно - будинок з допоміжними будівлями та спорудами, яка розташована в с. Кудряшівка, Кременського району Луганської області, вул. Центральна, 1.

До заяви відповідач надав копію рішення ОСОБА_1 сільської ради Кремінського району Луганської області сьомого скликання двадцять третьої сесії від 23.10.2018 № 23/4 «Про погодження позовних вимог та надання повноважень на представництво», яке долучено до матеріалів справи.

14.01.2019 до відділу документального забезпечення суду від представника позивача надійшов «цивільний позов про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності (уточнений)», в якому останній повністю підтримав доводи та вимоги позовної заяви, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Крім того, представник позивача у заяві від 10.01.2019 просив розглянути справу без його участі.

З огляду на відсутність в господарському процесі цивільних позовів та уточнених цивільних позовів, суд розцінив вказаний документ як додаткові пояснення.

14.01.2019 до відділу документального забезпечення суду від відповідача надійшла заява №10 від 10.01.2019 про визнання позову та розгляд справи без його участі.

Ухвалою суду від 14.01.2019 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 11.02.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 11.02.2019 підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи.

Запропоновані судом документи, необхідні для правильного вирішення спору сторонами не надано.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, заслухавши представників сторін, що прибули у судове засідання, суд встановив наступне.

Згідно відомостей, викладених у листі ОСОБА_1 сільської ради №165 від 26.09.2018 (а.с.18), 21.11.1996 будинок з допоміжними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Луганська область, Кремінний район, с. Кудряшівка, вул. Совєтська (нині Центральна), 1, було передано православному храму ОСОБА_3 в безоплатне користування за договором оренди. Водночас, вказаний договір у відповідача відсутній. Позивач також вказує на відсутність в нього будь-яких правовстановлюючих документів на спірне майно.

В подальшому, згідно рішення сесії ОСОБА_1 сільської ради Кремінського району Луганської області №4 30.03.2005 «Про безоплатну передачу храму ОСОБА_5 майнового комплексу» спірне майно, яке було передане за договором оренди від 21.11.1996, вирішено безоплатно передати православному храму ОСОБА_5 (а.с.11), який на той час знаходився у віданні Луганської єпархії Української Православної Церкви.

В письмових поясненнях від 07.12.2018 №230 відповідач зазначає, що в п.1 вказаного рішення сесії ОСОБА_1 сільської ради від 30.03.2005 №4 здійснено орфографічну помилку щодо дати договору оренди, замість надрукованого 21.11.2005 повинно бути 21.11.1996, оскільки це дійсна дата первинного договору (а.с.73).

Судом вказані пояснення прийнято до уваги.

Управління Сєвєродонецької Єпархії Української православної Церкви, як юридична особа, зареєстроване 15.11.2007 шляхом виділення її зі складу Луганської Єпархії Української православної Церкви (а.с.13).

Згідно витягу з журналу № 57 засідання священного синоду Української Православної Церкви від 31.05.2007, до Сєвєродонецької єпархії віднесено, зокрема, Кремінський район Луганської області (а.с.10).

ОСОБА_1 сільською радою Кремінського району Луганської області згідно з п.1.1 рішення сесії від 20.11.2015 №2/3 «Про перейменування вулиць та провулків на території ОСОБА_1 сільської ради», вулиця Совєтська перейменована на вулицю Центральну (а.с.12).

Відповідно до Інформації наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області від 10.12.2018 №29-12-0.209877/2-18, згідно з державною статистичною звітністю з кількісного обліку земель форми 6-зем «Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності» (втрата чинності з 01.01.2016, згідно з наказом Державної статистики України від 19.08.2015 №190) станом на 01.01.2016 в користуванні Свято-Михайлівського храму враховувалась земельна ділянка площею 0,06 га, розташована за адресою: Луганська область, Кремінний район, с. Кудряшівка, вул. Центральна, 1. Згідно з даними відділу Держгеокадастру у Кремінському районі Луганської області, правовстановлюючі документи на земельну ділянку не оформлювались. Після набрання чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр», постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01.01.2013 повноваження щодо державної реєстрації прав на земельні ділянки та скасування державної реєстрації цих прав не розповсюджуються на компетенцію органів Держгеокадастру України.

Станом на 26.10.2018, згідно цінової довідки по визначенню дійсної вартості обєкту нерухомого майна, виконаної субєктом оціночної діяльності ОСОБА_6 (кваліфікаційний сертифікат №0045/х від 26.09.1998) дійсна вартість обєкту нерухомого майна, що складається з: 1 приміщення храму приблизною площею 260 м.кв, 2 будівля дзвінарні, 3 трапезна, 4 навіс, 5,6 госпбудівлі, 7 туалет, розташованих на земельній ділянці невизначеного розміру за адресою: Луганська область, Кремінний район, с.Кудряшівка, вул. Центральна, 1, визначена дохідним підходом, що базується на співставленні цін продажу подібних обєктів в даній місцевості з врахуванням поправок, та станом на 26.10.2018 з технічної точки зору становить 104000,00 грн ( а.с.76).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяжень на обєкт нерухомого майна за адресою: Луганська область, Кремінний район, с.Кудряшівка, вул.Центральна, 1, відомості щодо будь-яких речових прав на спірне майно відсутні (а.с.75).

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, стверджує, що у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, але він користується цим майном з 21.11.1996 по теперішній час.

Відсутність у позивача правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно стало підставою звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, жодних заперечень не надав (а.с.25).

Крім того, рішенням ОСОБА_1 сільської ради Кремінського району Луганської області від 23.10.2018 №23/4 вирішено погодити позовні вимоги в повному обсязі та сільська рада просить Господарський суд Луганської області визнати за позивачем право власності в порядку набувальної давності на спірне нерухоме майно (а.с.26).

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, заслухавши присутніх представників сторін, суд, надаючи юридичну кваліфікацію спірним правовідносинам сторін, дійшов до такого висновку.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. (абз. 1 ч.3 ст. 344 ЦК України)

Отже, необхідними умовами для визнання права власності за набувальною давністю на підставі ч. 1 статті 344 Цивільного кодексу України є наявність необхідних умов: добросовісності заволодіння; відкритості; безперервності; безтитульності володіння.

Суттєвим для виникнення права власності за набувальною давністю є встановлення моменту виникнення права власності за набувальною давністю та строк володіння; характер володіння (добросовісне, недобросовісне, відкрите, безперервне); обставини, за яких виникло володіння спірним майном та чи відповідає це володіння ознакам безтитульного володіння; юридичний статус спірного майна.

Так, позивач стверджує, що він протягом тривалого часу - з 1996 року користується нерухомим майном на підставі втраченого договору оренди від 21.11.1996. Проте, до матеріалів справи позивачем не надано документів, що дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно з причини їх відсутності. Надано лише копію рішення сесії ОСОБА_1 сільської ради Кремінського району Луганської області від 30.03.2005 №4 «Про безоплатну передачу храму ОСОБА_5 майнового комплексу» на підставі якого, майновий комплекс будинок з допоміжними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Луганська область, Кремінний район, с. Кудряшівка, вул. Совєтська (нині Центральна), 1, вирішено безоплатно передати Православному храму ОСОБА_5 (а.с.11). У вказаному рішенні є посилання на договір оренди від 21.11.1996.

Водночас, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяжень на обєкт нерухомого майна за адресою: Луганська область, Кремінний район, с. Кудряшівка, вул. Центральна, 1, відомості щодо будь-яких речових прав на спірне майно відсутні.

Суд звертає увагу, що сторонами не було надано доказів перебування спірного майна у власності територіальної громади, яка надала його в оренду у 1996 році. Відсутні жодні документи, які б про це свідчили.

Крім того, неможливо встановити, яке саме майно було передано та перебувало у користуванні храму ОСОБА_5, якої площі та складу, та як станом на дату подання позову могло змінитись, адже технічний паспорт будівлі храму з допоміжними спорудами також відсутній у обох сторін. Будь-які технічні характеристики позивачем ані в тексті позовної заяви ані в її прохальній частині не визначені, належних доказів їх визначення також не надано. Вказане унеможливлює ідентифікацію теперішнього майнового комплексу як такого, що було, як зазначено в рішенні сільської ради, передано в оренду у 1996 році.

Зі змісту рішення сесії ОСОБА_1 сільської ради Кремінського району Луганської області від 30.03.2005 №4 «Про безоплатну передачу храму ОСОБА_5 майнового комплексу» вбачається, що спірне майно було передано безоплатно Православному храму ОСОБА_5, однак, згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа з такою назвою відсутня, тому незрозуміло з якою юридичною особою було укладено договір оренди.

Також, з вказаного рішення відповідача вбачається, що у 2005 році він безоплатно передав храму ОСОБА_5 будинок з допоміжними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Луганська область, Кремінний район, с. Кудряшівка, вул. Совєтська (нині Центральна), 1, однак, на даний час, правовстановлюючі документи у позивача на це майно відсутні, що і стало підставою для звернення до суду.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З наведеного вбачається, що законодавцем передбачено механізм відновлення права власності у разі втрати документів, що його підтверджують. Водночас, вказані обставини відрізняються від визнання права власності за набувальною давністю, та унеможливлюють поєднання в одному позові обох підстав, оскільки вони є взаємовиключними.

Суд також зазначає, що визнання позову відповідачем (а.с.25) не є безумовною підставою для його задоволення, враховуючи, що вирішуючи спір по суті суд повинен дослідити матеріали справи, надати належну правову оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходити виключно із факту визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З наведених вище обставин, суд відмовляє у прийнятті визнання позову відповідачем.

Враховуючи вищевказане, зокрема, відсутність належних та допустимих доказів, що дають змогу ідентифікувати спірне майно та визначити його технічні характеристики, відсутність доказів на підтвердження права власності відповідача, доказів, на підтвердження добросовісного набуття права власності саме позивачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України сплачений судовий збір за подання позову в сумі 1762 грн, у разі відмови у задоволенні позовних вимог, слід покласти на позивача.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 129, ст.ст. 232-233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Згідно пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судовому засіданні 11.02.2019 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.02.2019.

Суддя О.С. Фонова