УХВАЛА

м. Київ

20.02.2019Справа № 910/1897/19
Суддя Господарського суду міста Києва Приходько І.В., розглянувши матеріали

заяви Івано-Франківської філії державного підприємства Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя, м. Івано-Франківськ

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Державного підприємства «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс», м. Київ

грошової заборгованості у розмірі 57 633,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

15.02.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Івано-Франківської філії державного підприємства Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Державного підприємства «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» грошової заборгованості у розмірі 57 633,90 грн., з яких: 56 181,13 грн. - сума основного боргу, 1 452,77 грн. пені.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Статтею 80 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (частина 4 статті 91 ЦК України).

Статтею 95 ЦК України встановлено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України: "Про господарські товариства", "Про акціонерні товариства", "Про банки і банківську діяльність", юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами. Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.

Необхідно також враховувати, що саме лише зазначення в установчих документах чи положенні про наявність у відокремленого підрозділу права представляти юридичну особу в суді (господарському суді) не свідчить про надання такому підрозділові відповідних повноважень та визначення їх кола (аналогічну правову позицію висвітлено в п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суд України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Відповідно до статті 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Відповідно до частини першої та другої статті 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено, зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника.

Судом встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додано копію довіреності б/н від 21.11.2018, якою Державне підприємство Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя (ідентифікаційний код юридичної особи 02497720) уповноважує тимчасово виконуючого обов'язки директора Івано-Франківської філії державного підприємства Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя - Негрича Михайла Михайловича представляти інтереси цього Державного підприємства.

Водночас суд зауважує, що даною довіреністю Негричу М.М. надано право вчиняти певні дії, в тому числі представляти інтереси юридичної особи в судових установах, саме від імені Державного підприємства Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя (ідентифікаційний код юридичної особи 02497720), а не від імені окремого структурного підрозділу (філії) цього підприємства.

Однак, з наявних матеріалів вбачається, що заява про видачу судового наказу подана безпосередньо від імені Івано-Франківської філії вищезазначеної юридичної особи. При цьому у вступній частині заяви вказано, що заявник (тобто філія) є окремою юридичною особою з кодом . В прохальній частині заяви заявник так само просить стягнути заборгованість не на користь Державного підприємства Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя (ідентифікаційний код юридичної особи 02497720), від імені якого йому надано право вчиняти певні дії відповідною довіреністю, а на користь Івано-Франківської філії даної юридичної особи (зазначаючи при цьому розрахункові реквізити філії та її ідентифікаційний код - 02497677).

Згідно із ч. 4 ст. 89 ЦК України, до Єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності), місцезнаходження юридичної особи.

Згідно із ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Судом встановлено, що згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за кодом юридичної особи 02497677 (який зазначено в заяві про видачу судового наказу як код заявника - філії), в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів не знайдено. При цьому, за тією ж самою адресою, яку вказав заявник, а саме: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Франка, будинок 4, згідно з даними ЄДР знаходиться зовсім інший суб'єкт (Первинна профспілкова організація), ідентифікаційний код якого: 35915834.

Враховуючи викладене, у суду відсутні належні та допустимі докази того, що Івано-Франківська філія державного підприємства Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя є юридичною особою в розумінні вищенаведених приписів чинного законодавства.

При цьому судом враховується, що при укладенні договору, за яким просить стягнути заборгованість заявник, стороною (виконавцем) виступало саме Державне підприємство Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя в особі директора Івано-Франківської філії вказаної юридичної особи, який, на момент укладення договору, так само діяв на підставі довіреності, а не в якості керівника окремої юридичної особи.

Частиною 3 статті 147 ГПК України визначено, що заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Враховуючи вищевикладене, можливість звернення із заявою про видачу судового наказу безпосередньо від імені філії, а не юридичної особи, діючим ГПК України не передбачена.

У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 175 ГПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

За таких обставин, заява про видачу судового наказу, яка подана філією, а не юридичною особою, не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

При цьому, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Одночасно суд роз'яснює, що відповідна заява може бути розглянута саме в порядку господарського судочинства за умови її подання юридичною особою або юридичною особою в особі філії, за підписом керівника або представника, який діє саме від імені такої юридичної особи та яким, зокрема, може бути керівник відокремленого структурного підрозділу (за наявності відповідних повноважень у довіреності, виданої керівнику філії юридичною особою).

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у видачі судового наказу за заявою Івано-Франківської філії державного підприємства Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя, на підставі пункту 4 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

За правилами частини 2 ст. 152 ГПК України суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суд зауважує, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Івано-Франківській філії державного підприємства Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Державного підприємства «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» грошової заборгованості у розмірі 57 633,90 грн.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Приходько