УХВАЛА

м. Київ

26.02.2019Справа № 910/1473/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ващенко Т.М., розглянувши матеріали позовної заяви Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик,36) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВК Комунальник» (03062, м. Київ, вул. Червонозаводська, 7), Товариства з обмеженою відповідальністю «Сатрек» (03062, м. Київ, проспект Перемоги, б. 67), Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінфорд» (03062, м. Київ, проспект Перемоги, б. 67), Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврошеф» (03062, м. Київ, проспект Перемоги, б. 67), Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростиль» (03062, м. Київ, проспект Перемоги, б. 67) про зобов'язання передати нерухоме майно (частини гуртожитка) до комунальної власності територіальної громади міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Київська міська рада звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВК Комунальник», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сатрек», Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінфорд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврошеф», Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростиль» зобов'язання передати нерухоме майно (частини гуртожитка) до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.19. залишено без руху позовну заяву Київської міської ради, встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви сім днів з дня вручення цієї ухвали та встановлено спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- надання доказів сплати судового збору за кожну з пред'явлених вимог як за окремі вимоги майнового характеру виходячи з вартості спірних частин гуртожитку у місті Києва на вул. Червонозаводській 7;

- надання копій письмових доказів, засвідчених в порядку, встановленому чинним законодавством.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ч. 1 ст. 116 ГПК України). Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 4 вказаної статті).

15.02.19. представником позивача під час ознайомлення з матеріалами справи отримано ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.02.19.

Отже, строк на усунення недоліків позовної заяви становив до 25.02.19. включно.

21.02.19. позивачем подано заяву № б/н від 20.02.19. про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано копії письмових доказів, засвідчених в порядку, встановленому чинним законодавством.

Щодо надання доказів сплати судового збору за кожну з пред'явлених вимог як за окремі вимоги майнового характеру виходячи з вартості спірних частин гуртожитку у місті Києва на вул. Червонозаводській 7, судом встановлено наступне.

У відповідності до наданої позивачем заяви № б/н від 20.02.19. Київська міська рада на підставі наданого нею розрахунку вказує, що загальна сума судового збору щодо позовних вимог до всіх відповідачів складає 16.108,02 грн., а з врахуванням вже сплачених позивачем 9.605,00 грн. судового збору доплата судового збору становить 6.503,02 грн., та вказує, що квитанція про сплату судового збору додається (абзац шість, аркуш два заяви № б/н від 20.02.19. про усунення недоліків).

Проте судом встановлено, що доказів оплати судового збору на суму 6.503,02 грн. до матеріалів заяви Київською міською радою не додано, в переліку додатків вони відсутня.

На аркуші три заяви № б/н від 20.02.19. про усунення недоліків позивач просить суд відстрочити виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 12.02.19. у справі № 910/1479/19 в частині надання доказів сплати судового збору та повідомляє, що така квитанція про оплату судового збору буде надана до суду після її отримання від територіального відділення Державної казначейської служби.

Судом встановлено, що фактично позивачем заявлено клопотання про відстрочення йому сплати судового збору.

Суд відмовляє в задоволенні означеного клопотання з підстав, наведених далі.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 123 ГПК України).

Приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 вказаної статті).

Клопотання Київської міської ради мотивоване тим, що позивач є органом місцевого самоврядування.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого Конституцією України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Заявником не надано жодних документів не вказано обставин на підтвердження обґрунтування для відстрочення йому сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Врахувавши приписи ч. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд дійшов висновку про відсутність підстав для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", а клопотання київської міської ради задоволенню не підлягає.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено ГПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невиконання заявником наведених вимог процесуального законодавства має правовим наслідком повернення позовної заяви.

При цьому конкретний строк для сплати судового збору було встановлено позивачу в ухвалі Господарського суду міста Києва від 12.02.19. № 910/1473/19 про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Оскільки жодних доказів сплати судового збору позивачем до заяви про усунення недоліків № б/н від 20.02.19. не додано, суд дійшов висновку, що позивачем недоліки позовної заяви № б/н від 06.02.19., на противагу твердженням Київської міської ради, не усунуто, а позовна заява Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВК Комунальник», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сатрек», Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінфорд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврошеф», Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростиль» зобов'язання передати нерухоме майно (частини гуртожитка) до комунальної власності територіальної громади міста Києва є неподаною і повертається заявнику.

Клопотання позивача про витребування доказів повертається Київській міській раді оскільки провадження у справі № 910/1473/19 не відкрито, а позовну заяву повернуто заявнику.

Керуючись статтями 162, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Київської міської ради про відстрочення їй сплати судового збору та зазначення конкретного строку сплати судового збору.

2. Позовну заяву Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВК Комунальник», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сатрек», Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінфорд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврошеф», Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростиль» зобов'язання передати нерухоме майно (частини гуртожитка) до комунальної власності територіальної громади міста Києва вважати неподаною та повернути заявнику.

3. Звернути увагу заявника, що згідно ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 26.02.19. та її може бути оскаржено в передбаченому Господарським процесуальним кодексом України порядку.

Суддя Т.М. Ващенко