ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

21.02.2019 м. ХарківСправа № 922/2828/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Кучко А.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7)
до Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149)
про за участю представників: стягнення 2742182,60 грн.
від позивача - ОСОБА_1, довіреність №08-21/192/2-19 від 21.01.2019

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність №01-26/5811 від 18.10.2018

ВСТАНОВИВ:

16.10.2018 Харківська міська рада звернулась до Господарського суду з позовною заявою до Акціонерного товариства "Харківобленерго", в якій просить суд стягнути з відповідача на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 2742182,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовано зокрема тим, що АТ "Харківобленерго" використовує земельну ділянку площею 1,4981 га по вул. Сокільницькій, 10 у м. Харкові для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «А-2», літ. «Б-1», літ. «В-1» та літ. «Г-1» право власності на які зареєстровано за відповідачем. Таким чином, позивачем вказано про те, що відповідач - АТ "Харківобленерго" набувши право власності на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином не оформило правовідносин щодо користування земельною ділянкою. Тобто, із часу виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача виник обов'язок сплачувати грошові кошти за використання земельної ділянки у встановленому законодавством розмірі, а отже внаслідок використання відповідачем вищевказаної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси позивача щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.10.2018 відкрито провадження у справі № 922/2828/18, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 08.11.2018 об 11:20.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.11.2018 клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх. № 31527 від 06.11.18) задоволено та провадження у справі 922/2828/18 зупинено до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах в справі № 922/3412/17 у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.12.2018 провадження у справі № 922/2828/18 поновлено та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 18.12.2018 о 12:45.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 18.12.2018 на підставі п. 3 ч .2 ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 10.01.2019 о 12:20.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 10.01.2019 на підставі п.3 ч .2 ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 28.01.2019 об 11:40.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.01.2019 у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх. №599 від 10.01.19) відмовлено, підготовче судове засідання відкладено на 18.02.2019 о 12:00год.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 18.02.2019 на підставі п.3 ч .2 ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 21.02.2019 о 12:00.

18.02.2019 через загальний відділ діловодства господарського суду Харківської області від відповідача надійшло клопотання відповідача про проведення експертизи (вх. №4285).

Позивач у підготовчому засіданні 21.02.2019 проти клопотання відповідача про проведення експертизи заперечив повністю, про що 21.02.19 через загальний відділ діловодства господарського суду Харківської області надав заперечення на клопотання відповідача (вх. №4619), які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Відповідач у підготовчому засіданні 21.02.2019 підтримав подане 18.02.19 клопотання про проведення експертизи (вх. №4285), яке просить суд задовольнити та призначити у справі судову економічну експертизу, проведення якої доручити Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

Розглянувши клопотання відповідача про проведення експертизи (вх. №4285 від 18.02.2019), заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши та оцінивши обставини у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання, з огляду на наступне.

У поданому клопотанні позивач вказує, що позивачем неправильно проведений розрахунок орендної плати, яка заявлена останнім до стягнення, як безпідставно отримані кошти.

Так, відповідачем зауважено про те, що відповідно до Витягів № 2171/09 та № 346/13нг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по вул. Сокільницькій, 10 цільове призначення земельної ділянки - "для експлуатації та обслуговування Сокольники, функціональне використання - землі технічної інфраструктури». Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства від 25.11.2016 № 480, визначено, що коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки, є складовою формули для визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Додатком 1 до цього Порядку встановлено, що

для земель енергетики (для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об'єктів передачі електричної та теплової енергії), коефіцієнт, що характеризує функціональне використання земельної ділянки, становить 0,65.

Проте в розрахунках розміру орендної плати за період з 01.01.2017 по 31.07.2018 позивачем для визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки застосований коефіцієнт (Кф) 2 та за період з 01.08.2018 по 31.12.2018 - коефіцієнт (Кф) 3, а згідно з затвердженою формою Договору оренди земельної ділянки (додаток 1 до Порядку оформлення договорів оренди землі у м. Харкові, затвердженого рішенням 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання Про затвердження Порядку оформлення договорів оренди землі у місті Харкові від 19.12.2012 № 960/12) обов'язково в договорі оренди землі зазначається цільове призначення земельної ділянки та кадастровий номер. Такі самі вимоги містяться в Типовому договорі оренди землі, затвердженому постановою КМУ від 03.03.2004 № 220 Про затвердження Типового договору оренди землі.

З урахуванням чого, відповідачем вказано про те, що у разі укладання договору оренди земельної ділянки сума орендної плати була б розрахована із застосування коефіцієнту Кф=0,65 (як для земель енергетики), а тому враховуючи, що позивачем до стягнення заявлена саме орендна плата, при розрахунку якої взагалі не може бути застосований коефіцієнт Кф=2,0 або Кф=3,0 оскільки в цьому випадку щодо земельної ділянки вносяться відомості до Державного земельного кадастру, а тому такий розрахунок є надто завищеним та не відповідає вимогам чинного законодавства. Відтак, відповідач вважає, що позивачем неправильно розраховані безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати, що є предметом позову.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Згідно частини 1 статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних обєктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває в провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Про призначення судової експертизи виноситься ухвала, в якій зазначаються, зокрема: підстави та мотиви призначення судової експертизи.

Формулювання питань, які ставляться перед експертом, повинно, як правило, здійснюватися з урахуванням науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень і атестованих експертних методик, у яких зазначаються питання, на вирішення яких спрямовані ці методики та реєстр яких ведеться Міністерством юстиції України.

Недопустимим є порушення перед експертом питань, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі.

Так, приписами п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України передбачено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, призначення судом експертизи.

Отже, оскільки для проведення експертизи матеріали справи направляються до судово-експертної установи, у цей період часу неможливо проводити процесуальні дії.

Для вирішення господарського спору та прийняття рішення у справі господарський суд на підставі доказів, що відповідають вимогам ст.ст. 76, 77 ГПК України (мають бути належними, допустимими та відповідати вимогам щодо певного засобу доказування) має враховувати лише ті встановлені та досліджені обставини справи, що мають значення для справи.

Збір же господарським судом доказів, що мають підтверджувати або підтверджують обставини, що не мають значення для справи, не відповідає вимогам ГПК України та може призвести до зайвих процесуальних дій у справі та, як наслідок, затягування розгляду справи.

Тобто суд, збираючи докази у справі та вирішуючи питання щодо обставин, які підтверджуються цими доказами та мають значення для справи, має виходити із предмету доказування та, на підставі норм діючого законодавства, визначати межі доказування у конкретному спорі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, ухвала, що викладається окремим документом, складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Однак, у даному разі відсутня належно обґрунтована доцільність проведення економічної експертизи та зупинення провадження у справі.

В той же час, відповідачем у клопотанні не обґрунтовано неможливості з'ясування питань, поставлених на розгляд експерта іншими засобами доказування при розгляді даної справи за результатами оцінки наявних у справі доказів у їх сукупності.

У своєму клопотанні, на розгляд та вирішення експерта відповідача просить поставлено такі питання:

- чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах Харківської міської ради розмір заборгованості Акціонерного товариства «Харківобленерго» у вигляді доходів, отриманих від безпідставно набутого майна у період з 01.10.2015 по 30.09.2018?

- Якщо ні, то встановити дійсний розмір орендної плати, яку необхідно було б сплати Акціонерному товариству «Харківобленерго» по земельній ділянці площею 1,4981 га по вул. Сокільницькій, 10 у місті Харкові.

Тобто, поставлені перед експертом питання, які пропонує відповідач, безпосередньо стосуються встановлення фактичних обставин справи, які можуть бути встановлені судом за результатами оцінки доказів по справі та мають вирішуватися судом самостійно в ході розгляду справи.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

А отже, суд дійшов висновку про те, що призначення у даній справі економічної експертизи не є тією обставиною, у розумінні положень пункту 1 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, що перешкоджає здійсненню провадження у даній справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №922/2063/17 та у постановах Вищого господарського суду України від 13.08.2015 у справі №922/3534/14, від 25.10.2016 у справі №922/1440/16.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 36). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства», (п. 57). Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010р.)

Таким чином, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання відповідача про проведення експертизи (вх. № 4285 від 18.02.2019) слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 73, 74, 86, 99, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання відповідача про проведення експертизи (вх. № 4285 від 18.02.2018).

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення.

Суддя ОСОБА_3