ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року, м. Херсон, справа № 923/1084/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Управління комунальної власності Херсонської міської ради

до Громадської організації «Правовий Гарант»

про стягнення 9 231,83 грн,

у с т а н о в и в:

Дії, аргументи та докази позивача

28.12.2018 Управління комунальної власності Херсонської міської ради звернулося до суду з позовом, спрямованим до Громадської організації «Правовий Гарант», про стягнення 9 231,83 грн, з яких 8 439,43 грн основної заборгованості та 792,40 грн пені, заявлених до стягнення у зв'язку з невиконанням умов договору оренди № 1785 від 03.09.2015.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що:

- 03.09.2015 між ним та відповідачем був укладений договір оренди № 1785, за умовами якого він зобов'язався передати відповідачу у користування на умовах оренди приміщення цокольного поверху будинку АДРЕСА_2, площею 84,8 кв м, а відповідач зобов'язався сплачувати орендну плату,

- за актом приймання-передачі від 03.09.2015 він виконав умови договору та передав орендоване приміщення відповідачу,

- не дивлячись на умови договору відповідач власних обов'язків зі сплати орендної плати не виконав, у зв'язку з чим заборгував за станом на 25.06.2018 - 8 402,89 грн орендної плати,

- у зв'язку з несвоєчасною сплатою орендної плати відповідач повинен сплати 792,40 грн пені,

- вказані суми заборгованості були позивачем реструктуризовані шляхом укладення договору від 14.06.2018, за яким відповідач зобов'язаний був сплачувати 1 538,63 грн щомісячно у період з червня по листопад 2018 року включно, проте ці зобов'язання також не виконав.

З метою підтвердження заявлених вимог, позивач разом із позовною заявою надав та послався на наступні докази:

- договір оренди № 1785 від 03.09.2015 (а.с. 10-16),

- акт приймання-передачі від 03.09.2015 (а.с. 16),

- лист № 2222-21 від 14.11.2018 (а.с. 21) та список поштового відправлення (а.с. 22),

- договір про реструктуризацію від 14.06.2018 (а.с. 19-20),

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 17.01.2019 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи. Цією ж ухвалою відповідачу встановлений строк (18.01.2019) надати відзив на позов, а позивачу строк (22.01.2019) для надання відповіді на відзив. На наступний день ухвала була направлена сторонам для відома та виконання. Проте, 23.01.2019 копія ухвали, яка була направлена на адресу відповідача: 73003, м. Херсон, вул. Покришева, буд. 45, к. 1, кв. 25; повернулася без вручення із зазначенням причини цьому: «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення».

За таких обставин, з огляду на положення статей 120 та 242 ГПК України судом виконаний обов'язок з повідомлення відповідача про судовий розгляд справи, а тому справа розглянута за наявними в ній документами, наданими позивачем.

При вирішенні питання порядку подачі доказів з метою їх подальшої оцінки при винесенні даного рішення, суд зазначає, що позивачем дотримані вимоги частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, а тому названі вище письмові докази прийняті судом до розгляду.

Суд також констатує, що сторонами не заявлено будь-яких процесуальних клопотань.

Установлені судом обставини щодо договору оренди

03.09.2015 між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради, виступаючим у якості орендодавця, та Громадською організацією «Правовий Гарант», як орендарем, був укладений договір № 1785 оренди комунального майна територіальної громади.

Основними умовами цього договору, які впливають на взаємовідносини сторін щодо наявного спору, є наступні:

- «Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення цокольного поверху будинку АДРЕСА_2, загальною площею 84,8 кв м …» (пункт 1),

- «Вступ Орендаря у користування майном настає одночасно з підписанням сторонами цього договору та акту приймання-передачі …» (пункт 2.1.),

- «Орендна плата становить 626,25 грн …, перераховується управлінню … не пізніше 25 числа поточного місяця, з урахуванням щомісячного індексу інфляції і податку на додану вартість …» (пункт 3.3.),

«Орендна плата перерахована несвоєчасно або в не повному обсязі стягується Орендодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі 2-ох облікових ставок НБУ від суми заборгованості за весь час прострочення платежу» (пункт 3.4.).

На виконання умов договору між сторонами 03.09.2015 складений акт приймання-передачі, за змістом якого відповідачу передане обумовлене приміщення в оренду.

Як слідує з розрахунку, наданого позивачем, відповідач умови договору виконував несвоєчасно та не у повному обсязі, у зв'язку з чим з 01.10.2017 по 25.06.2018 утворилася заборгованість у розмірі 8 439,43 грн

Через несвоєчасне виконання договірних відносин позивач нарахував відповідачу 792,40 пені.

У зв'язку з наявністю вказаних сум заборгованості та пені між сторонами 14.06.2018 був укладений договір про реструктуризацію заборгованості, за умовами якого відповідач зобов'язався сплачувати щомісячно у період з червня по 25 листопада 2018 року по 1 538,63 грн, але, за твердженнями позивача, не зробив.

Оцінка суду установлених обставин та норм діючого законодавства

Щодо правової природи договору

Установлені судом обставини наявності укладених між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов'язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договорів, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов'язань (майново-господарських зобов'язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на їх підставі, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір оренди майна.

Так, за статтею 283 ГК України: «За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності» (частина 1); «У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ)» (частина 2); «Об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання» (частина 3).

Поряд з цим у відповідності до статті 286 того ж Кодексу орендар сплачує орендодавцеві незалежно від наслідків своєї господарської діяльності орендну плату, яка є фіксованим платежем та встановлюється сторонами у грошовій формі.

Зі змісту приписів статті 1, частини другої статті 9, частини другої статті 759, частини третьої статті 760 ЦК України та частини другої статті 4, частини шостої статті 283 ГК України випливає, що Цивільним кодексом України встановлені загальні положення про найм (оренду), а особливості регулювання майнових правовідносини, які виникають між суб'єктами господарювання і пов'язані з укладенням, виконанням та припиненням договорів оренди, передбачені Господарським кодексом України. Отже, якщо останній не містить таких особливостей, то застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Так, за приписами статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Разом з тим, враховуючи, що орендоване майно є комунальним майном, на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Зокрема, відповідно до частини 1 статті 2 «орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності».

Зі змісту наведених норм слідує висновок, що орендар зобов'язаний сплатити орендодавцеві оренду плату у встановлений строк, а безпосередньо між сторонами такого правочину виникають правовідносини оренди (найму).

Щодо заборгованості з орендної плати

Як зазначено вище відповідач за договором оренди зобов'язаний сплачувати щомісячну оренду плату до 25 числа поточного місяця.

Статтею 193 ГК України встановлено, що «не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином» (частина 7).

Отже, протягом строку дії договору відповідачем допущено порушення статті 193 ГК України, оскільки він не сплатив 8 439,43 грн орендної плати у встановлений строк та прострочив виконання зобов'язання на цю суму.

Щодо відповідальності за невиконання грошового зобов'язання

Вирішуючи правомірність нарахованих та заявлених до стягнення суми пені суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Безпосередньо правові наслідки порушення грошових зобов'язань передбачені приписами статей 230-237 ГК України та статей 549 - 552, 611, 625 ЦК України.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов'язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов'язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов'язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

За приписом статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

При цьому за частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Так, позивачем пеня нарахована за період заборгованості, який не перевищує 6 місяців, а тому її нарахування є правомірним.

Таким чином, відповідач, порушивши грошове зобов'язання, повинен, за вказаних правових приписів та договірних умов, сплатити 792,40 грн пені.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, обставин справи та вказаних правових положень, суд вважає, що відповідач допустив порушення умов договору оренди в частині сплати орендної плати, у зв'язку з чим повинен сплатити 8 439,43 грн основної заборгованості з орендної плати та 792,40 грн пені,

З огляду на зроблені висновки позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 467 від 20.12.2018 у сумі 1 762 грн, які у відповідності до приписів частини 2 статті 129 ГПК України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України ,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Громадської організації «Правовий Гарант» (73000, м. Херсон, вул. Покришева, буд. 45, корп. 1, кв. 25; ідентифікаційний код 39403100) на користь Управління комунальної власності Херсонської міської ради (73000, м. Херсон, проспект Ушакова, буд. 37; ідентифікаційний код 37465469) - 8 439,43 грн основної заборгованості з орендної плати, 792,40 грн пені та 1 762 грн компенсації по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін