ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" лютого 2019 р. м. Київ Справа № 911/416/19

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОЦЕТЕЛЬ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЦЕТЕЛЬ-АГРІ"

про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно

Суддя Карпечкін Т.П.

встановив:

До Господарського суду Київської області 11.02.2019 року одночасно з позовом надійшла заява б/н та б/д Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОЦЕТЕЛЬ" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ОЦЕТЕЛЬ-АГРІ", а саме на житловий будинок, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 220, загальною площею 86 кв. м., житловою площею 51,9 кв. м., який розташований за адресою: Київська обл., Іванківський р-н, с. Соснівка, вул. Центральна, буд. 44 та на земельну ділянку кадастровий номер :01:005:0027, площею 0,25 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: Київська обл., Іванківський р-н, с. Соснівка, вул. Центральна, земельна ділянка 44.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вищенаведена заява подана одночасно та стосовно забезпечення позову б/н та б/д Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОЦЕТЕЛЬ" (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЦЕТЕЛЬ-АГРІ" (відповідач), в якому позивач просить стягнути з відповідача 409 409,31 грн. з яких 224 726,40 грн. основного боргу, 28 446,08 грн. пені, 22 472,64 грн. штрафу, 99 237,12 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 34 527,07 грн. інфляційних, у зв'язку з неналежним та несвоєчасним виконанням відповідачем умов Договору купівлі-продажу запчастин б/н від 26.07.2017 року в частині оплати за поставлений товар.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОЦЕТЕЛЬ" посилається на ухилення відповідачем від повернення грошових коштів, про що свідчить те, що відповідач тривалий час не вчиняв жодний дій спрямованих на погашення заборгованості за поставлений товар, натомість, як зазначає позивач, маючи уже прострочену заборгованість за спірним Договором єдиний учасник і директор відповідача - ОСОБА_1 вчинив дії щодо придбання нерухомого майна, на яке позивач просить накласти арешт, та зареєстрував нову юридичну особу, в підтвердження чого заявник надав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо відповідача.

З огляду на зміст ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Частиною 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст 137 Господарського процесуального кодексу України).

Суд, розглянувши подану заяву, зазначає, що достатнім обґрунтуванням для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв'язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 23.03.2010 року).

Частиною 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Як вбачається зі змісту заяви, остання ґрунтується лише на особистому припущенні заявника щодо неможливості або суттєвого ускладнення стягнення коштів за даним позовом.

Вказані у заяві про забезпечення позову доводи не обґрунтовують того, що невжиття обраного заходу може істотно ускладнити/унеможливити виконання рішення суду або ефективне поновлення порушених прав заявника, за захистом яких він звернувся.

Крім того, заявником не наведено обставин та не додано доказів, які свідчать про намір відповідача вживати заходи, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, приховання коштів чи майна тощо.

Також, заявником не обґрунтовано яким саме чином захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача, сприятиме виконанню рішення у даній справі за вимогою про стягнення грошових коштів.

З огляду на викладене, у суду відсутні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОЦЕТЕЛЬ" про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 136- 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОЦЕТЕЛЬ" б/н та б/д про забезпечення позову.

2. Копію ухвали Господарського суду Київської області надіслати сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та відповідно до ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т.П. Карпечкін