РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.02.2019Справа №910/17085/18
За позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 55 426,97 грн.,

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 55 426,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було здійснене перевезення вантажу, оформленого залізничною накладною №52534203 від 27.10.2018 та посилочною накладною №45546918 від 28.10.2018. В ході перевезення було встановлено факт нестачі, що були зафіксовані шляхом складання комерційних актів №463003/187/1659 від 28.10.2018, №463003/188/1660 від 28.10.2018, №463003/189/1661 від 28.10.2018, №463003/190/1662 від 28.10.2018, №463003/191/1663 від 28.10.2018, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 55 426,97 грн. розміру недостачі (вартості втраченого вантажу).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 відкрито провадження у справі № 910/17085/18. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк, який становить 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, для подання до суду: відзиву на позовну заяву у порядку, передбаченому ст. 178 Господарського процесуального кодексу України; доказів направлення відзиву позивачу. Позивачу встановлено строк, який становить 5 днів з дня отримання відзиву на позов, але не пізніше 10.02.2019, для подання до суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу.

Через відділ діловодства суду 15.01.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач проти позову заперечив, з тих підстав, що позивачем не надано належних доказів на обґрунтування позову. Так, до позовної заяви позивачем доданий комерційні акти складено з порушенням Правил та не є належним доказом по справі. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 23.11.2018 по справі №916/2450/17. Крім того рахунок вантажовідправника №92250739 від 27.10.2018 містить два розділи ваги вантажу - «вага фактична» та «вага наведена». При цьому вартість вантажу визначена по наведений вазі. Різниця між фактичною та наведеною вагою складає 81,499 т. З наданих комерційних актів та розрахунку позивача вбачається, що загальна вага втраченого вантажу складає 9760 кг., а вага втраченого вантажу з урахуванням норми природної втрати 5736 кг. Враховуючи, що різниця між фактичною та наведеною вагою складає 81499 т., а вага втраченого вантажу складає 5736 кг., позивач не отримав збитків. Таким чином позивач не довів факт завдання йому збитків. Тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

14.01.2019 позивачем направлено на адресу Господарського суду міста Києва відповідь на відзив, яку суд отримав 17.01.2019, тобто в строк встановлений судом в Ухвалі від 19.12.2018 про відкриття провадження у справі. У відповіді відповідач заперечував проти відзиву відповідача. Просив суд задовольнити позов повністю.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник, відповідач) та Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (відправник, одержувач, експедитор, замовник, позивач) укладено договір №00039/ЦТЛ-2018 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору від 14.02.2018, предметом цього договору є здійснення перевезення вантажу надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому, та міжнародному сполученнях (експерт, імпорт) у вагонах перевізника вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 2.3.2 Договору від 14.02.2018, перевізник зобов'язується приймати до перевезення та вантажі у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками заявника згідно інформації АС «МЕСПЛАН», доставляти вантаж до станції призначення та надавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів.

На виконання договору № 245/108/16СБ від 01.02.2016, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" та Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", 11.01.2018 на станцію призначення Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці надійшов вантаж, а саме, кокс доменний, одержувачем якого є позивач, відправник ПрАТ "АКХЗ", що підтверджується залізничною накладною №52534203 від 27.10.2018 та посилочною накладною №45546918 від 28.10.2018.

28.10.2018 на станції Пологи Придніпровської залізниці були складені комерційні акти:

- №463003/187/1659 який свідчить про недостачу вантажу в вагоні №56060619 в кількості 1230 кг.; №463003/188/1660 який свідчить про недостачу вантажу в вагоні №56626344 в кількості 1700 кг.; №463003/189/1661 який свідчить про недостачу вантажу в вагоні №56135577 в кількості 2330 кг.; №463003/190/1662 який свідчить про недостачу вантажу в вагоні №56951460 в кількості 2120 кг.; №463003/191/1663, який свідчить про недостачу вантажу в вагонах №56951221 в кількості 2 380 кг, про що була зроблена відповідна відмітка в залізничній накладній №52534203 від 27.10.2018 та посилочній накладній №45546918 від 28.10.2018.

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю, за твердженням позивача, вини відповідача у частковій втраті вантажу під час його перевезення, внаслідок чого позивачу заподіяно збитки на суму 55 426,97 грн.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає договір про надання послуг №00039/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018, як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами Договір є договором перевезення, який підпадає під правове регулювання глави 64 розділу ІІІ книги 5 Цивільного кодексу України, глави 32 Господарського кодексу України, положень Закону України "Про залізничний транспорт".

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов'язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі (ч. 3 ст. 307 Господарського кодексу України).

Матеріалами справи (накладною №52534203 від 27.10.2018 та посилочною накладною №45546918 від 28.10.2018) підтверджується прийняття вантажу до перевезення Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) від ПАТ "Авдіївський коксохімічний завод" (вантажовідправник) та здійснення його перевезення зі станції відправлення до станції призначення - Маріуполь - Сортувальний.

За приписами ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Частиною 1 статті 110 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (надалі - Статут залізниць України), передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У статті 52 Статуту залізниць України передбачено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Пунктами 1, 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, складаються комерційні акти та акти загальної форми; комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Як встановлено судом, за результатами зважування вантажу, який перевезено згідно з

накладною №52534203 від 27.10.2018 та посилочною накладною №45546918 від 28.10.2018, виявлено його часткову втрату, а саме:

у вагоні №56060619 в кількості 1230 кг., про що складено комерційний акт №463003/187/1659 від 28.10.2018;

у вагоні №56626344 в кількості 1700 кг., про що складено комерційний акт №463003/188/1660 від 28.10.2018;

у вагоні №56135577 в кількості 2330 кг., про що складено комерційний акт №463003/189/1661 від 28.10.2018;

у вагоні №56951460 в кількості 2120 кг., про що складено комерційний акт №463003/190/1662 від 28.10.2018;

у вагоні №56951221 в кількості 2 380 кг., про що складено комерційний акт №463003/191/1663 від 28.10.2018.

28.10.2018 на станції Пологи Придніпровської залізниці був складений комерційний акт № 463003/187/1659 про недостачу вантажу в вагоні № 56060619 в кількості 1 230 кг, про що в залізничній накладній № 52534203, та досилочній накладній № 45546918 зроблено відповідні відмітки про складання комерційного акту. З комерційного акту № 463003/187/1659 (розділ Д) вбачається, що фактична маса брутто вагона склала 62 420 кг, тара вагона з перевізного документа - 23 200 кг, маса вантажу нетто за перевізним документом - 40 450 кг. Фактична маса вантажу нетто - 39 220 кг, що менше документу на 1 230 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 400-500 мм, поверхня вантажу маркована повздовжньою смугою білим вапном по довжині вагону. Над 6-7 люками присутня виїмка довжиною 2,5 м, на ширину вагону, глибиною 1 м. В місці виїмки маркування порушене. Вагон у технічному стані справний, люка, двері зачинені, просипання вантажу немає. Згідно інформації з розділу «Є» комерційного акту № 463003/187/1659 - при видачі вантаж на станції призначення різниці проти даного акту не виявлено.

28.10.2018 на станції Пологи Придніпровської залізниці був складений комерційний акт № 463003/188/1660 про недостачу вантажу в вагоні № 56626344 в кількості 1 700 кг, про що в залізничній накладній № 52534203, та досилочній накладній № 45546918 зроблено відповідні відмітки про складання комерційного акту. З комерційного акту № 463003/188/1660 (розділ Д) вбачається, що фактична маса брутто вагона склала 60100 кг, тара вагона з перевізного документа - 22400 кг, маса вантажу нетто за перевізним документом - 39 400 кг. Фактична маса вантажу нетто - 37 700 кг, що менше документу на 1 700 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 400-500 мм, поверхня вантажу маркована повздовжньою смугою білим вапном по довжині вагону. Над 1-2 люками присутня виїмка довжиною 3,0 м, на ширину вагону, глибиною 0,50м, над 3,4 люками присутня виїмка довжиною 2,5 м, на ширину вагону, глибиною 0,5 м. В місці виїмки маркування порушене. Вагон у технічному стані справний, люка, двері зачинені, просипання вантажу немає. Згідно інформації з розділу «Є» комерційного акту № 463003/188/1660 - при видачі вантаж на станції призначення різниці проти даного акту не виявлено.

28.10.2018 на станції Пологи Придніпровської залізниці був складений комерційний акт №463003/189/1661 про недостачу вантажу в вагоні № 56135577 в кількості 2 330 кг, про що в залізничній накладній № 52534203, та досилочній накладній № 45546918 зроблено відповідні відмітки про складання комерційного акту. З комерційного акту № 463003/189/1661 (розділ Д) вбачається, що фактична маса брутто вагона склала 60 220 кг, тара вагона з перевізного документа - 22 300 кг, маса вантажу нетто за перевізним документом - 40 250 кг. Фактична маса вантажу нетто - 37 920 кг, що менше документу на 2 330 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 400-500 мм, поверхня вантажу маркована повздовжньою смугою білим вапном по довжині вагону. Над 1-2 люками присутня виїмка довжиною 3,0 м, на ширину вагону, глибиною 0,50 м, над 4, 5 люками з правового боку за рухом поїзда присутня виїмка довжиною 3,5 м, шириною 1,5 м, глибиною 0,5 м. В місці виїмки маркування порушене. Вагон у технічному стані справний, люка, двері зачинені, просипання вантажу немає. Згідно інформації з розділу «Є» комерційного акту № 463003/189/1661 - при видачі вантажу на станції призначення різниці проти даного акту не виявлено.

28.10.2018 на станції Пологи Придніпровської залізниці був складений комерційний акт № 463003/190/1662 про недостачу вантажу в вагоні № 56951460 в кількості 2 120 кг, про що в залізничній накладній № 52534203, та досилочній накладній №45546918 зроблено відповідні відмітки про складання комерційного акту. З комерційного акту № 463003/190/1662 (розділ Д) вбачається, що фактична маса брутто вагона склала 61 480 кг, тара вагона з перевізного документа - 23 100 кг, маса вантажу нетто за перевізним документом - 40 500 кг. Фактична маса вантажу нетто - 38 380 кг, що менше документу на 2 120 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 400-500 мм, поверхня вантажу маркована повздовжньою смугою білим вапном по довжині вагону. Над 1 люком присутня виїмка довжиною 2,0 м, на ширину вагону, глибиною 0,70 м, над 6, 7 люками присутня виїмка довжиною 2,0 м, на ширину вагону, глибиною 0,50 м. В місці виїмки маркування порушене. Вагон у технічному стані справний, люка, двері зачинені, просипання вантажу немає. Згідно інформації з розділу «Є» комерційного акту № 463003/190/1662 - при видачі вантажу на станції призначення різниці проти даного акту не виявлено.

28.10.2018 на станції Пологи Придніпровської залізниці був складений комерційний акт № 463003/191/1663 про недостачу вантажу в вагоні № 56951221 в кількості 2 380 кг, про що в залізничній накладній № 52534203, та досилочній накладній № 45546918 зроблено відповідні відмітки про складання комерційного акту. З комерційного акту № 463003/191/1663 (розділ Д) вбачається, що фактична маса бруйго вагона склала 60 420 кг, тара вагона з перевізного документа - 22 200 кг, маса вантажу нетто за перевізним документом - 40 600 кг. Фактична маса вантажу нетто - 38 220 кг, що менше документу на 2 380 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 400-500 мм, поверхня вантажу маркована повздовжньою смугою білим вапном по довжині вагону. Над 4, 5, 6, 7 люками з лівої сторони за рухом поїзда присутня виїмка довжиною 7,0 м, шириною 1,0 м, глибиною 0,70 м. В місці виїмки маркування порушене. Вагон у технічному стані справний, люка, двері зачинені, просипання вантажу немає. Згідно інформації з розділу «Є» комерційного акту № 463003/191/1663 - при видачі вантажу на станції призначення різниці проти даного акту не виявлено.

Судом встановлено, що комерційні акти складені у відповідності з Правилами складання актів.

Кількість та вартість відправленого вантажу підтверджується рахунком-фактурою вантажовідправника (ПРАТ «АКХЗ») № 92250739 від 27.10.2018 року на загальну суму 38 746 656,62 грії. (з урахуванням ПДВ), сертифікатом якості на партію товару № 14570 від 27.10.2018 року, відповідно до якого визначено загальну масу («підсумкова вага») вантажу в 19 вагонах (в тому числі вагони №№ 56060619, 56626344, 56135577, 56951460, 56951221) - 785,75 т.

Рахунок-фактура № 92250739 від 27.10.2018 року є повністю оплаченим Позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № від 28.11.2018 року (на суму 38 746 656,62 грн.) та відповідним реєстром рахунків, що оплачуються згідно вказаного платіжного доручення.

Згідно рахунку-фактури № 92250739 від 27.10.2018 року вартість вантажу в вагонах №№ 56060619, 56626344, 56135577, 56951460, 56951221 (№ позиції в рахунку-фактурі - « 1») складає: рядок «сума без ПДВ, грн.» 6 327 249,98 грн. / рядок «вага фактична» 785,75 т = 8 052,50 грн. без ПДВ, або 9 663.00 грн. в т.н. ПДВ за 1 т вантажу.

Так, вартість недостачі вантажу в вагонах №№ 56060619, 56626344, 56135577, 56951460, 56951221 розраховується виходячи з наступних даних:

1) вага нетто згідно даних накладної та комерційного акту в вагоні № 56060619 складає 40 450 кг, фактично виявилось - 39 220 кг, що менше документу на 1 230 кг; 40 450 кг х 2% (природні втрати) = 809 кг (сума норми природної втрати вантажу).

Недостача вантажу з урахуванням природних втрат становить: 1230 кг - 809 кг - 421 кг (0,421 т);

0,421 т х 9 663,00 грн. = 4 068,12 грн.;

2) вага нетто згідно даних накладної та комерційного акту в вагоні № 56626344 складає 39 400 кг, фактично виявилось - 37 700 кг, що менше документу на 1 700 кг; 39400 кг х 2% (природні втрати) = 788 кг (сума норми природної втрати вантажу).

Недостача вантажу з урахуванням природних втрат становить:1700 кг - 788 кг = 912 кг (0,912 т);

0,912 т х 9 663,00 грн. = 8 812,66 грн.;

3) вага нетто згідно даних накладної та комерційного акту в вагоні № 56135577 складає 40 250 кг, фактично виявилось - 37 920 кг, що менше документу на 2 330 кг; 39250 кг х 2% (природні втрати) = 805 кг (сума норми природної втрати вантажу).

Недостача вантажу з урахуванням природних втрат становить: 1330 кг - 805 кг = 1 525 кг (1,525 т);

1,525 т х 9 663,00 грн. = 14 736,08 грн.;

4) вага нетто згідно даних накладної та комерційного акту в вагоні № 56951460 складає 40 500 кг, фактично виявилось - 38 380 кг, що менше документу на 2 120 кг; 40 500 кг х 2% (природні втрати) = 810 кг (сума норми природної втрати вантажу).

Недостача вантажу з урахуванням природних втрат становить: 1 120 кг-810 кг = 1 310 кг (1,31 т);

1,31 т х 9 663,00 грн. = 12 658,53 грн.;

5) вага нетто згідно даних накладної та комерційного акту в вагоні № 56951221 складає 40 600 кг, фактично виявилось - 38 220 кг, що менше документу на 2 380 кг; 40 600 кг х 2% (природні втрати) = 812 кг (сума норми природної втрати вантажу.

Недостача вантажу з урахуванням природних втрат становить: 2380 кг - 812 кг = 1 568 кг (1,568 т);

1,568 т х 9 663,00 грн. = 15 151,58 грн.

Таким чином, загальна сума збитків, яка виникла у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні становить - 55 426,97 грн. (4 068,12 грн. + 8 812,66 грн. + 14 736,08 грн. - 12 655,53 грн. + 15 151,58 грн.).

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ч.1 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Отже, обставини недостачі, які зафіксовані у комерційних актах №463003/187/1659, №463003/188/1660, №463003/189/1661, №463003/190/1662, №463003/191/1663 від 28.10.2018, свідчать про незабезпечення залізницею збереження вантажу в процесі перевезення.

Частина 1 статті 314 Господарського кодексу України передбачає, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Відповідно до ч. 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно з п. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно ст. 105 Статуту залізниць України залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно статті 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Матеріалами справи доведено, що відповідач не виконав покладених на нього законом та договором перевезення, укладеним між ним та вантажовідправником на користь позивача, цивільно-правових зобов'язань в частині забезпечення схоронності перевезеного вантажу.

Порушення відповідачем своїх обов'язків полягає в частковій втраті вантажу і складається з ними в причинно-наслідковому зв'язку.

Згідно із частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною другою статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою Відповідача та збитками, завданими Позивачеві доведений обставинами та фактами встановленими судом, якій полягає у тому, що внаслідок недбалого ставлення до своїх обов'язків за Договором на перевезення в частині забезпечення схоронності перевезеного вантажу (Позивачу) було завдано майнової шкоди.

Про наявність вини Відповідача свідчать два елементи: а) наявність у останнього реальної можливості діяти правомірно і попередити наступ негативних наслідків (збитків) і б)невжиття ним всіх необхідних заходів для недопущення протиправної поведінки та попередження настання збитку.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами, за визначенням ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За висновками суду, всупереч викладеним вище нормам закону, враховуючи обставини, встановлені у комерційних актах №463003/187/1659, №463003/188/1660, №463003/189/1661, №463003/190/1662, №463003/191/1663 від 28.10.2018 відповідачем не було спростовано надані позивачем докази та не доведено суду, що втрата вантажу сталася не з вини перевізника.

Статтею 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що позивачем не надано належних доказів на обґрунтування позову. За його твердженням, до позовної заяви позивачем додані комерційні акти, які складено з порушенням Правил та не є належними доказами по справі. Також Відповідач звертає увагу суду, що Рахунок вантажовідправника №92250739 від 27.10.2018 містить два розділи ваги вантажу - «вага фактична» та «вага наведена». При цьому вартість вантажу визначена по наведений вазі. Різниця між фактичною та наведеною вагою складає 81,499 т. З наданих комерційних актів та розрахунку позивача вбачається, що загальна вага втраченого вантажу складає 9760 кг., а вага втраченого вантажу з урахуванням норми природної втрати 5736 кг. Враховуючи, що різниця між фактичною та наведеною вагою складає 81499 т., а вага втраченого вантажу складає 5736 кг., позивач не отримав збитків.

Проте, суд дослідивши заперечення відповідача встановив, що відповідач не довів факт не завдання позивачу збитків, з наступних підстав.

Згідно п. 130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу - одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

На підтвердження кількості та розміру дійсної вартості втраченого вантажу до позову надані оригінали комерційних актів (у кількості 5), оригінал залізничної накладної, належним чином засвідчені копії виданого вантажовідправником рахунку-фактури № 92250739 від 27.10.2018.

Згідно п. 10 Правил комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Так, з комерційних актів №№ 463003/187/1659, 463003/188/1660, 463003/189/1661, 463003/190/1662, 463003/191/1663 від 28.10.2018 вбачається, що вони підписані наступними представниками залізниці із зазначенням посади: ДС ОСОБА_2, агентом комерційним ОСОБА_3, ДСМ ОСОБА_4, на станції призначення: начальником станції ОСОБА_5, агентом комерційним ОСОБА_6, прийомо-здавальником Демченко, та скріплені штампом «Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці».

Таким чином, комерційні акти, додані до позовної заяви, складені та підписані уповноваженими особами, що повністю узгоджується із вимогами п. 10 Правил.

Крім того, комерційний акт складається працівниками відповідача, та позивач не зобов'язаний перевіряти повноваження осіб, які підписують такий акт з боку залізниці.

Посилання відповідача на Постанову Верховного суду (об'єднаної палати Касаційного господарського суду) від 23.11.2018 року по справі № 916/2450/17 не спростовує викладеного вище, адже Верховний Суд додержується наступної позиції (п.18): в пункті 10 Правил складання актів передбачено перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища (начальник станції (його заступник) та начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи)), а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці. За сукупності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт буде вважатися таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.

Щодо доводів відповідача про те, що рахунок вантажовідправника № 92250739 від 27.10.2018 року містить розділи «вага фактична» та «вага наведена», суд погоджується з доводами Позивача.

Так, графа рахунку «вага наведена» визначається попередньо за документами (умовами договору, специфікації, заявкою на відвантаження та ін.), а вже після того, коли вантаж фактично завантажений по вагонам, та зважений при прийманні до перевезення, вантажовідправником вноситься інформація до графи «вага фактична», яка повністю кореспондує (співпадає) з вагою, вказаною в сертифікаті якості на відвантажену партію (окремо по кожному завантаженому вагону та на партію в цілому), тому, при розрахунку суми збитку (втраченого вантажу), позивач використовує дані про вагу, взяту саме з графи «вага фактична».

Крім того, рахунок є лише документом, який підтверджує вартість вантажу, прийнятого до перевезення, втім не є документом, який підтверджує факт понесення збитків, наявність збитку (недостачі вантажу), перш за все, Позивачем підтверджено належними доказами - оригіналами комерційних актів №№ 463003/187/1659, 463003/188/1660, 463003/189/1661, 463003/190/1662, 463003/191/1663 від 28.10.2018, залізничною накладною № 52534203 від 27.10.2018, досилочною накладною № 45546918 від 28.10.2018 року.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не спростовують доводи позивача та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Позивачем правомірно враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з п. "г" ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083, визначено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

З урахуванням пункту 27 Правил видачі вантажів, позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 2% від маси вантажу, оскільки з перевізних документів вбачається, що вантаж - кокс доменний був відправлений у вологому стані.

При здійсненні перевірки наданого позивачем розрахунку ціни позову, господарським судом встановлено, що такий розрахунок є вірним, а сума збитків, заподіяних позивачу внаслідок втрати частини вантажу з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат, становить 55 426,97 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги встановлений судом факт втрати частини вантажу, та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення суми збитків, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 55 426,97 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1; ідентифікаційний код 00191129) суму збитків, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 55 426 (п'ятдесят п'ять тисяч чотириста двадцять шість) грн. 97 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку в порядку встановленому в ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21.02.2019

Суддя І.І.Борисенко