ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" лютого 2019 р.Справа № Б-48/30-10 вх. № 1812/2-48

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

за участю сторін: ліквідатор - не з'явився,

пр-к ГУ ДФС у Харківській області - Гануленко А.О. (дов. від 20.09.18 р.),

пр-к АТ "Дельта Банк" - Липатов О.В. (дов. від 29.12.18 р.),

розглянувши заяву ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсними результати аукціону

По справі за заявою ФОП Кабіцька Рушана Рахимзяновна, м. Харків

до ФОП Кабіцька Рушана Рахимзяновна, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 05.07.10 р. ФОП Кабіцьку Р.Р. визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою суду від 19.07.12 р. ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого Клочко О.М., зобов'язавши його виконати ліквідаційну процедуру.

Ухвалою суду від 16.12.2014 р. усунуто ліквідатора Клочко О.М. та призначено нового ліквідатора арбітражного керуючого Шубу В.В., зобов'язавши його вжити заходів щодо завершення ліквідаційної процедури.

Ухвалою суду від 04.12.18 р. призначено до розгляду в судовому засіданні заяву ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсними результатів аукціону, в якій банк просить суд: визнати недійсними результати аукціону, що відбувся 15.08.12 р. з продажу майна банкрута ФОП Кабіцької Р.Р., яке є предметом забезпечення вимог АТ "Дельта Банк". Цією ж ухвалою судом було залучено до розгляду даної заяви переможця аукціону ФОП Пересада І.К., організатора аукціону Товарну біржу "Всеукраїнський торгівельний центр", колишнього ліквідатора арбітражного керуючого Клочко О.М., зобов'язавши залучених осіб та ліквідатора надати суду відзив на заяву банку.

Ухвалою суду від 05.02.2019 р. відкладено розгляд заяви банку, повторно зобов'язавши АТ "Дельта Банк" надати суду докази надсилання копії заяви про визнання аукціону недійсним на адресу колишнього ліквідатора Клочко О.М., а також повторно зобов'язано організатора аукціону та ліквідатора надати суду відзив на заяву банку.

Від покупця майна Пересади І.К. надійшов на адресу суду відзив, в якому залучена особа зазначає, що за результатами аукціону від 15.08.2012 р., ним було придбано майно банкрута та кошти за придбане майно перераховані на депозитний рахунок приватного нотаріуса. Вважає себе добросовісним набувачем і звертає увагу на те, що все майно, яке було ним придбано на спірному аукціоні вже давно не використовується, оскільки морально та фізично застаріло, було частково розібрано на складові та частково продано, А також зазначає, що заявником пропущений трирічний строк на протязі якого особа може вимагати через суд захисту свого права, тому просить суд відмовити в задоволенні заяви АТ "Дельта Банк".

Ліквідатор в судове засідання 21.02.2019 р. не з'явився, проте на виконання вимог ухвали суду, ліквідатор надав суду відзив на заяву банку, в якому проти вимог банку заперечує та просить суд відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на те, що банком пропущений строк позовної давності.

Крім того, ліквідатор надав суду клопотання, в якому повідомляє про неможливість бути присутнім в судовому засіданні 21.02.2019 р., тому просить суд розглянути справи за відсутності ліквідатора.

АТ "Дельта Банк" на виконання вимог ухвали суду надав докази надсилання заяви на адресу колишнього ліквідатора Клочко О.М.

Залучені особи Клочко О.М. та організатор аукціону в судове засідання не з'явились, вимог ухвали суду не виконали, про час та місце розгляду заяви банку повідомлені належним чином.

Згідно з п.3.9.2. Постанови ВГСУ від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарсько процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участи, якщо ухвалу, в який зазначено час та місце такого засідання, надіслана сторонам у відповідному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України в редакції від 15.12.17 р. неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом встановлено, що всіх учасників справи повідомлено про дату, час та місце розгляду справи належним чином, в зв'язку з чим суд розглядає заяву АТ "Дельта Банк" по суті.

Розглянувши матеріали справи, заяву ПАТ "Дельта Банк", наданій суду документи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, процедура ліквідації (Постанова суду від 05.07.2012р. про визнання ФОП Кабіцької Р.Р. банкрутом) та продажу майна боржника (публікація оголошення про продаж, проведення аукціону в порядку норм ст. 30 Закону про банкрутство) розпочалась 21.07.2012р та торги були проведені 15.08.2012р. - до набрання чинності з 19.01.2013 року норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) в редакції від 22.12.2011 року № 4212-VІ.

Розділом VІ та статтею 41 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 року, передбачено, що відносини, пов'язані з банкрутством окремих категорій суб'єктів підприємницької діяльності, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

До окремих категорій суб'єктів підприємницької діяльності законодавець відніс громадянина, який здійснює підприємницьку діяльність (статті 47-49 цього Закону).

Відповідно до частин 1, 2 статті 47 Закону про банкрутство правила, передбачені цією статтею, застосовуються до відносин, пов'язаних з визнанням громадянина-суб'єкта підприємницької діяльності банкрутом. Заява про порушення справи про банкрутство громадянина-підприємця може бути подана в господарський суд громадянином-підприємцем, який є боржником, або його кредиторами.

Згідно з ч.7 ст. 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013р. постанова господарського суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом та виконавчий лист про звернення стягнення на майно громадянина-підприємця направляються судовому виконавцю для здійснення реалізації майна банкрута. Продажу підлягає все майно громадянина-підприємця, за винятком майна, що не включається до складу ліквідаційної маси згідно з цим Законом. У разі необхідності постійного управління нерухомим майном або цінним рухомим майном громадянина-підприємця, визнаного банкрутом, господарський суд призначає для цієї мети ліквідатора та визначає розмір його винагороди. У цьому разі продаж майна громадянина-підприємця здійснюється ліквідатором.

При реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно, з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Відповідно до ст. 1 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013р. ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Згідно з ст. 25 цього Закону ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження, виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута, реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з ст. 30 Закону про банкрутство після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута. Ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. Порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів. У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно з Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

За приписами ст. 30 Закону про банкрутство порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів. Проте, провадження у даній справі про банкрутство фізичної особи-підприємця здійснюється за особливостями ст.ст. 47-49 розділу VI Закону про банкрутство, яким не передбачено обов`язкового створення комітету кредиторів.

Враховуючи те, що комітет кредиторів не створювався, то у ліквідатора відсутній обов`язок погоджувати з окремими кредиторами порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна.

Суд зазначає, що кредитори, вимоги яких забезпечено заставою майна боржника, мають право подавати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника після визнання боржника банкрутом, що кореспондується з приписами ст.ст.47-49 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013р.

Частина 2 статті 26 Закону про банкрутство встановлює, що майно боржника, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Як вбачається з матеріалів справи (том.3 а.с. 28-52, 119-131) заборгованість банкрута перед кредитором ПАТ "УкрСиббанк" (правонаступник - ПАТ "Дельта Банк") виникла на підставі кредитного договору № 0 від 01.03.2007 р. на суму 989 902,86 грн, який був укладений між АКІБ "УкрСиббанк" та ФОП Кабіцькою Р.Р. Вимоги за даним договором були забезпечені договором застави майна (обладнання, основних засобів" від 01.03.2007 р. Обтяжувача АКІБ "УкрСиббанк" змінено на ПАТ "Дельта Банк" згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами б/н від 08.12.2011 р.

19.07.2012р. між ліквідатором ФОП Кабіцької Р.Р. арбітражним керуючим Клочко О.М. та Товарною біржею "Всеукраїнський торгівельний центр" було укладено угоду на організацію та проведення аукціону 15.08.2012р. майна, що належить Кабіцькій Р.Р. за переліком у кількості 10 одиниць обладнання.

Оголошення про продаж майнових активів було опубліковано в газеті "Товарообіг та аукціони" № 17 (20) від 24.07.2012р. (т.5, а.с. 205-208).

Відповідно до протоколу проведення аукціону від 15.08.2012р. №1 у торгах приймали участь: фізична особа-підприємець Пересада Ілля Костянтинович та фізична особа ОСОБА_7.

Переможцем аукціону з продажу спірного обладнання став ФОП Пересада І.К., який купив з прилюдних торгів вищевказане обладнання, сплативши загальну суму 15 312,00 грн (т. 5 а.с.209-223).

В обґрунтування підстав для визнання недійсними результатів аукціону, проведеного 15.08.2012р., банк посилається на те, що ліквідатором Клочко О.М. не погоджувався порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна з комітетом кредиторів, що є порушенням ч. 2 ст. 30 Закону про банкрутство; обладнання було продано без зниження або збільшення на крок аукціону у 10%, що є порушенням ч. 4 ст. 17 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)"; грошові кошти від реалізації заставного майна банкрута на рахунок банку так і не надходили, що є порушенням ч. 2 ст. 26 Закону про банкрутство.

Суд зазначає, що підставою для визнання результатів відкритих торгів (аукціону) недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення відкритих торгів (аукціону); правил, які регулюють саме порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів їх проведення.

До предмету доказування недійсності результатів відкритих торгів (аукціону) входять встановлення обставин недотримання ліквідатором, організатором аукціону (товарною біржею) вимог, які ставляться Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013р., зокрема, щодо порядку визначення початкової вартості майна, дотримання строків та часу проведення аукціону, оприлюднення оголошення про проведення аукціону, зміст оголошення про проведення аукціону, допуску до участі в аукціоні; забезпечення організатором аукціону доступу до місця його проведення; порядку його проведення тощо.

Відповідно до змін, внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг" від 22.09.2011р., в ч. 7 ст. 47 Закону про банкрутство законодавець визначив, що у разі визнання громадянина-підприємця банкрутом до складу ліквідаційної маси не включається майно громадянина-підприємця, на яке згідно з чинним законодавством України не може бути звернуто стягнення, та майно, яке перебуває у заставі за підставами, не пов'язаними із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Разом з тим, п. 2 прикінцевих положень Закону від 22.09.2011р. вказано, що дія цього закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір № 0 від 01.03.2007, за яким банку було передано в заставу майно боржника - вищевказане рухоме майно (обладнання у кількості 10 одиниць) було укладено до набрання з 16.10.2011р. чинності внесених в ч.7 ст. 47 Закону про банкрутство зазначених вище змін.

Таким чином, ліквідатором правомірно включено до ліквідаційної маси активи банкрута.

В свою чергу, ліквідатором Клочко О.М. при проведенні аукціону 15.08.2012р. було порушено вимоги ст. 3-1, ст.ст. 25, 30 Закону про банкрутство.

Зокрема, ліквідатором Клочко О.М. не було повідомлено заставного кредитора ПАТ "Дельта Банк", вимоги якого було забезпечені заставою рухомого майна (обладнання) про час, місце та умови продажу заставного майна окремим рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відповідно до приписів ч.5 ст.3-1 Закону про банкрутство в редакції із змінами та доповненнями від 22.09.2011р. за № 3795-VI, що є порушенням прав та інтересів кредитора ПАТ "Дельта Банк", вимоги якого забезпечені заставою.

Згідно з ч.3 ст.30 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013р. передбачено, що порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна у разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна ліквідатор повинен провести конкурс відповідно до вимог Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Як свідчать матеріали справи, заявки на участь в аукціоні 15.08.2012р. подали фізична особа гр. ОСОБА_7 та ФОП Пересада І.К.

Згідно з статтею 16 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" визначені умови участі покупців в аукціоні, конкурсі.

Так, для реєстрації покупців як учасників аукціону, конкурсу вони сплачують встановлений органом приватизації реєстраційний внесок у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а також вносять грошові кошти в розмірі 10 відсотків початкової ціни об'єкта.

Після закінчення аукціону, конкурсу внесені покупцями грошові кошти у розмірі 10 відсотків початкової ціни об'єкта у десятиденний строк повертаються усім учасникам аукціону, конкурсу. Покупцеві, який придбав об'єкт приватизації, зазначені грошові кошти зараховуються у встановленому порядку при остаточному розрахунку за придбаний об'єкт приватизації.

Частина 5 ст. 16 цього Закону визначає, що фізична особа, яка бажає зареєструватись як учасник аукціону, конкурсу, повинна мати при собі:

квитанцію про сплату реєстраційного внеску;

документ про внесення грошових коштів у розмірі 10 відсотків початкової ціни об'єкта;

довідку органу доходів і зборів про подану декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію), у разі придбання об'єкта приватизації за рахунок грошових коштів - для покупців - фізичних осіб;

Зазначені вище документи у матеріалах справи відсутні, а залучені особи ФОП Пересада І.К., Товарна біржа "Всеукраїнський торгівельний центр" такі актуальні дані як квитанцію про сплату реєстраційного внеску; документ про внесення грошових коштів у розмірі 10 відсотків початкової ціни об'єкта; довідку органу доходів і зборів про подану декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію), у разі придбання об'єкта приватизації за рахунок грошових коштів - для покупців - фізичних осіб, суду не було представлено.

Ч.6 ст.16 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" передбачає, що відомості про учасників аукціону, конкурсу заносяться до книги реєстрації окремо щодо кожного об'єкта, який підлягає приватизації, і повинні містити:

порядковий номер (відповідно до реєстрації);

прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи або представника юридичної особи (назву юридичної особи);

номер рахунку, назву та адресу банківської установи, до якої зроблено внески.

Відомості про учасників аукціону або конкурсу, їх кількість і пропозиції покупців щодо умов конкурсу не підлягають розголошенню до визначення остаточного переможця.

Книгу реєстрації відповідно до приписів цього Закону суду не було представлено.

Частиною 8 ст.16 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" визначено, що інформація про ціну продажу та переможця конкурсу або аукціону публікується в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі та інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації, протягом 15 календарних днів після укладення договору купівлі-продажу.

Проте, інформація про об'єкти рухомого майна та початкову ціну продажу активів (обладнання), було надруковано у всеукраїнському інформаційному виданні "Товарообіг та аукціони" за №17(20) від 24.07.2012р. у м. Харкові, що не є друкованим виданням, визначеним органом приватизації, і є порушенням вимог ч.8 ст.16 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та свідчить, що на підставі такого оголошення не було охоплено всіх можливих та потенційних покупців для цієї нерухомості в інших областях України.

Ч. 4 ст.17 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" визначено, що аукціон проводиться безпосередньо ведучим (ліцитатором). До початку торгів ліцитатор описує об'єкт приватизації та умови його продажу. Початком торгів вважається момент оголошення початкової ціни об'єкта. Якщо протягом трьох хвилин після оголошення не буде запропоновано вищу ціну, ліцитатор одночасно з ударом молотка робить оголошення про придбання об'єкта тією особою, яка запропонувала найвищу ціну. При цьому кожна наступна ціна, запропонована покупцями на аукціоні, повинна перевищувати попередню не менш як на 10 відсотків початкової ціни об'єкта.

Проте, продаж, як свідчить протокол № 1 проведення аукціону від 15.08.2012р. майна згідно додатку №1 до даного протоколу, що є невід'ємною його частиною, було здійснено за початковою ціною 15312,00 грн, що є не найвищою ціною, як визначено ч. 4 ст.17 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Таким чином, організатором аукціону не було забезпечено продаж майна на підставі конкурентного продажу між покупцями, що подали заявки на участь в аукціоні.

З проведеного аналізу необхідно відмітити, що правова природа процедури реалізації майна шляхом проведення прилюдних торгів (аукціону) оформленої у вигляді протоколу про проведення прилюдних торгів із зазначенням сторін та умов проведення аукціону є правочином, а тому визнання аукціону, проведеного 15.08.2012р. недійсним є належним способом захисту, оскільки останній був проведений в порушення вимог Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013р. та норм Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" .

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Враховуючи викладене, ПАТ "Дельта Банк" в порядку ст.ст. 74, 76-79 ГПК України в редакції від 15.12.17 р. доведено, що під час проведення спірного аукціону порушено вимоги ст.ст. 3-1, 23, 25, 29, 30, 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", проведений аукціону свідчить про порушення ст.ст. 203, 215 ЦК України, що дає підстави для задоволення заяви про визнання недійсним результатів аукціону з продажу майна, який відбувся 15.08.2012р.

Разом з тим, як було зазначено вище, до господарського суду Харківської області від покупця майна Пересади І.К. та ліквідатором ФОП Кабіцької Р.Р. було подано заяву, в якій залучена особа та ліквідатор просять суд застосувати строк позовної давності у три роки та, в зв'язку зі спливом позовної давності відмовити у задоволенні заяви ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсними результатів аукціону від 15.08.2012р.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до норм ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Нормами ст. 257 цього ж кодексу передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому, згідно з приписами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною сьомою статті 261 ЦК передбачено, що винятки з правила частини першої цієї статті можуть бути встановлені законом.

Законом про банкрутство в редакції до 19.01.2013р. спеціальних норм про позовну давність (у тому числі щодо звернення до суду із заявою про визнання недійсними угод боржника) не встановлено, отже, до цих правовідносин застосовуються загальні норми позовної давності.

Відповідно до статті 257 ЦК позовна давність установлюється тривалістю в три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (частина перша статті 258 ЦК). Водночас законодавець не допускає зміни порядку обчислення позовної давності, встановленого імперативними нормами статей 253-255 ЦК.

Перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК).

Статтею 92 ЦК визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

Таким чином, початком перебігу строку позовної давності для юридичної або фізичної особи є днем, коли уповноважена особа на представництво її інтересів дізналась/могла довідатись про оспорюваний правочин, а не в залежності від подальшої зміни відповідної особи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.01.2016р. у справі № 3-1157гс15.

Разом з тим, у відповідності до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність сплила і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Отже, господарським судом у справі про банкрутство Б-48/30-10 встановлено порушення законності при проведенні аукціону 15.08.2012р з продажу майна банкрута ФОП Кабіцької Р.Р., право і охоронюваний законом інтерес банку дійсно були порушені, проте позовна давність щодо визнання недійсним аукціону від 15.08.12 р. сплила 15.08.2015р., про що зроблено заяву покупцем майна та ліквідатором у справі про банкрутство ФОП Кабіцької Р.Р., однак ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з заявою лише 19.11.2018р.

На підставі вищенаведеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсним аукціону в зв'язку зі спливом строку позовної давності.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 22-32, 47-49 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013 р., ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 74, 76-79, 86, 233-234 ГПК України в редакції від 15.12.17 р., суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсними результатів аукціону від 15.08.2012 р.

2. Ухвалу направити заявнику, ліквідатору, банкруту, ФОП Пересаді І.К., ТБ "Всеукраїнський торгівельний центр", колишньому ліквідатору Клочко О.М.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала підписана 25.02.19 р.

Суддя Міньковський С.В.