СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2019 р. Справа № 922/1242/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Черкас В.С.,

за участю представників:

від позивача Ворожбянов А.М. за довіреністю від 02.01.2019 №08-21/1/2-19;

від відповідача Шевченко Д.С., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 07.12.2016 №2052) на підставі ордера від 15.02.2019 №1452;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Пєлєхова Олександра Володимировича, м. Харків,

на рішення Господарського суду Харківської області від 12.06.2018 (суддя Чистякова О.І.), ухвалене у м. Харкові об 11год.17хв., повний текст якого складений 18.06.2018,

у справі №922/1242/18,

за позовом: Харківської міської ради, м.Харків,

до відповідача: ФОП Пєлєхова Олександра Володимировича, м. Харків,

про стягнення 48718,35грн,

ВСТАНОВИЛА:

11.05.2018 Харківська міська рада звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до ФОП Пєлєхова О. В. про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати 48718,35грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.06.2018 у справі №922/1242/18 позов задоволено повністю; стягнуто з ФОП Пєлєхова О. В. на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 48718,35грн та судовий збір у розмірі 1762,00грн (а.с.75-82).

Фізична особа-підприємець Пєлєхов О.В. із вказаним рішенням не погодився та 11.07.2018 звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 12.06.2018 у справі №922/1242/18 повністю та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Відповідач вважає, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки нежитлові приміщення були придбані Пєлєховим О.В. як фізичною особою, що підтверджується договором купівлі-продажу, та позивачем не доведено обставини використання позивачем земельної ділянки для здійснення господарської діяльності, а лише факт реєстрації відповідача як субєкта підприємницької діяльності не свідчить про безумовне використання власного нерухомого майна в господарській діяльності. (а.с.91-98).

У відзиві від 03.07.2018 Харківська міська рада заперечує проти вимог апеляційної скарги та просить рішення господарського суду Харківської області від 12.06.2018 у справі №922/1242/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с.113-124).

06.12.2018 відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі, в якому він просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 12.06.2018 у справі №922/1242/18 та закрити провадження у справі з тих підстав, що: право власності на приміщення набуто фізичною особою; здійснення відповідачем підприємницької діяльності не має відношення до спірної земельної ділянки, а лише факт реєстрації останнього як субєкта підприємницької діяльності не свідчить про безумовне використання власного нерухомого майна в господарських цілях (а.с.162-164).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав заявлене клопотання та просив скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 12.06.2018 у справі №922/1242/18 і закрити провадження у справі

Представник позивача заперечив проти заявленого клопотання та просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому зазначив, що вимогами чинного законодавства не передбачена можливість придбання обєкт нерухомого майна фізичною-особою підприємцем.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, сформованих станом на момент розгляду справи, Пєлєхов Олександр Володимирович зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності 28.03.2007 та не перебуває в процесі припинення. Видами діяльності за кодами КВЕД визначено: неспеціалізована оптова торгівля; роздрібна торгівля текстильними товарами в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет; діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування тощо. Основним видом економічної діяльності відповідача, визначеним на підставі даних державних статистичних спостережень відповідно до статистичної методології, є роздрібна торгівля текстильними товарами в спеціалізованих магазинах (а.с.53-55).

27.04.2017 між Губою О.В. (продавцем) та Пєлєховим О.В. (покупцем) укладений договір купівлі-продажу, п.1.1 якого встановлено, що продавець передає у власність покупця нежитлові приміщення першого поверху №№ 1-1-:-1-19; 1-21-:-1-27; 1-29-:-1-36, загальною площею 1621,0кв.м в нежитловій будівлі літ. «АМ-3», яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Московський, №118, а покупець приймає у власність вказане нерухоме майно та сплачує його вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договорі (а.с.50-51).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна Пєлєхов О.В. є власником нежитлових приміщень першого поверху №1-5-:-1-10,1-15,1-29-:-1-35 загальною площею 1414,5кв.м в нежитловій будівлі літ. «АМ-3», яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Московський, буд. 118 (а.с.17).

В акті обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки за адресою: м. Харків, просп. Московський, 118, від 28.03.2018, складеному головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, інженером-геодезистом та інженером-землевпорядником, зазначено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно від 28.03.2018 №118787280 нежитлові приміщення 1-го поверху в літ. АМ-3 загальною площею 1414,5кв.м по проспекту Московському, 118 з 14.11.2017 зареєстровано за Пєлєховим О.В. на підставі договору купівлі-продажу. Згідно інформаційної довідки з ЄДРПОУ Пєлєхов О.В. з 28.03.2007 зареєстрований як фізична особа-підприємець та спільно з ФОП Губа О.В., ФОП Багрянцевим Д.І., ОСОБА_6 з 27.04.2017 по теперішній час використовують земельну ділянку площею 0,1824га по проспекту Московському, 118 у м. Харкові без виникнення права власності та без державної реєстрації цих прав у відповідності до статей 125, 126 ЗК України. Вказану земельну ділянку використовують для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ АМ-3 загальною площею 6772,1кв.м (а.с.32-34).

11.05.2108 Харківська міська рада звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до ФОП Пєлєхова О.В. про стягнення 48718,35грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати (т.1, а.с.5-9).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, зокрема, зазначив, що позивачем неправильно визначено підвідомчість спору, оскільки нежитлові приміщення придбані Пєлєховим О.В. як фізичною особою, при цьому позивачем не доведено використання земельної ділянки для здійснення господарської діяльності, а отже лише факт реєстрації відповідача як субєкта підприємницької діяльності не свідчить про безумовне використання власного нерухомого майна в господарській діяльності (а.с. 44-49).

12.06.2018 місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення з підстав, зазначених вище (а.с.75-82).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Предметом позову у даній справі є стягнення безпідставно збережених грошових коштів у розмірі орендної плати, що становить 48718,35грн, за користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючих документів на неї, на підставі статей 1212-1214 ЦК України.

Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із частиною 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобовязання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; інші справи у спорах між субєктами господарювання.

Частиною 1 статті 3 ГК України встановлено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до статті 55 ГК України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб'єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

З матеріалів справи вбачається, що фізична особа Пєлєхов О.В. придбав на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2017 нежитлові приміщення першого поверху №№ 1-1-:-1-19; 1-21-:-1-27; 1-29-:-1-36, загальною площею 1621,0кв.м в нежитловій будівлі літ. «АМ-3», яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Московський, №118 (а.с.50-51).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна Пєлєхов О.В. є власником нежитлових приміщень першого поверху №1-5-:-1-10,1-15,1-29-:-1-35 загальною площею 1414,5кв.м в нежитловій будівлі літ. «АМ-3», яка розташована за адресою: м. Харків, проспект Московський, 118.

Відповідно до статті 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті (ст.24 ЦК України).

Статтею 26 ЦК України визначено, що всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов'язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституції України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов'язки як учасник цивільних відносин.

У статті 42 Конституції України зазначено, що кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Право на здійснення підприємницької діяльності, не забороненої законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (стаття 50 ЦК України).

Таким чином, фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус «фізична особа - підприємець» сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Наявність у фізичної особи субєкта господарювання не означає, що усі правовідносини за її участю є господарськими.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №910/16713/15 та від 17.10.2018 у справі №922/2972/17.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статей 319 та 320 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, у тому числі для здійснення підприємницької діяльності.

Отже, фізична особа може користуватися земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт нерухомості нежитлового призначення, з різними цілями - як пов'язаними зі здійсненням нею господарської діяльності, так і ні. Користування ж такою земельною ділянкою не свідчить про господарський характер відносин.

Відповідний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 306/2004/15-ц.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що майно, яке знаходиться на спірній земельній ділянці, належить фізичній особі Пєлєхову О.В. Однак, суд першої інстанції не дослідив чи використовується відповідачем нерухоме майно та земельна ділянка в господарських (підприємницьких) цілях.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували використання майна, що розміщене на земельній ділянці, та безпосередньо земельної ділянки фізичною особою-підприємцем (відповідачем) в комерційних цілях. В акті обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки за адресою: м. Харків, просп. Московський, 118, від 28.03.2018, зазначено лише, що земельну ділянку використовують для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. АМ-3 загальною площею 6772,1кв.м. При цьому не встановлено факту використання відповідачем цієї земельної ділянки в підприємницькій діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що земельні відносини виникли між позивачем і фізичною особою щодо використання ним земельної ділянки, на якій розміщений обєкт нерухомого майна, частина якого належить фізичній особі на праві власності.

Суб'єктами земельних відносин є: громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування й органи державної влади (частина друга статті 2 ЗК України).

Частиною 2 статті 93 ЗК України встановлено, що земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Передача в оренду земельних ділянок комунальної власності громадянам у разі розташування на цих ділянках обєктів нерухомого майна (будівель. споруд), які перебувають у їх власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 123 ЗК України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

З наведеного вбачається, що використання фізичною особою земельної ділянки, на якій знаходиться належний йому на праві власності обєкт нерухомості, не залежить від наявності у фізичної особи статусу субєкта підприємницької діяльності. А його наявність не може свідчити про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи-підприємця вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах, зокрема, у правовідносинах з користування земельною ділянкою.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №306/2004/15-ц, від 27.06.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 27.06.2018 у справі №749/230/15-ц, від 03.10.2018 у справі №904/1182/17.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для розгляду даного спору в порядку господарського судочинства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20 - 23 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч.2 статті 231).

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У частині 2 статті 48 ЦПК України встановлено, що позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що цей спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, а отже апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Господарського суду Харківської від 12.06.2018 у справі №922/1242/18 слід скасувати з підстав порушення норм процесуального права та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ч.4 статті 231 ГПК України.

Відповідно до частини 4 статті 231 ГПК України, пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст. ст. 231, 233, 270, п.4 ч.1 ст.275, ч.ч.1,2 ст.278, ст.ст.281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Пєлєхова Олександра Володимировича задовольнити частково.

2.Рішення Господарського суду Харківської області від 12.06.2018 у справі №922/1242/18 скасувати.

3. Закрити провадження у справі №922/1242/18.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 19.02.2019.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза