ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року Справа № 916/1913/18
м.Одеса, проспект Шевченка,29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної,

суддів В.В. Бєляновського, С.В. Таран

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від ДП «Морський торговельний порт «Южний» - Сабурова Ю.С. - за довіреністю;

від ТОВ «Імпорт Партс Трейд» - Мацко В.В. - за ордером

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний»

на рішення господарського суду Одеської області від 15 листопада 2018 року

по справі №916/1913/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд»

до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний»

про стягнення 7288721,44грн. та зобов'язання виконати умови договору,-

суддя суду першої інстанції: С.Ф.Гут

час і місце ухвалення рішення: 15.11.2018р. о 12.32год, м.Одеса, господарський суд Одеської області, зала №13,

повне рішення складене 26.11.2018р.

Учасники процесу належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 29.01.2019р. оголошувалась перерва згідно ст.216 ГПК України.

В судовому засіданні 12.02.2019р. згідно ст.ст.233, 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

07.09.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд» (надалі - позивач, ТОВ «Імпорт Партс Трейд», Товариство) звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» (надалі - відповідач, ДП «МТП «Южний», Порт), в якому просило суд:

- стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 7288721,44грн., з яких 7236480грн. сума основного боргу та 52241,44грн. - штрафні санкції;

- зобов'язати ДП «МТП «Южний» прийняти товар згідно Договору про закупівлю товару №Т/СН-2/18 від 02.01.2018р., укладеного із позивачем; - стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору 112442,82грн. та витрати на правничу допомогу - 52200грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.01.2018р. між ним (Постачальник) та Державним підприємством «Морський торгівельний порт «Южний» (Покупець) було укладено договір №Т/СН-2/18 про закупівлю товарів, відповідно до п.1.1 якого, Постачальник зобов'язується у 2018 році поставити Покупцю товар, зазначений у специфікації, що є Додатком №1, відповідно до цього Договору, а Покупець - прийняти і оплатити товар. ТОВ «Імпорт Партс Трейд» 06.04.2018р. відповідно до видаткової накладної №2 відвантажив відповідачу частину товару на суму 7236480грн., однак позивач не отримав кошти за фактично відвантажений товар; інший товар згідно договору не був прийнятий відповідачем відповідно до умов Договору про поставку товару, укладеного між сторонами. Позивачем (від імені якого діяло ТОВ «Юридична Фірма «Мацко і Партнери») вчинялись дії щодо досудового врегулювання спору (повідомлення про запланове відвантаження іншої частини товару за договором, необхідності проведення зустрічі з метою досудового врегулювання спору, роз'яснення щодо компенсації витрат на зберігання та охорону товару) - надсилались відповідні листи 12.07.2018р., 02.08.2018р. та 17.08.2018р., проте такі дії позивача не дали бажаного результату. Прострочення відвантаження товару починається з 23.04.2018р., та починаючи з цієї дати позивачем на суму 7236480грн. нараховано пеню, яка становить 52241грн., за 1 місяць прострочення відповідно до п.7.4 договору.

У зв'язку із невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором від 02.01.2018р. кошти у вищезазначених сумах підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку.

З посиланням на норми ст.ст.525,526, ч.ч.1,2 ст.692, ч.1 ст.628, ч.1 ст.629 ЦК України, ч.ч.1,2 ст.193 ГК України позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

04.10.2018р. відповідач подав місцевому господарському суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві, зокрема, зазначено, що з урахуванням отримання позивачем рознарядки за вих №205-36/336 на весь товар, позивач повинен був поставити весь товар у строк до 11.04.2018р.; інших рознарядок не направлялось. Намагаючись ввести суд в оману, позивач в додатки до позовної заяви надав додав лист від 11.07.2017р. №61, в якому вказано про направлення ще двох рознарядок, проте цей лист стосується умов іншого договору - №Т/СН-85/18 від 09.06.2018р., а не №Т/СН-2/18 від 02.01.2018р., про який йдеться у позовній заяві у даній справі. Крім того, належних доказів, що весь товар за рознарядкою від 22.03.2018р. було направлено Порту у строки, передбачені договором, як і доказів відмови відповідача отримати товар, позивач до позовної заяви не надав.

Крім того, строк дії договору - до 31.05.2018р. та не був продовжений додатковою угодою.

19.07.2018р. ДП «МТП «Южний» подало суду першої інстанції письмові пояснення.

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.11.2018р. (суддя Гут С.Ф.) позов задоволено - стягнуто з ДП «Морський торговельний порт «Южний» на користь ТОВа «Імпорт Партс Трейд» 7236480грн.- суми основного боргу, 52241,44грн. - пені, витрати по сплаті судового збору у розмірі 112442,82грн.; зобов'язано ДП «Морський торговельний порт «Южний» прийняти товар згідно Договору про закупівлю товару №Т/СН-2/18 від 02.01.2018р. укладеного з ТОВом «Імпорт Партс Трейд». Рішення обґрунтоване посиланням на норми ст.ст.11, 15(ч.1), 525, 526, 629,560,712, п.3 ч.1 ст.611, ст.ст.547, 549, 551, ч.2 ст.692, ч.1 ст.628, ЦК України, ст.ст.175, ч.1 с.230, ч.6 ст.232, ч.ч.1,2 ст.193 ГК України та вмотивоване наступним. Правовідносини сторін склалися на підставі укладеного між ними договору №Т/СН-2/18 про закупівлю товарів від 02.01.2018р. В підтвердження передачі товару за договором позивачем надано суду належним чином засвідчені копії видаткової накладної №2 та товарно-транспортної накладної №Р2 від 06.04.2018р. Вищезазначені накладні містять печатки та підписи уповноважених осіб відповідача. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості приведеного позивачем в позовній заяві, відповідач в порушення приписів закону та укладеного договору, договірні зобов'язання щодо оплати за товар не виконав, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у загальній сумі 7 236 480,00 грн., у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за отриманий товар за договором поставки у вищезазначеній сумі.

В частині заявленої до стягнення пені, перевіривши розрахунок пені наданий позивачем, суд встановив, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають судом задоволенню в повній мірі.

В частині решти позовних вимог суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що відповідно до п. 1.1. Договору від 02.01.2018р. Постачальник зобов'язується у 2018 році поставити Покупцю товар, зазначений у специфікації, що є Додатком №1, відповідно до цього Договору, а Покупець - прийняти і оплатити товар. Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку про задоволення вимоги позивача про зобов'язання відповідача прийняти товар згідно Договору про закупівлю товару №Т/СН-2/18 від 02.01.2018р.

17.12.2018р. до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області надійшла апеляційна скарга ДП «Морський торговельний порт «Южний» (надіслана скаржником поштою 10.12.2018р.), в якій скаржник просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню з огляду наступного:

- суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у листі від 11.07.2018р. №61 йде мова про рознарядки, направлені відповідно до ч.2 п.4.1 зовсім іншого договору № Т/СН-85/18 від 09.06.2018р. про закупівлю товарів (договір та рознарядки до нього додані до відзиву), а не договору № Т/СН-2/18 від 02.01.2018р., за яким склалися спірні правовідносини;

- пунктом 4.5 Договору встановлено, що у випадку поставки неякісного (некомплектного) товару або відсутності відповідних документів (або їх частини) на момент приймання товару ДП «МТП «Южний» товар вважається непоставленим, з наслідками, передбаченими п. п. 7.2, 7.3 Договору. Позивач повинен був поставити товар 11.04.2018р. та надати весь перелік документів, передбачений п. 4.4 Договору. Проте, в ході виконання Договору, з порушенням п.4.4 Договору (Позивачем не надано рахунку-фактури, копій документів, які підтверджують якість товару (сертифікати відповідності)), ТОВ «Імпорт Партс Трейд» у строк до 11.04.2018р. було поставлено лише частину товару відповідно до наданої ДП «МТП «Южний» рознарядки на загальну суму 7 236 780, 00 грн.;

- суд першої інстанції не звернув уваги на те, що до позовної заяви, зокрема, додані лише копії видаткової накладної № 2 від 06.04.2018р. та товарно-транспортної накладної №Р2 від 06.04.2018р., що свідчить про порушення позивачем умов п.4.4 Договору № Т/СН-2/18 від 02.01.2018р. в частині надання неповного пакету документів при здійсненні поставки товару;

- задовольняючи позов в частині стягнення з відповідача основного боргу, суд першої інстанції не врахував, що позивач не виконав своїх зобов'язань щодо поставки всієї партії товару, вказаної відповідачем у його рознарядці, з моменту поставки якої починається перебіг строку оплати, визначений у п.3.1 Договору;

- один лише факт передачі частини товару, з урахування розділу 3 Договору № Т/СН-2/18 від 02.01.2018р., який регулює порядок здійснення оплати, не свідчить про порушення прав позивача, оскільки, першочергово саме з боку ТОВ «Імпорт Партс Трейд» мало місце неналежне виконання зобов'язань, а право вимагати оплату виникає виключно після поставки всієї партії товару, на підставі оформленого відповідно до рознарядки рахунку та за умови надання повного пакету документів на товар;

- враховуючи неналежне виконання зобов'язань саме з боку ТОВ «Імпорт Партс Трейд» (порушення строків поставки, передбачених п. 4.1 Договору), оскільки поставку всього товару за направленою апелянтом рознарядкою не було здійснено у строк до 11.04.2018р., вже після запланованої дати поставки у ДП «МТП «Южний» склалися обставини, що унеможливили прийняття товару у зв'язку з реорганізацією будівлі складу ВМТЗ ДП «МТП «Южний»;

- враховуючи те, що позивачем не надано суду доказів направлення відповідачу будь-яких звернень чи повідомлень про поставку ще 52 непоставлених найменувань товарів згідно з специфікацією до Договору (крім двигуна liebherr d9408tiea4) та доказів відмови відповідача у прийнятті даного товару, Порт вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення про зобов'язання прийняти товар згідно Договору взагалі не з'ясовано, про поставку яких товарів за Договором йде мова у позовній заяві.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на рішення господарського суду Одеської області від 15 листопада 2018 року у справі №916/1913/18; ухвалою суду від 14.01.20196р. призначено справу до розгляду на 29.01.2019р.

28.01.2019р. позивач подав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. У відзиві, зокрема, зазначено, що доводи апелянта про відсутність рахунку на оплату товару не відповідають дійсності, оскільки такий рахунок був наданий Порту при першій розгрузці разом з іншими документами.

Крім того, ця обставина є новою, та такою що не повідомлялася суду першої інстанції, тобто фактично апелянт спонукає суд вийти за межі перегляду справи. Позивач не зміг поставити іншу частину товару за договором з вини Порту, так як саме останній не зміг прийняти товар, а у подальшому ухилявся від його прийняття, адже позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням, вимогою прийняти непоставлений товар, однак відповіді так і не отримав.

12.02.2019р. позивач подав суду письмові пояснення, в яких додатково зазначив, що відповідач не відмовився від прийняття поставленого 06.04.2018р. товару, що свідчить про комплектність усіх документів та надання їх відповідачеві; позивач неодноразово надсилав відповідачу, в тому числі через представника, вимогу про сплату фактично поставленого товару, які не були розглянуті і не було повідомлено про причини з яких не проводилася добровільна оплата; обов`язку позивача поставити товар відповідає обов'язок покупця прийняти такий товар,отже суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про зобов'язання Порту прийняти товар за Договором.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення та мотивів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Судом першої інстанції встановлені, не оспорені учасниками справи, а також додатково встановлені при апеляційному розгляді справи такі обставини.

02.01.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпорт Партс Трейд» (Постачальник) та Державним підприємством «Морський торгівельний порт «Южний» (Покупець) було укладено договір №Т/СН-2/18 про закупівлю товарів (надалі - Договір №Т/СН-2/18), відповідно до умов п.1.1,1.2 якого, Постачальник зобов'язується у 2018 році поставити Покупцю товар, зазначений у специфікації, що є Додатком №1, відповідно до цього Договору, а Покупець - прийняти і оплатити Товар. Найменування Товару визначається згідно з Єдиним закупівельним словником ДО 021:2015. Асортимент, кількість та ціна за одиницю Товару визначені в Додатку №1 до цього Договору.

Згідно із п. 2.1. Договору Т/СН-2/18 ціна договору становить 22 552 203,30 грн., в тому числі ПДВ 20% - 3 758 700,55 грн., що еквівалентно 705197,10 євро за офіційним курсом 1 євро= 31,98грн., встановленим Нацбанком України на 13.12.2017р. (дата проведення електронного аукціону). Оплата за Договором здійснюється в гривнях.

Відповідно до п. 3.1. Договору Т/СН-2/18, покупець оплачує товар за фактом поставки протягом 10 (десять) банківських днів з моменту поставки конкретної партії товару прямим банківським переводом коштів на рахунок Постачальника згідно з виставленим Постачальником рахунком, оформленим відповідно до рознарядки Покупця.

Згідно із пунктами 4.1-4.5 Договору Т/СН-2/18 Постачальник поставляє Покупцю Товар протягом 20 (двадцяти) календарних днів з моменту надання Постачальнику письмової рознарядки від Покупця на поставку конкретної партії Товару. Постачальник несе ризик пошкодження або знищення Товару до моменту передачі його Покупцеві. Рознарядка Покупця на поставку Товару надсилається Постачальнику електронною поштою. МІсце поставки - склад Бази постачання ДП «МТП «Южний». Поставка товару здійснюється силами, засобами та за рахунок Постачальника на умовах DDP у відповідності до положень Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (у редакції 2010), з урахуванням положень цього Договору. Товар вважається переданим Постачальником та прийнятим Покупцем за якістю та комплектністю після підписання видаткової та товарно-транспортної накладної. Під час поставки Товару Постачальник надає Покупцю оригінали наступних документів: рахунок-фактуру, товарно-транспорту накладну, 3 примірника видаткової накладної, а також завірені копії документів, які підтверджують якість Товару (сертифікати відповідності). Ненадання зазначених документів є підставою для відмови Покупця від прийняття Товару. При цьому Товар вважається непоставленим, з наслідками,передбаченими п.п.7.2, 7.3 Договору. У випадку поставки неякісного (некомплектного) Товару або відсутності відповідних документів (або їх частини) на момент приймання Товару Покупцем, Товар вважається непоставленим, з наслідками, передбаченими п.п.7.2, 7.3 Договору.

Згідно із п.п.6.1.1-6.1.2 Покупець зобов'язаний в повному обсязі оплачувати поставлений Товар, відповідно до умов Договору; прийняти поставлений Товар згідно з первинними документами, при відповідності цього Товару вимогам, встановленим цим Договором.

Відповідно до пунктів 6.2.1-6.2.5 Договору Т/СН-2/18 покупець має право достроково розірвати цей Договір у строк та в порядку, визначеному п.11.3 цього Договору; контролювати поставку Товару у строк, встановлений цим Договором; зменшувати обсяг закупівлі Товарів та ціну цього Договору, залежно від реального фінансування видатків. У такому разі, Сторони вносять відповідні зміни до цього Договору; зменшувати обсяг закупівлі Товарів та ціну цього Договору, залежно від виробничої потреби Покупця. У такому разі, Сторони вносять відповідні зміни до цього Договору; повернути рахунок Постачальнику без здійснення оплати у разі неналежного оформлення письмово узгоджених з Покупцем документів, зазначених у розділі 3 цього Договору.

Постачальник зобов'язаний забезпечити поставку Товару у строк і в порядку, які встановлені цим Договором (п.6.3.1 Договору Т/СН-2/18) та має право отримувати плату за поставлений Товар у повному обсязі, відповідно до умов цього Договору (п.6.4.1 Договору Т/СН-2/18).

Відповідно до п.7.4 Договору №Т/СН-2/18 за прострочення оплати вартості поставленої партії товару Постачальник може стягнути з Покупця пеню в розмірі у розмірі 0,5 облікової ставки НБУ, діючої на день платежу від простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше ніж за 1 місяць з моменту прострочення.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін і діє по 31.05.2018, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань (п.10.12 Договору Т/СН-2/18).

Згідно із п.11.3 Договору №Т/СН-2/18 він може бути розірваний Покупцем у будь-який час в односторонньому порядку у разі невиконання або неналежного виконання Постачальником своїх зобов'язань за Договором з повідомленням іншої Сторони не менше ніж за 20 календарних днів до передбачуваної дати розірвання Договору.

У Специфікації, яка є Додатком №1 до Договору №Т/СН-2/18, зазначено 123 позиції товарів у різній кількості, загальною вартістю 22552203,30грн. (а.с.51-56).

22.03.2018р. ДП «МТП «Южний» електронною поштою було направлено позивачу рознарядку згідно умов Договору Т/СН-2/18 (вих №205-63/336). У рознарядці зазначено 123 позиції (а.с.39-42), тобто конкретна партія товару (п.3.1 Договору) визначена покупцем в обсязі усієї кількості та асортименту товару, передбаченого Специфікацією до Договору.

В матеріалах справи міститься копія видаткової накладної №2 від 06.04.2018р., відповідно до якої постачальник ТОВ «Імпорт Партс Трейд» поставило покупцю ДП «Морський торговельний порт «Южний» за договором № Т/СН-2/18 від 02.01.2018р. 70 позицій товару за Специфікацією на загальну суму 7326480грн. Видаткова накладна підписана постачальником та покупцем та скріплена печатками (а.с.44-45).

Також наявна товарно-транспортна накладна №Р2 від 06.04.2018р., за якою від ТОВ «Імпорт Партс Трейд» поставило (перевізник ПП «Мой перевозчик») На базу постачання ДП «Морський торговельний порт «Южний» за накладною №2 від 06.04.2018р. 70 позицій товару (а.с.46-49), передбаченого Специфікацією.

Обставина передачі Продавцем та прийняття товару на склад Покупця відповідачем не заперечується.

24.04.2018р. відповідач направив позивачу лист вих. №2022/04/205/18 в якому повідомив, що у зв'язку із реорганізацією будівлі складу ВМТЗ ДП «МТП «Южний» прийняти інший товар згідно договору Т/СН-2/18 від 02.01.2018р. ТОВ "Імпорт Партс Трейд" не має можливості. Також в зазначеному листі ставилось питання розглянути можливість продовження строку дії Договору до 31.12.2018р., так як строк дії Договору встановлений до 31.05.2018р. (а.с.57).

24.05.2018р. «Імпорт Партс Трейд» надіслало Порту лист вих. №48/1, в якому повідомило про свою згоду продовжити строк дії Договору Т/СН-2/18 від 02.01.2018р.(а.с.58). Додаткова угода про продовження строку договору не укладалась.

01.07.2018р. між ТОВ «Імпорт Партс Трейд» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична Фірма «Мацко та Партнери» (Виконавець) укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання надати правову допомогу у господарському спорі між ТОВ «Імпорт Партс Трейд» та ДП «МТП «Южний», який виник на підставі Договору про закупівлю товару Т/СН-2/18 від 02.01.2018р. (а.с.19-21).

12.07.2018р. ТОВ «Юридична Фірма «Мацко та Партнери» надіслало Порту вимогу про виконання договірних зобов'язань (вих №120-07/ГС), в якій просило розглянути вимогу ТОВа «Імпорт Партс Трейд» щодо виконання зобов'язання, щодо перерахування коштів Державним підприємством «Морський торговельний порт «Южний» за поставлений товар згідно Договору про закупівлю товару №Т/СН-2/18 від 02.01.2018р. на загальну суму 7236480грн. та повідомити позивача щодо прийнятого рішення з розгляду цієї вимоги (а.с.59-60).

Того ж дня ТОВ «Юридична Фірма «Мацко та Партнери» надіслало ДП «МТП «Южний» повідомлення (вих. №121-07/ГС) про відвантаження товару (п.1 Рознарядки за Договором) - двигуна Liebherr d9408tiea4 13.07.2018р. на території Порту та просило забезпечити оформлення пропускних документів з метою уникнення можливої затримки відвантаження вказаного товару (а.с.62).

25.07.2018р. Порт надіслав позивачу відповідь на претензію (вих №4477/01/102/18), в якій зазначив, що з урахуванням отримання позивачем рознарядки на весь товар за договором 22.03.2018р., весь товар повинен був бути поставлений Порту позивачем у строк до 11.04.2018р. В ході виконання Договору позивачем було поставлено лише частину Товару на суму 7236780грн., станом на 25.07.2018р. частина товару за рознарядкою на суму 15315423,30грн. позивачем не поставлена; прострочка складає 105 днів (а.с.66-68).

02.08.2018р. ТОВ «Юридична Фірма «Мацко та Партнери» надіслало відповідачу пропозицію (вих №137-08/ГС), в якій просило розглянути можливість та призначити на 03.08.2018р. особисту зустріч з представником ДП «МТП «Южний» та адвокатом ТОВ «Імпорт Партс Трейд» Мацко В.В. з метою врегулювання питання щодо оплати заборгованості в розмірі 7236480грн. (а.с.63).

22.08.2018р. позивач (від імені якого діяло ТОВ «Юридична Фірма «Мацко та Партнери») надіслав відповідачу заяву, в якій просив зазначити точну дату відвантажування товару згідно Рознарядки отриманої відповідно до п.4.1 Договору про закупівлю товару, а саме двигуна liebherr d9408tiea4 у кількості 1шт. загальною вартістю 7502946грн. та повідомити про порядок компенсації додаткових витрат ТОВ «Імпорт Партс Трейд» у зв'язку з неможливістю ДП «МТП «Южний» своєчасного прийняття товару згідно договору про закупівлю товарів (а.с.64-65).

Звертаючись до суду з позовом ТОВ «Імпорт Партс Трейд» вказувало, що Порт не сплатив вартість отриманого за Договором товару у сумі 7236480грн., відмовляється приймати залишок товару, отже спір підлягає вирішенню судом та його вимоги підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги суд зазначив, що позивач довів суду поставку Товару за Договором №Т/СН-2/18 на вищезазначену суму, отже відповідач зобов'язаний оплатити отриманий товар та прийняти товар згідно договору.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову з огляду наступного.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст.525, ч.1 ст.526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно із ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач на виконання своїх зобов'язань за Договором №Т/СН-2/18 06.04.2018р. поставив Порту товар на загальну суму 7236480грн., що підтверджується копіями видаткової накладної №2, товарно-транспортної накладної №Р2 від 06.04.2018р. та не заперечується ДП «МТП «Южний».

Відсутність (як то стверджує позивач) рахунку, оформленого відповідно до рознарядки (п.3.1 Договору №Т/СН-2/18), не звільняє Порт від обов'язку сплатити вартість вже прийнятого Товару, оскільки рознарядка від 22.03.2018р. була сформована відповідачем на 123 позиції, а позивач 06.04.2018р. поставив Порту частину товару, яка складалась з 70 позицій та у відповідача виник відповідний обов'язок сплатити вартість фактично отриманого товару відповідно до ст.692 ЦК України.

Стосовно того, що Порт замовив рознарядкою від 22.03.2018р. весь товар, передбачений Специфікацією до Договору (123 позиції) та саме в такому обсязі до 11.04.2018р. позивач мав передати товар Покупцю, на що посилався Порт у відзиві на позовну заяву, слід зазначити, що такі аргументи не звільняють відповідача від обов'язку оплатити товар виходячи з положень ч.1 ст.692 ЦК України після його прийняття.

Видаткова та товарно-транспортна накладні були підписані уповноваженими особами Порта, отже згідно п.4.3Договору товар вважається переданим Продавцем та прийнятим Покупцем, відтак, момент виконання зобов'язання оплатити товар настав за фактом поставки 06.04.2018р.

З 23.04.2018р. (через 10 банківських днів з 06.04.2018р.) розпочалася прострочка виконання по оплаті, тому відповідно до п.7.4 Договору позивач на законних підставах нарахував пеню за період з 23.04.2018р. по 23.05.2018р. у сумі 52241,44грн. відповідно до ст.ст.549-551 ЦК України.

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості у сумі 7236480грн. за поставлений за Договором №Т/СН-2/18 товар з ДП «МТП «Южний» на користь позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно із ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами п.7.4 Договору №Т/СН-2/18 передбачено, що за прострочення оплати вартості поставленої партії товару Постачальник може стягнути з Покупця пеню в розмірі у розмірі 0,5 облікової ставки НБУ, діючої на день платежу від простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше ніж за 1 місяць з моменту прострочення.

Перевіривши розрахунок пені наведений позивачем у позовній заяві, за яким пеня розрахована з 23.04.2018р. (11-й банківський день від 06.04.2018р. - дня поставки частини товару за договором) по 23.05.2018р. (п.7.4 Договору), колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, а отже, і обґрунтованістю позовних вимог ТОВ «Імпорт Партс Трейд» в цій частині.

Щодо рішення суду за позовними вимогами про зобов'язання відповідача прийняти товар згідно Договору №Т/СН-2/18 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.689 ЦК України покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Згідно із ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.202 ГК України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Відповідно до п. 1.1. Договору №Т/СН-2/18 Постачальник зобов'язується у 2018 році поставити Покупцю товар, зазначений у специфікації, що є Додатком №1, відповідно до цього Договору, а Покупець - прийняти і оплатити товар.

Згідно із п.10.1 Договору №Т/СН-2/18 цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін і діє по 31.05.2018, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань.

Договір № Т/СН-2/18 на даний час є діючим, оскільки зобов'язання сторін за ним не припинилися виконанням.

Враховуючи часткову поставку позивачем 06.04.2018р товару за Договором №Т/СН-2/18 (у кількості 70 позицій з 123, які зазначені у Специфікації до договору), та відмову Порту вже 24.04.2018р. в подальшому прийняти іншу частину товару за договором, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача прийняти товар також обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ДП «МТП «Южний» колегія суддів відхиляє з огляду наступного.

Посилання скаржника на лист від 11.07.2018р. №61 (на зміст якого не звернув уваги суд першої інстанції), в якому йде мова про рознарядки, направлені відповідно до ч.2 п.4.1 іншого договору №Т/СН-85/18 від 09.06.2018р. колегія суддів відхиляє, оскільки копію цього листа позивач надав в додатки до позовної заяви, у мотивувальній частині позовної заяви на нього не посилався, не досліджувався та не оцінювався цей доказ і в оскаржуваному рішенні, отже лист не був прийнятий судом у якості доказу стосовно правовідносин сторін, які склались на підставі Договору №Т/СН-2/18.

Обставина ненадання позивачем під час поставки товару рахунку-фактури, копій документів, які підтверджують якість товару (сертифікати відповідності) не можуть слугувати підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, частина товару за договором 06.04.2018р. була прийнята Портом, а відповідно до п.4.4 Договору № Т/СН-2/18, зокрема, ненадання зазначених документів є підставою для відмови Покупця від прийняття товару.

Крім того, на такі обставини відповідач не посилався у відзиві на позовну заяву, поданому в ході підготовчого провадження, хоча повинен був це зробити виходячи із положень пунктів 4,5 ч.3 ст.165 ГПК України, а також не вказав на будь-які докази, які не можуть бути подані суду першої інстанції (п.7 ч.3 ст.165 ГПК України).

Відповідно до ч.4 ст.165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Отже Порт після початку розгляду справи по суті судом першої інстанції позбавляється права заперечувати проти обставини ненадання Покупцю всього пакету документів, передбачених пунктом 4.4 Договору, та відповідні аргументи на стадії апеляційного розгляду справи не можуть бути підставою вважати, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що строк дії Договору №Т/СН-2/18 був встановлений сторонами до 31.05.2018р., однак вже у листі від 24.04.2018р. відповідач повідомив позивача про те, що у зв'язку із реорганізацією будівлі складу ВМТЗ ДП «МТП «Южний» прийняти інший товар згідно договору Т/СН-2/18 від 02.01.2018р. не має можливості, без визначення, що цим іншим товаром є виключно двигун (позиція №1 за Специфікацією).

Тому частину тверджень скаржника про те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення про зобов'язання прийняти товар не з'ясовано, про поставку яких товарів за Договором йдеться у позовній заяві, колегія суддів відхиляє: з матеріалів справи (копії специфікації до договору, видаткової та товарно-транспортної накладної від 06.04.2018р.) вбачається, який саме товар за Договором №Т/СН-2/18 станом на день розгляду справи залишається не прийнятим Портом, при цьому відмова від прийняття іншого товару до спливу строку договору вбачається з листа відповідача від 24.04.2018р.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що оскаржуване рішення від 15.11.2018р. ухвалено судом першої інстанції відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування чи зміни відсутні.

За таких обставин рішення господарського суду Одеської області від 15.11.2018р. залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на скаржника, оскільки вимоги апеляційної скарги відхилені у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України,

колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 15.11.2018р. у справі №916/1913/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ДП «Морський торговельний порт «Южний».

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст.286,287 ГПК України.

Повна постанова складена 18 лютого 2019 року.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя С.В. Таран