СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2019 р. Справа № 922/3010/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Склярук О.І. , суддя Россолов В.В.

за участю секретаря судового засідання Новікової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_1 (вх.№133Х/1-7) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 22.12.2018 року (повний текст ухвали складено та підписано 22.12.2018 року, суддя Прохоров С.А.), винесену за клопотанням ОСОБА_2 (вх.№34906 від 14.12.2018) про скасування заходів забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1, м. Харків,

до:

1.Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", м. Харків;

2. ОСОБА_2, м. Харків;

3. ОСОБА_3, м. Харків;

про визнання недійсним окремих положень статуту,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", ОСОБА_2 та до ОСОБА_3 (надалі - відповідачі), в якій просить визнати недійсним окремі положення статуту Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" (ідентифікаційний код в ), зареєстрованого 30 травня 2011 року, номер запису 0002230, а саме:

- пункту 4.7 в редакції, що загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представника учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів;

- пункту 5.9, що учасник товариства, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства в порядку, передбаченому чинним законодавством України;

- підпункту 4.3.1 пункту 4.3 в редакції, що з питань, вказаних в п.п.1), 2), 7) пункту 4.3 рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. З решти питань рішення приймаються звичайною більшістю голосів.

Позивач вважає, що в зв'язку з набуттям чинності 17 червня 2018 року Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (надалі - Закон), Статут Товариства містить положення, які не відповідають Закону та порушують його права учасника Товариства брати участь в управлінні Товариством, за захистом яких він й звернувся до суду.

Разом із поданою позовною заявою позивач надав суду заяву про забезпечення позову в якій просить суд:

- Заборонити загальним зборам ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІРМА "ІДАЛІЯ" приймати рішення про зміну складу учасників Товариства, про перерозподіл часток між учасниками Товариства, про звернення до суду щодо початку процедури банкрутства та уповноваження особи па подання таких документів, про прийняття рішення про перехід до процедури ліквідації Товариства та обрання ліквідаційної комісії (ліквідатора), про зміну місцезнаходження Товариства;

- Заборонити державним реєстраторам, визначених Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вчиняти/здійснювати/проводити будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відносно/щодо ТОВ ФІРМА "ІДАЛІЯ", в тому числі, але не виключно, реєстрацію, внесення змін до установчих документів, перереєстрацію, реорганізацію будь-яким шляхом, реєстрацію припинення діяльності, реєстрацію будь-яким чином скасування існуючої редакції статуту, проводити передачу реєстраційної справи товариства, а також вносити інші зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, зокрема, але не виключно, про зміну складу та часток засновників товариства, розміру статутного капіталу, виключення учасників товариства, зміну особи, ідо уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, зміну органів управління товариства, зміну місцезнаходження Товариства, про перебування юридичної особи у процесі провадження у справі про банкрутство, санації, зокрема відомості про розпорядника майна, санатора.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає про наявність спорів з учасниками товариства ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яким належать 67% статутного капіталу ТОВ фірми "Ідалія", у зв'язку із незаконним виключенням ОСОБА_1 зі складу учасників вказаного товариства у 2016 році, що було предметом розгляду у справі №922/4266/16. Рішення першої інстанції у зазначеній справі, відповідно до якого: визнано недійсними рішення Загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", оформлені протоколом №1/2016 від 11 травня 2016 року, зокрема щодо примусового виключення ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія"; було залишено без змін постановою апеляційної інстанції від 07.06.2017р. та касаційної інстанції від 26.09.2017р.

Також, позивач зазначає, що йому відомо про намір іншого учасника товариства ліквідувати Товариство, в тому числі через банкрутство та на думку позивача на підставі положень підпункту 4.3.1 пункту 4.3., пунктів 4.7.,5.9. Статуту в діючій редакції учасники ТОВ "Ідалія" ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яким належать 67% статутного капіталу правомочні приймати рішення про ліквідацію ТОВ фірми "Ідалія" та звернення до суду щодо початку процедури банкрутства та уповноваження особи на подання таких документів, зміну місцезнаходження, а також виключення учасників навіть за умови присутності позивача на загальних зборах та голосування "проти" зазначених питань порядку денного, тому позивач просить забезпечити позов до вирішення даного спору по суті.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та можливості порушення прав позивача, позивач вказує на те, що відповідачами вже здійснювалися спроби виключення позивача зі складу засновників товариства, так, 11.05.2016 року групою осіб було складено протокол №1/2016 загальних зборів учасників ТОВ фірма "Ідалія", на якому були прийняті рішення щодо: зміни складу засновників шляхом виключення з їх складу ОСОБА_1, викупу його частки статутного капіталу ОСОБА_4, звільнення директора ОСОБА_5, призначення нового директора та підписанта - ОСОБА_4 з 12.05.2016р., зміни місцезнаходження товариства, затвердження статуту в новій редакції.

На підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ фірма "Ідалія", який було складено та підписано 11.05.2016 рову за №1/2016, було прийнято рішення зокрема щодо: звільнення директора ТОВ фірма "ЩАЛІЯ" ОСОБА_5 з займаної посади директора.

Надано рішення Московського районного суду м. Харкова по справі №643/6205/16-ц від 01.08.2016 року, відповідно до якого позов ОСОБА_5 про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі на посаді директора було задоволено в повному обсязі.

Позивач зазначає, що в результаті проведення реєстрації змін господарська діяльність товариства була заблокована. Законно призначений директор ОСОБА_5 була позбавлена можливості подавати звітність, сплачувати податки і збори, реєструвати податкові накладні, розпоряджатись розрахунковими рахунками в фінансових установах.

До матеріалів справи позивачем додано рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2017р. по справі №922/4266/16 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ фірма "Ідалія", ОСОБА_2, ОСОБА_3, яким вимоги позивача задоволені частково, а саме, визнано недійсним рішення загальних зборів ТОВ фірма "Ідалія", оформлені протоколом №1/2016 від 11.05.2016р., зокрема щодо примусового виключення ОСОБА_1 зі складу учасників ТОВ фірма "Ідалія". Вказане рішення було залишено в силі судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.11.2018 року заяву ОСОБА_1 (вх. № 3010/18 від 06.11.2018) про забезпечення позову задоволено частково. До вирішення спору по суті у справі № 922/3010/18:

1. Заборонено загальним зборам Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" (61044, м. Харків, пр. Московський, 257, код 33122269) приймати рішення про звернення до суду щодо початку процедури банкрутства та уповноваження особи на подання таких документів, про прийняття рішення про перехід до процедури ліквідації Товариства та обрання ліквідаційної комісії (ліквідатора);

2. Заборонено державним реєстраторам, визначених Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вчиняти/здійснювати/проводити будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відносно/щодо Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" (61044, м. Харків, пр. Московський, 257, код 33122269), в тому числі, але не виключно, реєстрацію, внесення змін до установчих документів, перереєстрацію, реорганізацію будь-яким шляхом, реєстрацію припинення діяльності, реєстрацію будь-яким чином скасування існуючої редакції статуту, проводити передачу реєстраційної справи товариства, а також вносити інші зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, зокрема, але не виключно, про зміну складу та часток засновників товариства, розміру статутного капіталу, виключення учасників товариства, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, зміну органів управління товариства, зміну місцезнаходження Товариства, про перебування юридичної особи у процесі провадження у справі про банкрутство, санації, зокрема відомості про розпорядника майна, санатора;

В частині заяви щодо накладення заборони загальним зборам Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" (61044, м. Харків, пр. Московський, 257, код 33122269) приймати рішення про зміну складу учасників Товариства, про перерозподіл часток між учасниками товариства, про зміну місцезнаходження Товариства - у задоволенні заяви відмовлено.

Другим відповідачем, ОСОБА_2, до місцевого господарського суду було подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали господарського суду Харківської області від 12.11.2018 по справі № 922/3010/18.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.12.2018 року клопотання ОСОБА_2 вх. № 33518 від 29.11.2018 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою господарського суду Харківської області від 12.11.2018 задоволено частково. Абзац третій резолютивної частини ухвали господарського суду Харківської області від 12.11.2018 по справі №922/3010/18 викладено в наступній редакції:

"1. Заборонити загальним зборам Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" (61044, м. Харків, пр. Московський, 257, код 33122269) приймати рішення щодо початку процедури банкрутства та уповноваження особи на подання таких документів, про прийняття рішення про перехід до процедури ліквідації Товариства та обрання ліквідаційної комісії (ліквідатора);".

Решту заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою господарського суду Харківської області від 12.11.2018 по справі №922/3010/18 залишено без змін.

14.12.2018 другим відповідачем, ОСОБА_2, до місцевого господарського суду було подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали господарського суду Харківської області від 12.11.2018 по справі № 922/3010/18.

В обґрунтування свого клопотання другий відповідач зазначає, що забороняючи загальним зборам приймати рішення про звернення до суду щодо початку процедури банкрутства, про прийняття рішення про перехід до процедури ліквідації Товариства, суд в ухвалі від 12.11.2018 року виходив з однієї та єдиної підстави: наявних обґрунтованих підстав вважати, що інші учасники можуть прийняти рішення про звернення до суду щодо початку процедури банкрутства та уповноваження особи на подання відповідних документів. Жодної іншої підстави для заборони приймати вказані рішення судом не наведено. Крім того обґрунтовані підстави вважати, що новий власник частки в Товаристві у розмірі 66%, яким є ТОВ "Нова-Ідалія", може прийняти рішення про звернення до суду щодо початку процедури банкрутства та уповноваження особи на подання відповідних документів відсутні.

Також, в обґрунтування свого клопотання другий відповідач зазначає : 1) про відсутність потреби у забезпеченні позову та зміну обставин, які спричинили їх застосування, у зв'язку з чим наявна необхідність з'ясування дійсної потреби у вжитті заходів забезпечення позову; 2) про відсутність у заходах забезпечення у вигляді заборони державним реєстраторам вчиняти/здійснювати/проводити будь-які реєстраційні дії щодо Товариства направленості на забезпечення позову; 3) про те що обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 можуть прийняти рішення про звернення до суду щодо початку процедури банкрутства та уповноваження особи на подання відповідних документів відпали виходячи з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відчужили свої частки у статутному капіталі ТОВ фірма "Ідалія" в сумарній частині 66%; 4) про наявність корпоративного договору, укладеного між учасниками ТОВ "Нова-Ідалія", який підтверджує обставини того, що майбутній учасник Товариства, який вже володіє корпоративними правами на підставі акту приймання-передачі частки, має чинне зобов'язання утриматись від реалізації свого права в частині прийняття рішень, направлених на припинення діяльності ТОВ фірма "Ідалія" та висловив волю на утримання від намірів та дій, настання яких остерігався суд в ухвалі про забезпечення позову.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.12.2018 року у справі №922/3010/18 задоволено частково клопотання ОСОБА_2 вх.№34906 від 14.12.2018 року про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.11.2018 року.

Скасовано заборону державним реєстраторам, визначеним Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", вчиняти, здійснювати, проводити будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" відносно/щодо Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" (61044, м.Харків, пр. Московський, 257, код 33122269), в тому числі, але не виключно, скасовувати заборону вносити зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про зміну складу та часток засновників товариства, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, про зміну органів управління товариства, про зміну місцезнаходження товариства, про зміну розміру статутного капіталу товариства, проводити передачу реєстраційної справи товариства.

Решту заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.11.2018 року по справі №922/3010/18 залишено без змін.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 (позивач у справі) звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 22.12.2018 року у справі № 922/3010/18 та прийняти нове судове рішення, яким залишити без задоволення клопотання ОСОБА_2 вх.№34906 від 14.12.2018 року про скасування заходів забезпечення позову, а заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.11.2018 року (з урахуванням ухвали Господарського суду Харківської області від 04.12.2018 року у справі №922/3010/18) залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

Представник другого відповідача у відзиві та в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Представники першого та третього відповідачів в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено застосування судом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб'єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

З огляду на викладене та зважаючи, що на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також те, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо), подальше відкладення розгляду справи суперечитиме вищезгаданому принципу розгляду справи впродовж розумного строку.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Приписами ч. 3 статті 137 Господарського процесуального кодексу України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Відповідно до частин 5, 6 статті 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на судовий захист.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Виконання будь-якого судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у справі "Горнсбі проти Греції" зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Так, право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін [рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Стгеесе), від 19 березня 1997 року. п. 40. Reports of Judgments and Decisions 1997-11]. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок [рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), GCJ. N 22774/93, n. 66. ECHR 1999-V].

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід'ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

У пункті 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 Конвенції як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 по справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов'язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Тобто забезпечення позову - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), згідно з приписами якої господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Отже, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду зазначеним вище.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може унеможливити або утруднити виконання рішення по суті позовних вимог.

Згідно приписів п. 1 ч. 5 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, обрані заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання та не порушувати законні права та інтереси осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, задовольняючи ухвалою від 12.11.2018 року заяву позивача про забезпечення позову, місцевий господарський суд визнав обґрунтованими доводи позивача про те, що відповідачами вже здійснювалися спроби виключення позивача зі складу засновників товариства, так, 11.05.2016 року групою осіб було складено протокол №1/2016 загальних зборів учасників ТОВ фірма «Ідалія», на якому були прийняті рішення щодо: зміни складу засновників шляхом виключення з їх складу ОСОБА_1, викупу його частки статутного капіталу ОСОБА_4, звільнення директора ОСОБА_5, призначення нового директора та підписанта - ОСОБА_4 з 12.05.2016р., зміни місцезнаходження товариства, затвердження статуту в новій редакції.

На підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ фірма «Ідалія», який було складено та підписано 11.05.2016 рову за №1/2016, було прийнято рішення зокрема щодо: звільнення директора ТОВ фірма «Ідалія» ОСОБА_5 з займаної посади директора.

Судом взято до уваги надано рішення Московського районного суду м. Харкова по справі №643/6205/16-ц від 01.08.2016 року, відповідно до якого позов ОСОБА_5 про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі на посаді директора було задоволено в повному обсязі.

Також, місцевим господарським судом прийнято до уваги рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2017р. по справі №922/4266/16 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ фірма «Ідалія», ОСОБА_2, ОСОБА_3, яким вимоги позивача задоволені частково, а саме, визнано недійсним рішення загальних зборів ТОВ фірма «Ідалія», оформлені протоколом №1/2016 від 11.05.2016р., зокрема щодо примусового виключення ОСОБА_1 зі складу учасників ТОВ фірма «Ідалія». Вказане рішення було залишено в силі судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Також, в основу рішення про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову судом взято до уваги що в провадженні СВ Шевченківського ВП Холодногірського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0002387 від 19.05.2016 року, відкритого за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, щодо заволодіння корпоративними правами ОСОБА_1 у ТОВ фірма «Ідалія».

Крім того, з наданих до місцевого господарського суду доказів вбачається, що комісією з розгляду скарг на дії реєстраторів при Міністерстві юстиції України була розглянута скарга ОСОБА_1 щодо проведення незаконної державної реєстрації змін до установчих документів та відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців. За результатами розгляду скарги Міністерством юстиції України 01.08.2016р. було прийнято рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 та скасування реєстраційних дій щодо: зміни складу засновників шляхом виключення з їх складу ОСОБА_1, звільнення директора ОСОБА_5, призначення нового директора та підписанта з 12.05.2016р., зміни місцезнаходження товариства, затверджено статут в новій редакції. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було оскаржено рішення Міністерства юстиції України. Окружним адміністративним судом м. Києва по справі №826/18837/16 було прийнято рішення від 19.07.2018 року про відмову в задоволенні позову.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що доводи позовної заяви про визнання недійсними окремих положень статуту та заяви про забезпечення позову, а також обставини, викладені в додаткових поясненнях свідчать про наявність спроб порушення корпоративних прав ОСОБА_1, а тому суд погодився, що в Позивача є обґрунтовані підстави вважати, що інші учасники Товариства, ОСОБА_3 (її представник) та ОСОБА_2, які володіють 67 % статутного капіталу Товариства, на підставі положень підпункту 4.3.1 пункту 4.3, пунктів 4.7, 5.9 Статуту, які Позивач оскаржує, можуть прийняти рішення про звернення до суду щодо початку процедури банкрутства та уповноваження особи на подання таких документів.

Також судом враховано, що обрані заходи забезпечений позову не будуть мати наслідком припинення або обмеження господарської діяльності і не призведуть до погіршення стану належного товариству майна чи зниження його вартості, а застосовуються, як гарантія задоволення законних вимог позивача та захисту його корпоративних прав у разі задоволення позову.

Вищевикладені обставини покладені в основу ухвали господарського суду Харківської області від 12.11.2018 року, якою частково задоволена заява позивача про забезпечення позову. Зазначені вище висновки місцевого господарського суду про необхідність у даному випадку вжити заходів до забезпечення позову збігаються і з висновками колегії суддів за результатами вивчення матеріалів справи.

В подальшому, задовольняючи частково заяву другого відповідача про скасування заходів забезпечення позову, місцевий господарський суд виходив з того, що заборона реєстраційних дій щодо зміни складу учасників Товариства, перерозподілу часток між учасниками Товариства, про зміну місцезнаходження Товариства призводить до порушення прав та охоронюваних інтересів не тільки сторін, а і третіх осіб, зокрема ТОВ "Нова-Ідалія" оскільки перешкоджає проведенню державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників ТОВ фірма «Ідалія», який змінився внаслідок прийняття ТОВ "Нова-Ідалія" часток ТОВ фірма «Ідалія» які належали ОСОБА_3 (34%) та ОСОБА_2 (32%).

Отже, суд дійшов висновку, що обставиною, яка перешкоджає ТОВ «Нова-Ідалія» стати зареєстрованим учасником ТОВ фірма «Ідалія» та порушує його права, є накладена судом у цій справі заборона вчиняти/здійснювати/проводити будь-які реєстраційні дії щодо Товариства та така заборона реєстраційних дій порушує права осіб щодо реєстрації відомостей про нових учасників/бенефіціарних власників ТОВ фірма «Ідалія».

Крім того, суд вказав, що чинним Статутом ТОВ фірма «Ідалія», положення якого Позивач хоче визнати недійсними, так і за Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» рішення про призначення виконавчого органу приймаються простою більшістю голосів. А тому навіть у випадку визнання положень Статуту недійсними (тобто у випадку задоволення судом позову) рішення про призначення керівника Товариства зможуть прийматися загальними зборами навіть у випадку голосування Позивачем «проти» таких рішень. Тому суд дійшов висновку, що відсутність заборони проводити ці реєстраційні дії ніяк не вплине на ефективність захисту прав Позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заборона проводити реєстраційні дії щодо зміни відомостей про особу, яка що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, зміну органів управління Товариства не вплине на ефективність захисту прав Позивача.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та переглядаючи справу в межах, встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Як визначено ст. 145 Господарського процесуального кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", прийнятої з метою однакового і правильного застосування законодавства щодо забезпечення позову, враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Скасування заходів забезпечення позову допускається лише у випадку коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що єдині обставини, які змінились - це надання суду інформації про те, що 25.10.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія», , прийняло частку у статутному капіталі ТОВ фірма «Ідалія» у розмірі 34%, яка належала ОСОБА_3, шляхом підписання акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ фірма «Ідалія», що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Прядко О.С. 25.10.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1382, 1383 та частку у статутному капіталі ТОВ фірма «Ідапія» у розмірі 32%, яка належала ОСОБА_2, шляхом підписання акту приймання-передачі частини частки у статутному капіталі ТОВ фірма «Ідалія», що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Прядко О.С. 25.10.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1380, 1381.

Таким чином, вказані обставини вже існували на момент первісного вжиття заходів до забезпечення позову.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова-Ідалія» з 25.10.2018 року (день прийняття частини ТОВ "Ідалія") до 12.11.2018 року (день винесення ухвали про забезпечення позову) здійснювало спроби зареєструвати відповідні зміни щодо складу учасників Товариства.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що частки другого та третього відповідачів були подаровані новому учаснику - ТОВ "Нова-Ідалія", за договорами дарування. При цьому, кінцевими бенефіциарними власниками ТОВ "Нова-Ідалія" є другий відповідач - ОСОБА_2 та ОСОБА_7, який є як директором ТОВ "Ідалія" так і директором ТОВ "Нова - Ідалія".

Як було зазначено вище, з матеріалів справи свідчать про наявність спроб порушення корпоративних прав ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

На думку колегії суддів дарування другим і третім відповідачем своїх часток у Товаристві новому учаснику - ТОВ "Нова - Ідалія", власником якого є другий відповідач, а директором якого є директор ТОВ "Ідалія" не впливає на можливість ОСОБА_2 впливати на прийняття корпоративних рішень новим учасником ТОВ "Ідалія" - ТОВ "Нова - Ідалія".

Як зазначалося вище - скасування заходів забезпечення позову допускається лише у випадку коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

На думку колегії суддів, прийняття ТОВ "Нова-Ідалія" часток ТОВ фірма «Ідалія» які належали ОСОБА_3 (34%) та ОСОБА_2 (32%) суттєво не змінює обставин, існування яких зумовило вжиття заходів до забезпечення позову у даній справі, а тому підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні, у зв'язку з чим, клопотання другого відповідача про скасування таких заходів задоволенню не підлягає.

Вищевказані обставини залишились поза увагою місцевого господарського суду, що призвело до прийняття невірного рішення про часткове скасування заходів до забезпечення позову за умов неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а тому - оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга позивача - задоволенню.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 22.12.2018 року скасувати частково в частині задоволення клопотання ОСОБА_2 вх. № 34906 від 14.12.2018 про скасування заходів забезпечення позову та в частині скасування заборони державним реєстраторам, визначених Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", вчиняти, здійснювати, проводити будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відносно/щодо Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" (61044, м. Харків, пр. Московський, 257, код 33122269), в тому числі, але не виключно, а також скасування заборони вносити зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про зміну складу та часток засновників товариства, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, про зміну органів управління товариства, про зміну місцезнаходження товариства, про зміну розміру статутного капіталу товариства, проводити передачу реєстраційної справи товариства.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 вх. № 34906 від 14.12.2018 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою господарського суду Харківської області від 12.11.2018 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.02.2019

Головуючий суддя В.І. Сіверін

Суддя О.І. Склярук

Суддя В.В. Россолов