УХВАЛА

14 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 906/1349/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-комплекс-люкс" на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2018 (головуючий суддя: Саврій В.А., судді: Дужич С.П. , Савченко Г.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Імексбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-комплекс-люкс",

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" АТ "ФК "Чорноморець" (м.Одеса),

про стягнення 326 573 815,02 грн.,

Учасники справи: не викликалися та не повідомлялися.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 10.11.2015 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" було задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно - комплекс - люкс" на користь Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" 226975600,00грн. заборгованості за кредитом; 30557756,10грн. заборгованості за відсотками; 54982814,02грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту; 5634574,84грн. пені за несвоєчасну сплату процентів. У стягненні 5260859,06грн. процентів, 1689334,28грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та 1472876,72грн. пені за несвоєчасну сплату процентів відмовлено.

03.12.2015 на виконання рішення були видані відповідні накази.

03.09.2018 ТОВ "Техно-комплекс-люкс" звернувся із заявою від 27.08.2018 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню по справі №906/1349/15.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 13.09.2018 у справі №906/1349/15 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-комплекс-люкс" від 27.08.2018 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. Визнано наказ господарського суду Житомирської області від 03.12.2015 у справі №906/1349/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-комплекс-люкс" на користь Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК": 226975600,00грн. заборгованості за кредитом, 30557756,10грн. заборгованості за відсотками, 54982814,02грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 5634574,84грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2018 у справі №906/1349/15 провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 13.09.2018 у справі №906/1349/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-комплекс-люкс" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" АТ "ФК "Чорноморець" про стягнення 326 573 815,02 грн. зупинено до перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку судових рішень у подібних правовідносинах в іншій справі - №643/18466/15-ц.

19.12.2018 (згідно із поштовим штемпелем на конверті) Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно-комплекс-люкс" подано касаційну скаргу на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2018 у справі № 906/1349/15 до Касаційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2019 року у справі №906/1349/15 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Краснов Є.В.

Відповідно до частини 5 статті 301 Господарського процесуального кодексу України перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

24.01.2019 суд постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження та розгляд касаційної скарги у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення сторін.

У касаційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування апеляційним господарським судом приписів пункту 7 частини 1 статті 228 ГПК України та просить скасувати оскаржувану ухвалу і передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

При цьому, скаржник зазначає, що правовідносини у даній справі не є подібними зі справою №643/18466/15-ц, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, що на думку скаржника, підтверджується, в тому числі, тим, що ухвалою Великої Палати ВС від 11.12.2018, тобто, прийнятою після винесення оскаржуваної ухвали про зупинення, вказана справа повернута до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, передбачені частиною п'ятою статті 403 ЦПК України, відсутні.

Розглядаючи доводи касаційної скарги та заперечення на неї колегія суддів касаційного суду відмічає наступне.

В постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №910/8927/17 суд зазначив наступне:

"4.2.4. Щодо доводів скаржника про те, що провадження у справі має зупинятись на визначений період часу з чітким розумінням того, що підстава для зупинення провадження уже існує, тоді як на час постановлення ухвали, що оскаржується, Велика Палата Верховного Суду ще не прийняла до свого розгляду справу №910/10797/17, Верховний Суд зазначає таке.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Отже, враховуючи наведені приписи ГПК України, суд має право зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

Однак, відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, на час прийняття Київським апеляційним господарським судом ухвали від 03.07.2018, Великою Палатою не було прийнято рішення щодо прийняття до розгляду справи №910/10797/17 про перегляд ухвали Київського апеляційного господарського суду від 15 лютого 2018 року.

Навпаки, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018, яка оприлюднена в реєстрі 13.07.2018, справу №910/10797/17 з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Чернігів Вторчормет" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2018 в цій справі повернуто до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відповідній колегії суддів для розгляду, оскільки у Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не було встановлених законом підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Враховуючи викладене, Верховний Суд вважає, що в даному випадку у Київського апеляційного господарського суду не було правових підстав для зупинення провадження у справі №910/8927/17, оскільки Велика Палата Верховного Суду на час винесення ухвали, що оскаржується, ще не прийняла до свого розгляду справу №910/10797/17."

Колегія суддів касаційного суду по даній справі, що переглядається, не погоджується з вказаним висновком з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК):

«Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.»

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII:

« 5. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

6. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.»

Згідно з ч.4 ст.236 ГПК:

«При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.»

Відповідно до ч.1 ст.302 ГПК:

« 1. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

2. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об'єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об'єднаної палати.

3. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об'єднаної палати передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об'єднаної палати) іншого касаційного суду.

4. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об'єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

5. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

6. Справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.»

Згідно з абз.1 п.п.7 п.1 Розділу XI «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК:

«Установити, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей:

7) суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Згідно з ч.1 ст.8 Конституції України:

"В Україні визнається і діє принцип верховенства права."

Відповідно до п.41 Доповіді, схваленої Венеційською Комісією на 86 -му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року), "Верховенство права" одним з обов'язкових елементів поняття "верховенство права" є юридична визначеність.

Згідно з п.п.44, 46, 50 даної Доповіді:

"44. Принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права. Він є істотно важливим також і для плідності бізнесової діяльності, з тим щоб генерувати розвиток та економічний поступ. Аби досягти цієї довіри, держава повинна зробити текст закону (the law) легко доступним. Вона також зобов'язана дотримуватись законів (the laws), які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю. Передбачуваність означає, що закон має бути, за можливості, проголошений наперед - до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку.

46. Юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишались передбачуваними. Зворотна дія [юридичних норм] також суперечить принципові юридичної визначеності, принаймні у кримінальному праві (ст. 7 ЄКПЛ), позаяк суб'єкти права повинні знати наслідки своєї поведінки; але це також стосується і цивільного та адміністративного права - тієї мірою, що негативно впливає на права та законні інтереси [особи]. На додаток, юридична визначеність вимагає дотримання принципу res judicata. Остаточні рішення судів національної системи не повинні бути предметом оскарження. Юридична визначеність також вимагає, щоб остаточні рішення судів були виконані. У приватних спорах виконання остаточних судових рішень може потребувати допомоги з боку державних органів, аби уникнути будь-якого ризику «приватного правосуддя», що є несумісним з верховенством права. Системи, де існує можливість скасовувати остаточні рішення, не базуючись при цьому на безспірних підставах публічного інтересу, та які допускають невизначеність у часі, несумісні з принципом юридичної визначеності."

50. Існування суперечливих рішень, що їх виніс верховний чи конституційний суд, у будь-якому разі є несумісним із принципом юридичної визначеності. Тому вимагається, щоб суди, особливо вищих інстанцій, запроваджували механізми, що надають можливість уникати суперечливості та забезпечувати узгодженість їхньої судової практики."

Фактично зазначені положення ст.302 та абз.1 п.п.7 п.1 Розділу XI «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК і є таким запровадженим законодавцем механізмом, що надає можливість забезпечувати узгодженість судової практики Верховного Суду, яка як має враховуватися судами першої та апеляційної інстанцій, так і є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.228 ГПК:

«Суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках:

7) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.»

Тобто, даною нормою забезпечений механізм наступної можливості правильного застосування певної норми права судами першої та апеляційної інстанції шляхом врахування майбутніх висновків палати, об'єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду щодо суперечливих або неоднозначних тлумачень такої норми права або не менш важливих питань юрисдикції певних спорів.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.1,2 ст.195 ГПК:

« 1. Суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

2. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.»

Згідно зі ст.273 ГПК:

« 1. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

2. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

3. Апеляційна скарга на ухвалу, постанову суду першої інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.»

Строк розгляду заяв та скарг на стадії виконання взагалі в основному обмежений десятиденним терміном.

Період часу, в який певна колегія суддів після прийняття ухвали про передачу справи фактично направить таку справу до палати, об'єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду, справа фактично надійде та буде розподілена, буде прийнято рішення про прийняття її до розгляду чи повернення у встановлених відповідним процесуальним законодавством випадках, не є прогнозованим та може зайняти тривалий час.

З урахуванням викладеного, колегія суддів касаційного суду вважає, що правова позиція, що підстави для зупинення провадження у справі у вказаному випадку виникають лише тільки коли відповідна палата прийняла до свого розгляду справу, в умовах вищевказаного обмеженого строку розгляду справи, може поставити суд першої та апеляційної інстанції в завідомо не зовсім нормальний вибір: або порушити строк розгляду справи, або можливо неправильно застосувати норму права (що можна було б уникнути шляхом зупинення провадження у справі) з вірогідним наступним скасуванням чи зміною рішення.

По суті обидва варіанти не відповідають завданню господарського судочинства, визначеному вищевказаною ч.1 ст.2 ГПК.

Таким чином, право суду на зупинення провадження у справі відповідно до п.7 ч.1 ст.228 ГПК має бути з моменту прийняття відповідним касаційним судом ухвали про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду

З огляду на викладене, колегія суддів вбачає правові підстави та вважає за необхідне передати справу №906/1349/15 на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду .

Зважаючи на викладені вище обставини, керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ), Верховний Суд -

УХВАЛИВ:

Справу №906/1349/15 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-комплекс-люкс" на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2018 передати на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський