РІШЕННЯ

м. Київ

25.02.2019Справа № 910/16545/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/16545/18

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», м. Київ,

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1, м. Новодністровськ Сокирянського району Чернівецької області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2, м. Чернівці,

про стягнення 28 690,28 грн.,

без виклику учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.12.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - Компанія) до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі - Товариство) про стягнення 28 690,28 грн. страхового відшкодування.

Компанія обґрунтовує позовні вимоги таким:

- 22.06.2017 позивачем (страховик) і товариством з обмеженою відповідальністю «БІ-ЕС Косметікс Україна» (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №АМ.114988 (далі - Договір), за умовами якого Компанія взяла на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля НОМЕР_1, його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП);

- 20.12.2017 о 16 год. 50 хв. у місті Чернівці по вулиці Галицький шлях, 49-А, сталася ДТП, за участю застрахованого автомобіля «ZAZ Sens», автомобіля марки «ВАЗ-210011» (реєстраційний номер НОМЕР_2), під керуванням ОСОБА_2 в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження;

- учасниками ДТП було оформлено європротокол (повідомлення про ДТП) від 20.12.2017;

- страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування;

- позивачем 19.01.2018 було складено страховий акт №UA052/L05/01 і розрахунок страхового відшкодування, відповідно до яких сума страхового відшкодування складає 28 690,28 грн.;

- Компанія, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатила страхове відшкодування у сумі 28 690,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 22.01.2018 №10927 у сумі 28 690,28 грн.;

- цивільно-правова відповідальність власника «ВАЗ-210011» як страхувальника на момент ДТП була застрахована Товариством за полісом №АК/8051194;

- позивач звертався до відповідача із вимогою в порядку суброгації від 19.01.2018 №73/2018 про сплату страхового відшкодування, проте, Товариство залишило вказану вимогу без відповіді та належного реагування; страхове відшкодування на день подання позову не сплатило.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні: позивача - ОСОБА_1; відповідача - ОСОБА_2.

Позивач 03.01.2019 подав суду документи, підготовлені на виконання ухвали від 12.12.2018 та оригінали документів, копії яких долучені до позовної заяви.

Судом оглянуто оригінали документів, встановлено їх відповідність наявним в матеріалах справи копіям, та листом від 04.01.2019 повернуто такі оригінали документів позивачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2019 встановлено позивачу строк протягом п'яти днів з дня вручення даної ухвали надати суду: Договір з додатком №1; докази визнання чи встановлення вини ОСОБА_2 у ДТП 20.12.2017 о 16*50 на Галицькому шляху у м. Чернівці.

Відповідач 14.01.2019 подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

Позивач 21.01.2019 подав суду оригінали Договору та додатку №1, а також пояснення, в яких вказав про те, що Моторним (транспортним) страховим бюро України (далі - МТСБУ) встановлено відповідний зразок повідомлення про ДТП та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протокол президії МТСБУ від 11.08.2011 №274/2011 Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Інструкція); Інструкція не містить вказівки на пункт європротоколу, в якому учасники зобов'язані зазначити особу, винну у настанні ДТП; позивачу було надано водієм страхувальника повідомлення про ДТП (європротокол), а також пояснення та план-схему ДПТ, згідно з якими не виникає сумнівів щодо вини іншого учасника пригоди - ОСОБА_2, оскільки останній не надав проїзду транспортному засобу на головній дорозі.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.06.2017 позивачем (страховик) і товариством з обмеженою відповідальністю «БІ-ЕС Косметікс Україна» (страхувальник) було укладено Договір, за умовами якого Компанія взяла на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля НОМЕР_1, його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

20.12.2017 о 16 год. 50 хв. у місті Чернівці по вулиці Галицький шлях, 49-А сталася ДТП, за участю застрахованого автомобіля «ZAZ Sens», автомобіля марки «ВАЗ-210011» (реєстраційний номер НОМЕР_2), під керуванням ОСОБА_2 в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Учасниками ДТП було оформлено європротокол (повідомлення про ДТП) від 20.12.2017.

Страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку.

04.01.2018 товариством з обмеженою відповідальністю «Буковина-Авто» складено калькуляцію №СЧ-0000019 на суму 28 690,28 грн.

Позивачем 19.01.2018 складено страховий акт №UA052/L05/01 та розрахунок страхового відшкодування, відповідно до яких сума страхового відшкодування складає 28 690,28 грн.

Компанія, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатила страхове відшкодування у сумі 28 690,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 22.01.2018 №10927 на суму 28 690,28 грн.

Згідно із звітом від 10.01.2018 №190476 про оцінку (розмір) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахування фізичного зносу склала 28 922,29 грн.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника «ВАЗ-210011» як страхувальника на момент ДТП була застрахована Товариством за полісом №АК/8051194;

Позивач звертався до відповідача із вимогою в порядку суброгації від 19.01.2018 №73/2018 про сплату страхового відшкодування, проте, Товариство залишило вказану вимогу без задоволення; страхове відшкодування на день подання позову не сплатило.

З відповіді Товариства від 05.03.2018 №1798 (вх.№ позивача 1716-31 від 12.03.2018) про відмову відшкодування на підставі пункту 32.1 статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що страховик послався на невизнання водієм ОСОБА_2 вини та зазначив, що цивільно-правова відповідальність особи, відповідальної за застарховану (ПАТ "СК Уніка") не настає.

спричинення якої не виникає відповідно до закону.

З письмових пояснень ОСОБА_2 , представлених відповідачем, вбачається, що водій не вважає себе винним у дтп.

Для усунення сумнівів, які виникли у суду при огляді матеріалів поданих з позовною заявою, ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2018 №910/16545/18, зокрема, позивачу встановлено строк надання оригіналів всіх документів, доданих до позовної заяви, що стосуються предмету спору (для огляду).

На виконання вимог ухвали суду 03.01.2019 подав суду для огляду оригінали документів, копії яких долучено до позовної заяви.

В ході співставлення поданих матеріалів розбіжностей між копіями і оригіналами документів не виявлено, водночас і сумніви не спростовано.

Так, суд дійшов висновку про недотримання учасниками ДТП, яка відбулась 20.12.2017 вимог щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановлених в Інструкції щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, погодженої Начальником управління державної автомобільної інспекції МВС України ОСОБА_3 31.08.2011 та затвердженої Протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 №274/2011 (далі - Інструкція).

Відповідно до Інструкції:

1. Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Повідомлення) - письмове повідомлення встановленого МТСБУ зразка, яке надається Страховику чи МТСБУ водієм транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.

2. Повідомлення заповнюється та підписується водіями транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). Повідомлення може оформлятися одним із водіїв транспортних засобів виключно у разі, якщо оформлення ДТП здійснювалося уповноваженими на те працівниками міліції.

3. При складанні Повідомлення використовується тільки один комплект документів, що складається з трьох аркушів: титульної сторінки, оригіналу та копії повідомлення будь-якого учасника ДТП.

4. Повідомлення заповнюється чітко, розбірливо, від руки кульковою ручкою, бажано друкованими літерами, при цьому обов'язково зазначаються всі відомості про кожного учасника ДТП. Вибір учасником колонки (жовта чи блакитна) не має значення.

5. У разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти Повідомлення. У такому разі водії транспортних засобів після складення Повідомлення мають право залишити місце ДТП та звільняються від обов'язку інформувати Державтоінспекцію МВС України про її настання.

6. Виправлення у Повідомленні категорично забороняються. Замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Після підписання Повідомлення водіями - учасниками ДТП, аркуші розділяються для кожного із водіїв.

7. Порядок заповнення Повідомлення:

7.1. Пункти 1, 2 заповнюються згідно з фактичними датою та часом настання ДТП із зазначенням місця ДТП;

7.2. У пунктах 3, 4 Повідомлення вірне твердження позначається знаком «Х»;

7.3. У пункті 5 зазначаються відомості про свідків ДТП. У разі, якщо свідки ДТП не встановлені або відсутні, то у цьому пункті робиться запис, наприклад: «не виявлені» або «відсутні»;

7.4. У пункті 6 зазначається інформація про страхувальника згідно з даними полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або «Зеленоїкарти» (далі - Сертифікат страхування);

7.5. Пункт 7 заповнюється згідно з даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та Сертифікату страхування. Відомості в зазначених документах мають співпадати;

7.6. Пункт 8 заповнюється згідно з даними Сертифікату страхування. Поле «ТАК» пункту 8«Чи покриває поліс шкоду транспортному засобу?» позначається знаком «Х» за наявності договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (КАСКО);

7.7. Пункт 9 заповнюється згідно з даними посвідчення водія - учасника ДТП. Також водій - учасник ДТП зазначає номер свого телефону або електрону адресу (е-mail) та адресу фактичного проживання;

7.8. У пункті 10 стрілкою необхідно вказати напрям і місце початкового удару (первинного контакту);

7.9. У пункті 11 стисло зазначаються видимі пошкодження кожного транспортного засобу;

7.10. У пункті 12 (клітинки 1-17) відмічаються знаком «Х» обставини, які відносяться та характеризують ДТП.

Обов'язково зазначається кількість відмічених знаком «Х» клітинок;

7.11. У пункті 13 відображаються: розташування транспортних засобів А і В на момент настання ДТП, стрілками напрямок їх руху, дорожні знаки та розмітка, назва вулиць або доріг. Для позначення автомобіля використовується позначка « »;

Для зображення роздільних смуг, перехрестків та вулиць використовуються позначки «¦ », « + », « = »;

7.12. У пункті 14 надається додаткова інформація, яка не міститься у Повідомлені та яку водій транспортного засобу вважає за необхідне викласти. У разі необхідності дозволяється використання додаткового аркуша. У такому випадку в пункт 14 Повідомлення вноситься запис «додаткові пояснення на ___ аркушах додаються»;

7.13. У пункті 15 ставиться підпис (підписи) особи (осіб), що оформляла (оформляли) Повідомлення.

Як вбачається з Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заповненого учасниками ДТП 20.12.2017, водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у пункті 13 не відображено розташування транспортних засобів А і В на момент настання ДТП, не відображено стрілками напрямок їх руху, не відображено дорожні знаки та розмітка, назва вулиць або доріг, не позначено автомобілі «А» і «В».

Також у пункті 6 вказаний власником ТЗ «В» ПрАТ «СК Уніка» та ОСОБА_4, що не знаходить свого підтвердження у поданих позовних матеріалах.

Отже, Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду заповнено неналежно.

До позову доказів визнання чи встановлення вини водія ОСОБА_2 не представлено.

При цьому господарський суд звертає увагу учасників процесу, що питання встановлення вини учасників дорожньо-транспортної пригоди не віднесено до юрисдикції господарських судів.

Як вбачається з поданих матеріалів обидва ТЗ внаслідок ДТП отримали механічні ушкодження і обох власників/володільців можна вважати потерпілими.

За таких обставин неможливо встановити об'єктивні дані викладені у пункті 13 для подальших висновків про вину учасників ДТП з покладенням на них відповідальності.

Разом з тим, позивач надав Заяву ОСОБА_1 подану 22.12.2017 з його письмовими поясненнями та схематичним зображенням події, яке оформлено з дотриманням вимог Інструкції. В своїх поясненнях учасник ДТП - водій ОСОБА_1 зазначив про фіксацію пригоди працівниками поліції.

Втім, з довідки Департаменту патрульної поліції в Чернівецькій області №27/41/29/03-2018 від 02.01.2018 вбачається, що 20.02.2017 о 16:58 повідомлено про ДТП за участю ТЗ «Заз Сенс» НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 та ТЗ «ВАЗ21011» днз НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 та вказані громадяни виявили спільне бажання самостійно скласти Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та відмовились від допомоги поліції.

Крім того, пояснення водія ОСОБА_2 відсутні, доказів їх отримання немає і схематичне зображення події складено без його участі.

Суд враховує, таке.

Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Розпорядженням Державної комісія з регулювання ринків фінансових послуг, від 17.11.2011, №698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» в редакції розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 29.12.2015 №3471 затверджено максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України: на період з 01.02.2016 у сумі 50 000 гривень потерпілому.

Втім, у випадку неналежного оформлення Повідомлення про ДТП у зв'язку з неповним заповненням, з допущеними в ньому неточностями, то страховик не має права відмовити у виплаті страхового відшкодування на цій підставі, оскільки виключний перелік умов та підстав, за яких страховик не здійснює страхове відшкодування, передбачено статтями 32, 37 Закону.

Водночас, нормами Закону, встановлення об'єктивних обставин та причин настання ДТП є взаємним обов'язком з однієї сторони - страховика, з іншої - страхувальника та особи, відповідальність якої застрахована, водія транспортного засобу, причетного до ДТП, особи, яка має право на отримання відшкодування (потерпілого).

Отже, у разі недостатності інформації у страховика про обставини ДТП, він має здійснити додаткове розслідування, а учасники ДТП сприяти його проведенню.

Невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених Законом, у тому числі і зазначених вище, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди може стати підставою відповідно до пункту 37.1.3 статті 37 Закону для відмови у здійснені страхового відшкодування (регламентної виплати).

Як зазначив відповідача ним отримано пояснення водія ОСОБА_2 та виявлено відсутність його вини, що виключає здійснення страхового відшкодування.

Водночас відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної в судових рішеннях у справах №753/7281/15-ц та №686/20040/2012 доведення відсутності вини у деліктних зобов'язаннях покладається на заподіювача, оскільки законодавець закріпив презумпцію вини заподіювача шкоди й поклав на нього обов'язок доведення її відсутності.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи, належних, достовірних і допустимих доказів на спростування доводів, що заподіювачем шкоди є один з учасників ДТП, а не інший чи не обидва, не подано.

У зв'язку з викладеним, ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2019 встановлено позивачу строк протягом п'яти днів з дня вручення даної ухвали надати суду: Договір з додатком №1; докази визнання чи встановлення вини ОСОБА_2 у ДТП 20.12.2017 о 16*50 на Галицькому шляху у м. Чернівці.

Позивач 21.01.2019 подав суду пояснення, в яких вказав про те, що Інструкція не містить вказівки на пункт європротоколу, в якому учасники зобов'язані зазначити особу, винну у настанні ДТП; позивачу було надано водієм страхувальника повідомлення про ДТП (європротокол), а також пояснення та план-схему ДПТ, згідно з якими не виникає сумнівів щодо вини іншого учасника пригоди - ОСОБА_2, оскільки останній не надав проїзду транспортному засобу на головній дорозі.

Оскільки учасниками ДТП не відображено у європротоколі розташування транспортних засобів «А» і «В» на момент настання ДТП, не відображено стрілками напрямок їх руху, не відображено дорожні знаки та розмітка, назва вулиць або доріг, не позначено автомобілі «А» і «В», то встановити який з водіїв є винним не вбачається за можливе.

Крім того, подана позивачем схема ДТП, яка була намальована ОСОБА_1, була складена без участі ОСОБА_2, і не може бути належним доказом встановлення вини ОСОБА_2 у ДТП.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Слід зазначити, що саме на позивачеві в силу приписів статті 74 Господарського процесуального кодексу України лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проте, позивач не подав суду ані клопотання про проведення експертного дослідження, ні висновку експерта, проведеного за замовленням позивача, з метою встановлення обставини, які б свідчили про вину страхувальника відповідача.

Позивач не подав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували позовні вимоги.

Отже, у задоволенні позову слід відмовити.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, 62; ідентифікаційний код 20782312) до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 70-А; ідентифікаційний код 20033533), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 (АДРЕСА_2), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 (АДРЕСА_3, про стягнення 28 690,28 грн. відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, 62; ідентифікаційний код 20782312).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.02.2019.

Суддя І.Д. Курдельчук