УХВАЛА

22 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 910/1674/16

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Дроботової Т. Б.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2019 і рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 у справі

за позовом Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Софіївський",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю "Мік Мега", Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛК-Альянс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал", Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус К" і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

про визнання прав іпотекодержателя, визнання прав заставодержателя і зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15.02.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України (далі – Фонд) на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2019 (повний текст складено 14.01.2019) і рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 у справі № 910/1674/16, подана 01.02.2019 через Північний апеляційний господарський суд.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом підпункту 5 пункту 2 частини 2 статті 2 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду необхідно сплатити 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Предметом позову у справі є 11 немайнових вимог.

Позов подано у 2016 році. Згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції, що діяла на час звернення із позовом, ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становила 1 розмір мінімальної заробітної плати.

У частині 1 статті 4 цього ж Закону зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, – у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" станом на 01.01.2016 місячний розмір мінімальної заробітної плати становив 1 378,00 грн.

Отже, за подання касаційної скарги на рішення суду у справі № 910/1674/16 необхідно сплатити 200 % * 1 378,00 грн * 11 = 30 316,00 грн.

Натомість Фондом до касаційної скарги додано платіжне доручення, про сплату 16 536,00 грн судового збору.

Зважаючи на положення частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Таким чином, Фонду необхідно доплатити судовий збір і надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату 13 780,00 грн за наведеними нижче реквізитами.

Отримувач коштів: УК у Печерському районі

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача: 6007

Код банку отримувача (МФО): 899998

Код класифікації доходів бюджету: 22030102

Символ звітності банку: 207.

Також згідно з частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 цього Кодексу у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

За змістом частин 1 і 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права; суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У касаційній скарзі Фондом не наведено будь-якого обґрунтування, передбаченого законом для касаційного оскарження судових рішень.

Хоча скаржник і зазначає норми матеріального права, зокрема статті 212, 628 Цивільного кодексу України і Закон України "Про заставу", порушені, на його думку, судами попередніх інстанцій, проте доводи Фонду зводяться лише до незгоди із застосуванням цих положень у контексті встановлених судами обставин справи, а не підтверджують неправильності застосування таких норм.

Касатор також наголошує на невідповідності постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2019 і рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 правовій позиції судів касаційної інстанції, посилаючись на ряд постанов Верховного Суду, Верховного Суду України і Вищого господарського суду України, акцентуючи на правовій позиції щодо застосування тієї чи іншої норми права, а лише на фактичних обставинах цих справ.

Фонд також зазначає про неврахування судами попередніх інстанції частини його доводів під час прийняття оскаржених рішень, не зазначаючи при цьому, які саме обставини не було встановлено під час розгляду справи, а лише наголошує на незгоді із встановленими обставинами.

Повторна оцінка доказів, на підставі яких господарські суди дійшли висновків про встановлення тих чи інших обставин справи, за змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Виходячи із положень частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Таким чином, Фонду необхідно також навести обґрунтування, в чому саме полягає неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі невиконання у встановлений законом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржникові.

Керуючись статтями 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2019 і рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 у справі № 910/1674/16 залишити без руху до 22.03.2019, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів з дня вручення її скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Б. Дроботова