ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2019 р. Справа № 911/2625/18

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Горбасенка П.В. за участі секретаря судового засідання Куракси Ю.І., розглянувши у місті Києві у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України

до Товариства з обмеженою відповідальністю Зайтек

про стягнення 5 656, 26 грн

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. № 010-00/296 від 15.01.2019);

від відповідача: не зявилися.

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України (далі позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Зайтек (далі відповідач) про стягнення 5 656,25 грн заборгованості, з яких: 3 049,86 грн боргу за послуги надані згідно договору про відкриття рахунку в цінних паперах № 527-Д від 15.04.2008, 452,95 грн пені, 1 524,93 грн штрафу, 488,28 грн інфляційних втрат та 140,23 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором про відкриття рахунку в цінних паперах № 527-Д від 15.04.2008.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/2625/18 та призначено підготовче засідання на 25.01.2019.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.01.2019 розгляд справи в порядку загального позовного провадження відкладено на 01.02.2019.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.02.2019 закрито підготовче провадження у справі № 911/2625/18, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 15.02.2019.

У судовому засіданні 15.02.2019 представник позивача підтримав задоволення позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання 15.02.2019 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що неявка представника відповідача, який був належним чином повідомлений про розгляд справи, не перешкоджає розгляду справи по суті у судовому засіданні 15.02.2019 та те, що відповідач не скористався наданим правом на подачу відзиву на позов, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за наявними в ній матеріалами справи за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши промову (заключне слово) представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

15.04.2008 між Публічним акціонерним товариством Державний експортно-імпортний банк України (далі Зберігач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зайтек» (далі Депонент) укладено договір про відкриття рахунку в цінних паперах № 527-Д, за умовами якого зберігач зобовязався надавати депоненту послуги щодо відкриття та ведення рахунку в цінних паперах, зберігання належних депоненту цінних паперів, обслуговування операцій за цим рахунком, отримання доходів за цінними паперами (далі банківські послуги) на викладених нижче умовах відповідно до Положення про депозитарну діяльність, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 17.10.2006 № 999 (далі Положення), внутрішніх нормативних документів зберігача, чинного законодавства України та на підставі письмових розпоряджень депонента, а депонент оплачувати послуги зберігача згідно з розцінками, умовами та строками, передбаченими договором та тарифами.

Згідно п. 2.2. договору плата вноситься депонентом щомісяця, до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за звітним місяцем, на підставі акту-рахунку, в якому зазначаються перелік і вартість послуг зберігача, наданих депоненту у звітному місяці, та реквізити для здійснення платежу по їх оплаті згідно з договором. Акт-рахунок надається зберігачем депоненту особисто або надсилається рекомендованим листом до 10 числа місяця, наступного за звітним місяцем.

Відповідно до п. 6.1. договір набуває чинності з моменту підписання та діє протягом 1 (одного) року.

Судом встановлено, що позивачем за період з листопада 2015 року по вересень 2018 року відповідачу надано послуги з ведення рахунку цінних паперів, обслуговування операцій за цим рахунком та зберігання цінних паперів на загальну суму 3 049,86 грн, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Відповідач в порушення п. 2.2. договору про відкриття рахунку в цінних паперах № 527-Д від 15.04.2008 позивачу борг не сплатив, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за договором про відкриття рахунку в цінних паперах № 527-Д від 15.04.2008 на момент прийняття судового рішення склав 3 049,86 грн.

Предметом позову є вимоги про стягнення 3 049,86 грн боргу за послуги надані згідно договору про відкриття рахунку в цінних паперах № 527-Д від 15.04.2008, 452,95 грн пені, 1 524,93 грн штрафу, 488,28 грн інфляційних втрат та 140,23 грн 3 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини з надання послуг.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ст. 1 Закону України «Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні» (діяв на момент виникнення договірних правідносин) за договором про відкриття рахунку в цінних паперах це договорі між власником цінних паперів та обраним ним зберігачем про передачу власником належних йому цінних паперів зберігачу для здійснення депозитарної діяльності; а саме: надання послуг щодо зберігання цінних паперів незалежно від форми їх випуску, відкриття та ведення рахунків у цінних паперах, обслуговування операцій на цих рахунках (включаючи кліринг та розрахунку за угодами щодо цінних паперів) та обслуговування операцій емітента щодо випущених ним цінних паперів.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що позивачем за період з листопада 2015 року по вересень 2018 року відповідачу надано послуги з ведення рахунку цінних паперів, обслуговування операцій за цим рахунком та зберігання цінних паперів на загальну суму 3 049,86 грн, що підтверджується наявними матеріалами справи; відповідач в порушення п. 2.2. договору про відкриття рахунку в цінних паперах № 527-Д від 15.04.2008 позивачу борг не сплатив, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за договором про відкриття рахунку в цінних паперах № 527-Д від 15.04.2008 на момент прийняття судового рішення склав 3 049,86 грн.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 3 049,86 грн, який не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 3 049,86 грн боргу за послуги надані згідно договору про відкриття рахунку в цінних паперах № 527-Д від 15.04.2008 є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором про відкриття рахунку в цінних паперах № 527-Д від 15.04.2008, позивачем за період з 20.12.2015 по 01.11.2018 нараховано 452,95 грн пені.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Пунктом 5.4. договору сторонами погоджено, що за порушення строків оплати банківських послуг за договором депонент сплачує зберігачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Враховуючи вищевикладене, періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 20.12.2015 по 01.11.2018 становить загалом 452,95 грн пені. Відтак, вимога про стягнення 452,95 грн пені є такою, що підлягає задоволенню судом.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 1 524,93 грн штрафу на підставі п. 5.5. договору про відкриття рахунку в цінних паперах № 527-Д від 15.04.2008.

Відповідно до п. 5.5. договору прострочення оплати банківських послуг більше як на 30 днів вважається відмовою від виконання умов договору, у звязку з чим депонент, крім пені, повинен сплатити зберігачу штраф у розмірі 50 відсотків від суми платежу за надані зберігачем послуги.

Суд встановив, що зазначені в п. 5.5. договору № 527-Д від 15.04.2008 50 % від простроченої суми за своєю правовою природою є штрафом.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно кваліфікуючими ознаками штрафу є: а) можливість встановлення за майже будь-яке порушення зобов'язання: невиконання або неналежне виконання (порушення умов про кількість, якість товарів, робіт (послуг), виконання зобов'язання неналежним способом тощо); б) обчислення у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

У відповідності до ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України штраф, як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, пеня і штраф є різновидами неустойки.

Враховуючи те, що відповідач не оплатив отримані послуги протягом більш як 30 календарних днів, штраф у розмірі 50 % від суми простроченого платежу (погоджений сторонами п. 5.5. договору) у загальному розмірі 1 524,93 грн, відповідачем на час прийняття судового рішення не сплачено, розмір вказаного штрафу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 524,93 грн штрафу є такою, що підлягає задоволенню судом.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором про відкриття рахунку в цінних паперах № 527-Д від 15.04.2008, позивачем за період з 20.12.2015 по 01.11.2018 нараховано 488,28 грн інфляційних втрат та 140,23 грн 3 % річних за період з 20.12.2015 по 01.11.2018.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування 3 % річних, що вказані позивачем в поданому розрахунку 3 % річних, арифметично вірний розмір інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 20.12.2015 по 01.11.2018 становить загалом 488,28 грн інфляційних втрат та 140,23 грн 3 % річних. Відтак, вимоги про стягнення 488,28 грн інфляційних втрат та 140,23 грн 3 % річних підлягають задоволенню повністю.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 3 049,86 грн боргу за послуги надані згідно договору про відкриття рахунку в цінних паперах № 527-Д від 15.04.2008, 452,95 грн пені, 1 524,93 грн штрафу, 488,28 грн інфляційних втрат та 140,23 грн 3 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237-239, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України до Товариства з обмеженою відповідальністю Зайтек про стягнення 5 656, 26 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Зайтек (08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Баумана, буд. 5, офіс 2; ідентифікаційний код 33948056) на користь Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 127; ідентифікаційний код 00032112) 3 049 (три тисячі сорок девять гривень) 86 коп. боргу за послуги надані згідно договору про відкриття рахунку в цінних паперах № 527-Д від 15.04.2008, 452 (чотириста пятдесят дві гривні) 95 коп. пені, 1 524 (одну тисячу пятсот двадцять чотири гривні) 93 коп. штрафу, 488 (чотириста вісімдесят вісім гривень) 28 коп. інфляційних втрат та 140 (сто сорок гривень) 23 коп. 3 % річних та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні) 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд Київської області до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 20.02.2019.

Суддя П.В.Горбасенко