РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.02.2019 р. Справа № 910/17706/18
За позовом Акціонерного товариства " Українська залізниця " в особі регіональної філії " Придніпровська залізниця " Акціонерного товариства " Українська залізниця "

До Державного агенства резерву України

Про стягнення 180017,49 грн.

Суддя Пінчук В.І.

Секретар судового засідання Дімітрова Ю.Ю.

Представники сторін:

Від позивача Яблонський Ю.А. - предст.; Туренко Н.В. - предст.

Від відповідача Вавренюк О.А. - предст.

Обставини справи

Позивач - Акціонерне товариство " Українська залізниця " в особі регіональної філії " Придніпровська залізниця " Акціонерного товариства " Українська залізниця " звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача - Державного агенства резерву України 180017,49 грн. суму витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.01.2019 р. відкрите провадження у справі №910/17706/18, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначення судового засідання на 07.02.2019 р.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, але відзив на позовну заяву суду не надав.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:

07.05.2003 р. між Державним комітетом України з державного матеріального резерву України, правонаступником якого відповідно до Указу Президента України від 09.12.2010 №1085/2010 є Державне агентство резерву України ( відповідачем, комітетом) та Державним підприємством " Придніпровська залізниця " ( позивачем, зберігачем) був укладений договір відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву № ПЗ/НР-03-01/НЮ-1744дч, предметом якого є зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву без користування ними зберігачем, що здійснюється на складських приміщеннях, майданчиках зберігача.

04.01.2016 р. між сторонами укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої визначено, що зберігачем по договору є Публічне акціонерне товариство " Українська залізниця " в особі регіональної філії " Придніпровська залізниця ".

Відповідно до пункту 1.2. вказаного договору комітет передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання цінності згідно з затвердженою номенклатурою у кількості та за вартістю згідно з актом форми № 1. Передбачені договором форми актів затверджуються комітетом.

Згідно п. 2.1. договору № ПЗ/НР-03-01/НЮ-1744дч від 07.05.2003 р. зберігач зобов'язаний забезпечити належне зберігання цінностей і вести бухгалтерський облік на позабалансовому рахунку зберігача.

Пунктом 3.1. вказаного договору передбачено, що комітет зобов'язаний відшкодовувати зберігачу витрати на зберігання цінностей згідно з погодженим зведеним кошторисом витрат між зберігачем та комітетом у межах асигнувань, передбачених на ці цілі.

Відшкодування витрат за зберігання цінностей визначається згідно з щорічно погодженим комітетом зведеним кошторисом витрат зберігача, який здійснює відповідальне зберігання цих цінностей мобілізаційного резерву (пункт 4.1 договору).

Відповідно до п. 4.3. договору сторони погодили, що зберігач надає комітетові щоквартально до 15 числа місяця, наступного за звітним, звіти про фактичні витрати за зберігання цінностей, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків на утримання цінностей мобілізаційного резерву за встановленою формою.

Згідно п. 4.4. договору № ПЗ/НР-03-01/НЮ-1744дч від 07.05.2003 р. відшкодування витрат (з урахуванням податку на додану вартість) зберігачу за зберігання цінностей мобілізаційного резерву комітет здійснює в межах, визначених підписаними актами взаєморозрахунків фактичних витрат у відповідності до пункту 4.3 договору, не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом усього терміну зберігання цінностей мобілізаційного резерву (пункт 7.3 договору).

Листами вих. №НР-2/9/37 від 23.04.2018 р., вих. НР-2/9/58 від 11.07.2018 р. та вих. НР-2/9/98 від 16.10.2018 р. позивач направив відповідачу звіти про витрати на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за перший, другий та третій квартали 2018 р., акти на відшкодування витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за вказані квартали 2018 року та акти звірки взаєморозрахунків.

Згідно з наявними в матеріалах справи доказами, сума витрат на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за перший - третій квартали 2018 р. становить 180017,49 грн., а саме: за перший квартал 71087,46 грн., за другій квартал 57840,64 грн. та за третій квартал 51089,39 грн.

Відповідач актів на відшкодування витрат за зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву не підписав та вартості витрат на зберігання вказаних цінностей за перший - третій квартали 2018 р. в розмірі 180017,49 грн. не сплатив.

У зв'язку із наявністю заборгованості за договором №ПР/НР-03-01/НЮ-1744дч від 07.05.2003 р. за послуги із зберігання за перший - третій квартали 2018 р. в розмірі 180017,49 грн. позивач звернувся до суду з даним позовом і просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

Суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов'язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому

Частиною 1 статті 946 Цивільного кодексу України, плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Статтею 947 Цивільного кодексу України передбачено, що витрати зберігача на зберігання речі можуть бути включені до плати за зберігання.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 24.01.1997 № 51/97-ВР " Про державний матеріальний резерв ", державний резерв є особливим державним запасом матеріальних цінностей, призначених для використання в цілях і в порядку, передбачених цим Законом. У складі державного резерву створюється незнижуваний запас матеріальних цінностей (постійно підтримуваний обсяг їх зберігання).

Згідно ч. 1, ч. 5, ст. 11 Закону України від 24.01.1997 № 51/97-ВР " Про державний матеріальний резерв " запаси матеріальних цінностей державного резерву розміщуються на підприємствах, в установах і організаціях, спеціально призначених для зберігання матеріальних цінностей державного резерву. Відшкодування витрат підприємствам, установам і організаціям, що виконують відповідальне зберігання, оплата тарифу за перевезення вантажів, спеціальної тари, упаковки, послуг постачальницько-збутових організацій за поставку і реалізацію матеріальних цінностей державного резерву провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2002 № 532, сума витрат, що підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням вимог цього Порядку на кожен рік і сплачується пропорційними частками за узгодженням між Держрезервом та відповідальним зберігачем.

Пунктом 7 вказаного Порядку передбачено, що відшкодування витрат, пов'язаних із зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, здійснюється виключно на підставі договору, укладеного між Держрезервом та відповідальним зберігачем за формою згідно з додатком 1, за рахунок асигнувань державного бюджету та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами. ( ст. 629 ЦК України )

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач в порушення умов договору, відшкодування витрат у сумі 180017,49 грн. у строки передбачені пунктом 4.4. договору, не здійснив.

В матеріалах справи наявний лист відповідача від 27.07.2018 р. в якому останній повідомив позивача про те, що питання відшкодування витрат за зберігання цінностей мобілізаційного резерву тримається на контролі та буде вирішено після надходження фінансування.

Натомість, відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності ( ч. 2 ст. 218 ГК України).

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.129, 232, 233, 236 - 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного агенства резерву України ( 01601, м. Київ, вул. Пушкінська, 28, код 37472392 ) на користь Акціонерного товариства " Українська залізниця " в особі регіональної філії " Придніпровська залізниця " Акціонерного товариства " Українська залізниця " ( 49038, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 108, код 40081237 ) 180017 ( сто вісімдесят тисяч сімнадцять ) грн. 49 коп. витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, 2700 ( дві тисячі сімсот ) грн. 26 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 15.02.2019 р.

СуддяВ.І.Пінчук