РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.02.2019Справа № 910/16900/18

Суддя Господарського суду міста Києва Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" (03150, м.Київ, вул.Предславинська,25, кв.5, 03035, м.Київ, вул.Василя Липківського, 18, оф. 189а, )

до Фізичної особи-підприємця Ковальської Світлани Володимирівни (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1)

про стягнення 40 416,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Ковальської Світлани Володимирівни про стягнення 40 416,00 грн. подвійної вартості неповернутої зворотньої тари та майна по договору поставки № 10138 від 19.04.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки продукції № 10138 від 19.04.2017, укладеного з ТОВ "Кушнер". Позивач набув право вимоги до відповідача за договором поставки продукції на підставі договору про купівлю-продаж права вимоги (цесії) № 4 від 23.03.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/16900/18, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам строк на подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач письмового відзиву та заперечень про розгляд справи в порядку спрощеного провадження у встановлений строк не надав, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала суду від 19.12.2018 була надіслана відповідачу на адресу, вказану у позовній заяві та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і повернена до суду із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання».

Позивачем ухвала суду від 19.12.2018 отримана 26.12.2018.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду, в якій зазначено відомості щодо його провадження, яке є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.04.2017 між ТОВ "Кушнер" (постачальник за договором) та ФОП Ковальською Світланою Володимирівною (покупцем) був укладений договір поставки продукції № 10138 (далі - договір поставки), відповідно до п. 1 розділу 1 якого постачальник зобов'язується поставляти покупцю продукцію згідно з замовленням покупця, а покупець зобов'язується своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного договору та повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених цим договором. Замовлення передається постачальнику в будь-якій зрозумілій сторонами формі (електронною поштою, через торгового представника, факсимільним, телефонним зв'язком, усно тощо).

Відповідно до п. 1 розділу 2 договору поставки, постачальник передає в тимчасове користування ящики, піддони, кеги, бутлі та балони (далі - зворотна тара) покупцю відповідно до переліку та виключно в межах лімітів передачі зворотної тари, погоджених сторонами в договорі шляхом підписання акту приймання-передачі майна, який є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язується повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним договором. Покупець зобов'язується забезпечити повне збереження схоронності зворотної тари, що передана в тимчасове користування постачальником, не змінювати за власною ініціативою місце зберігання зворотної тари, письмово погоджувати з постачальником нові місця зберігання зворотної тари та не передавати свої права та обов'язки по даному договору третім особам.

Заставна ціна на зворотну тару вказується у накладних (п. 3 розділу 2 договору).

Відповідно до п. 5 розділу 2 договору повернення зворотної тари здійснюється по ретуру при завезенні продукції або за погодженням з постачальником покупцем самостійно.

За умовами п.6 розділу 2 договору, покупець зобов'язаний повертати постачальнику 100% від поставленої кількості: кеги, вуглекислотні балони, ящики, бутлі, піддони. Вся зворотна тара повинна бути повернена покупцем постачальнику в термін не більше 20 діб з дня отримання продукції, зокрема, кеги - в термін не більше 7 діб для теплих місяців (квітень-вересень), 14 діб - для прохолодних місяців (жовтень-березень), вуглекислотні балони - в термін не більше 30 діб. Покупець зобов'язується протягом 1 (одного) календарного дня повернути наявні залишки зворотної тари в разі:

- демонтажу обладнання для розливу пива та напоїв;

- письмової вимоги постачальника, якщо покупцем порушено умова даного договору;

- письмової вимоги постачальника, якщо останній вважає, що є загроза схоронності переданої в тимчасове користування зворотної тари;

- дострокового розірвання або припинення строку дії договору (п. 6 розділу 2 договору поставки).

Ризик випадкового знищення та (або) пошкодження зворотної тари несе покупець з моменту її отримання та до моменту її повернення постачальнику. При пошкодженні, псуванні, втраті або знищенні зворотної тари з вини покупця, покупець зобов'язаний відшкодувати постачальнику подвійну заставну ціну зворотної тари із врахуванням ПДВ (п.п. 7, 8 розділу 2 договору).

Згідно з п. 1 розділу 3 договору поставки, з метою сприяння продажу продукції, постачальник може передавати в користування покупцю торгове та торгово-рекламне обладнання (зокрема, але не виключно - холодильне обладнання, обладнання для розливу пива та напоїв, інше торгівельне обладнання. Перелік, кількість, ціна, місцезнаходження та інша інформація щодо обладнання, яке передається покупцю, вказується у відповідному акті (актах) приймання-передачі обладнання, який підписується сторонами та власником обладнання та є невід'ємною частиною договору.

У п. 3.13 розділу 3 договору сторони погодили, що після отримання обладнання від постачальника покупець зобов'язаний на письмову вимогу постачальника повернути йому обладнання в 10-денний термін з моменту отримання вимоги в тому ж самому стані, в якому воно було передано з урахуванням зносу.

Пунктом 3 розділу 4 договору поставки встановлено, що відвантаження продукції проводиться на підставі попередньої оплати, після зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника. При відвантаженні продукції без попередньої оплати покупець зобов'язується протягом 7 календарних днів з моменту поставки повністю оплатити всю отриману продукцію.

Відповідно до п. 7 розділу 7 договору поставки у випадку втрати (повного знищення) або неповернення в строк, передбачений даним договором покупцем обладнання, покупець зобов'язаний відшкодувати постачальнику подвійну вартість обладнання, вказану в акті приймання-передачі обладнання, з урахуванням ПДВ, якщо інша сума відшкодування не буде додатково узгоджена між сторонами.

Матеріалами справи встановлено, що за Актами прийому-передачі майна № 8 від 07.06.2017, № 10 від 22.09.2017 продавець передав на користь покупця обладнання (тару, також за Актами приймання-передачі обладнання № 20042-25490 від 23.05.2017, № 20042-25496 від 23.05.2017 покупець отримав торгове обладнання.

Позивач стверджує, що виходячи з умов договору відповідач повинен був повернути отриману за Актами №№ 8, 10 зворотню тару не пізніше 23.10.2017, що ним здійснено не було, обладнання за Актами № 20042-25490 від 23.05.2017, № 20042-25496 від 23.05.2017, власником якого є ПАТ «Оболонь» було надано ФОП Ковальській С.В. виключно для популяризації, демонстрації, зберігання передпродажної підготовки та реалізації продукції, що поставляється продавцем та підлягало також поверненню у визначені строки.

Все вищевказане обладнання відповідно актів приймання-передачі повинно знаходитись за адресою: 07442, Київська область, Броварський район, смт.Велика Димерка, вул..Броварстька, 148.

Як зазначено позивачем, відповідач не замовляє продукцію продавця та не повертає передане йому обладнання більше ніж 6 місяців з дати його отримання.

23.03.2018 між ТОВ "Кушнер" (цедент) та ТОВ "УНІ-ПАК" (цесіонарій) укладено договір про купівлю-продаж права вимоги (цесії) № 4 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого цедент відступає, а цесіонарій повністю приймає на себе право вимоги (право грошової вимоги по сплаті за товари (послуги), відповідно до Договорів, укладених з третіми особами, що зазначені у реєстрі вимог (Додаток 1), що належить цеденту, і стає кредитором за Договорами (Основними договорами), укладеними цедентом з третіми особами згідно з Реєстром вимог, що додається до цього договору і є невід'ємною його частиною.

Посилаючись на вказаний правочин, зокрема п.119 додатку № 1 реєстру вимог № 4, повідомлення про відступлення права вимоги за вих. № 187 від 24.03.2018, позивач зазначає про отримання права вимоги до ФОП Ковальської С.В. по договору поставки продукції № 10138 від 19.04.2017 вартості 22 279,00 грн. непроверненої тари та 18 137,00 грн. вартості неповерненого обладнання та наявність підстав для стягнення цих сум у даній справі на свою користь.

Всупереч вказаним вимогам, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження наявності підстав для стягнення на його користь з відповідача заявлених сум.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

За умовами статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, відповідно до розділу 1 договору, за цим договором ТОВ «КУШНЕР» (цедент) відступив, а позивач - ТОВ «УНІ-ПАК» (цесіонарій) прийняв на себе вимоги (право грошової вимоги по сплаті за товари (послуги), відповідно до договорів, укладених із третіми особами, що зазначені у Реєстрі вимог (додаток 1), що належать цементу і стає кредитором за договорами (основними договорами), укладеними між цементом із третіми особами згідно із Реєстром вимог, що додаються до цього договору і є невід'ємною його частиною.

Судом надано оцінку додатку № 1 (Реєстр вимог № 4 станом на 23.03.2018), який доданий позивачем до позову в якості доказу, та встановлено, що відповідно до п.119 Реєстру, позивач отримав право вимоги до ФОП Ковальська С.В. по договорах: № 10138 від 24.03.2015, № 10138 від 24.03.2015, Д-К10226/2 від 07.04.2015, № БЛ-0015392/2 від 14.09.2017, № 20042-21909 від 28.01.2016, сума боргу станом на 23.03.2018 складає 22 686,63 грн., в той час як предметом розгляду даної справи є вимоги по договору № 130138 від 19.04.2017, які не включені до вказаного пункту реєстру.

Крім того, повідомлення за вих. № 187 від 24.03.2018 про відступлення права вимоги по договору цесії № 4 від 23.03.2018, адресоване ФОП Ковальській С.В. також містить посилання на вищезазначені договори, без вказівки на договір поставки № 10138 від 19.04.2017.

Інших доказів в обґрунтування своїх вимог, матеріали справи не містять.

Таким чином, належних доказів переходу від ТОВ «КУШНЕР» на користь ТОВ «УНІ-ПАК» право вимоги заявлених до стягнення сум 22 279,00 грн. вартості непроверненої тари та 18 137,00 грн. вартості неповерненого обладнання по договору поставки продукції № 10138 від 19.04.2017, позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно положень ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам позивача, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги необґрунтовані, недоведені належними засобами доказування та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 86, 129, 236-240, 250-252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено: 21.02.2019.

Суддя О.М.Ярмак