ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.02.2019 м. Ужгород Справа № 907/566/18

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Кут Л.В.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, м. Ужгород до товариства з обмеженою відповідальністю Магазин Взуття, м. Ужгород про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ Магазин Взуття від 24.04.2014, оформлене протоколом №1/2014 від 24.04.2014 з моменту його прийняття

за участю представників :

від позивача Товт М.М. адвокат, представник за ордером

від відповідача Маркусь М.І. адвокат, представник за довіреністю №26-02/18 від 26.02.2018

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, м. Ужгород звернулась до Господарського суду Закарпатської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Магазин Взуття, м. Ужгород про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ Магазин Взуття від 24.04.2014, оформлене протоколом №1/2014 від 24.04.2014 з моменту його прийняття.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 25.09.18 позовну заяву зали-шено без руху та встановлено строк на усунення недоліків.

08.10.2018 від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.10.2018 відкрито загальне позовне провадження у розгляді справи №907/566/18 та призначено підготовче засідання на 06.11.2018.

Ухвалою суду від 06.11.2018 підготовче засідання було відкладено на 21.11.2018.

Ухвалою суду від 21.11.2018 підготовче засідання було відкладено на 03.12.2018.

Ухвалою суду від 03.12.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі та відкладено підготовче засідання на 18.12.2018.

Ухвалою суду від 18.12.2018 відкладено підготовче засідання на 14.01.2019.

Ухвалою суду від 14.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.02.2019.

У судовому засіданні 06.02.2019 розпочато розгляд справи по суті.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що в червні 2018 року позивач дізнався про те, що існує протокол № 1/2014 від 24.04.2014, прийнятий на загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин Взуття», яким окрім іншого, прийнято рішення щодо примусового виключення її, ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства, затвердження Статуту Товариства в новій редакції та його державна реєстрація. Підставою для прийняття рішення про примусове виключення позивача зі складу учасників товариства, як це відображено в протоколі № 1/2014 стало вчинення позивачем дій, що перешкоджали досягненню цілей Товариства та суперечили його інтересам.

На обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що не був присутній 24.04.2014 на загальних зборах товариства, повідомлення про проведення загальних зборів товариства не отримував, не був повідомлений про порядок денний та питання, які виносилися на розгляд загальних зборів внаслідок чого не мав можливості заперечити про причини виключення зі складу учасників товариства. З цих підстав позивач вважає рішення загальних зборів учасників товариства оформлені протоколом № 1/2014 від 24.04.2014 таким, що прийнято з грубим порушенням його прав, передбачених ст. 10 Закону України «Про господарській товариства» внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, що на думку позивача є безумовною підставою для скасування рішень загальних зборів ТОВ «Магазин Взуття» від 24.04.2014р.

Також позивач вважає надуманою та непідтвердженою доказами сформульовану у протоколі підставу виключення позивача із складу учасників товариства, а саме: вчинення дій, що перешкоджали досягненню цілей товариства та суперечили його інтересам.

Відповідач проти позовних вимог заперечив з підстав, наведених у поданому суду письмовому відзиві на позов. Зокрема вказує, що на загальних зборах товариства 24.04.2014 були присутні учасники, що володіють у сукупності часткою в розмірі 90% статутного капіталу товариства та загальні збори учасників були правомочні вирішувати будь-які питання порядку денного.

Відповідач зазначає, що позивач був належно повідомлений як про час та місце проведення загальних зборів учасників так і про перелік всіх питань, включених до порядку денного загальних зборів учасників, тому жодні права позивача при скликанні та проведенні загальних зборів учасників порушені не були, а вимоги з цих підстав не підлягають задоволенню.

В частині підстави для виключення позивача зі складу учасників, відповідач вказує на те, що ці обставини вже були предметом ретельної та неодноразової оцінки судом, встановлені щодо товариства судовими рішеннями, які набрали законної сили та є чинними на даний час і не потребують доказування. Учасником таких судових справ також була і ОСОБА_1 яка є позивачем у даній справі.

Поряд з цим, відповідач звертає увагу суду на те, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, що на думку відповідача, слугує окремою підставою для відмови в позові, навіть в тому випадку, якщо суд дійде до висновку, що мало місце порушення прав позивача. У підготовчому провадженні відповідач 18.12.2018 подав заяву про застосування строків позовної давності. Відповідач вказує, що оскільки позивач просить визнати недійсним рішення загальних зборів учасників товариства від 24.04.2014 тому відповідно до статті 257 ЦК України позивач мав право на звернення до суду з вказаним позовом протягом 3 років в межах строку позовної давності, тобто по 24.04.2017. З позовом позивач звернувся у вересні 2018 року, тобто з суттєвим пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову і з цих підстав.

При розгляді справи по суті судом було заслухано вступне слово, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Позивач в судовому засіданні 17.01.2019 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача не визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 17.01.19. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані сторонами матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2014р. відбулись загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин Взуття», у яких взяли участь наступні учасники: учасник ОСОБА_5, з часткою в розмірі 10% у статутному капіталі Товариства; учасник ОСОБА_6 - 10%; учасник ОСОБА_7 -10%; учасник ОСОБА_8 - 10%; учасник ОСОБА_9 - 10%; учасник ОСОБА_10 - 10%; учасник ОСОБА_11 - 10%; учасник ОСОБА_12 - 10%; учасник ОСОБА_13 - 10%.

На загальних зборах були присутні учасники, що володіють у сукупності часткою в розмірі 90% статутного капіталу товариства відтак загальні збори учасників відповідача були правомочні вирішувати будь-які питання порядку денного.

До порядку денного загальних зборів відповідача було включено наступні питання: 1. Обрання голови зборів учасників ТОВ «Магазин «Взуття»; 2. звіт виконавчого органу ТОВ «Магазин «Взуття» за друге півріччя 2013 року, перший квартал 2014 року; 3. Вихід, виключення, зміна складу учасників ТОВ «Магазин «Взуття»; 4. Затвердження Статуту ТОВ «Магазин «Взуття» в новій редакції; 5. Державна реєстрація нової редакції Статуту ТОВ «Магазин «Взуття».

Згідно з протоколом загальних зборів від 24.04.2014 № 1/2014 по третьому питанню було винесено на обговорення питання про примусове виключення з ТОВ «Магазин Взуття» учасника ОСОБА_1 за перешкоджання своїми діями досягненню цілей товариства, а також вчинення дій, які суперечить інтересам товариства.

За наслідками розгляду вказаного питання учасниками загальних зборів товариства одноголосно було прийнято рішення про виключення з ТОВ «Магазин «Взуття» учасника ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) за вчинення дій, які перешкоджають досягненню цілей Товариства та суперечать його інтересам. Також було вирішено провести виплату ОСОБА_1 вартості частини майна товариства, пропорційну її частці у статутному капіталі Товариства відповідно до вимог та в строки визначені ст.ст.54, 55, 64 Закону України «Про господарські товариства».

Щодо порядку скликання та повідомлення позивача про скликання загальних зборів та їх порядок денний суд констатує наступне.

Умови та порядок скликання зборів товариства з обмеженою відповідальністю на момент виникнення спірних правовідносин урегульовувалися ст.61 Закону України «Про господарські товариства», яка передбачала наступне. Частиною 5 ст. 61 Закону України «Про господарські товариства» визначалося, що про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Такі ж положення містились і в статуті відповідача, який був чинним на час їх скликання.

Як встановлено судом, позивачу, ОСОБА_1, на її адресу по вул.Щедріна, 28/4 м.Ужгород, відповідачем було надіслано «Повідомлення про збори учасників» в якому позивача повідомлялось як учасника Товариства, що 24.04.2014р. о 10:00 год. київського часу відбудуться загальні збори учасників ТОВ «Магазин «Взуття» за юридичною адресою Товариства: м.Ужгород, вул.Корзо, 17. Одночасно було вказано і повний порядок денний та питання, включені до нього, в тому числі питання « 3. Вихід, виключення, зміна складу учасників ТОВ «Магазин «Взуття».

Вказане повідомлення було надіслано завчасно, за 30 днів до скликання загальних зборів учасників цінним листом з описом вкладеного поштовим відправленням 890 21.03.2014р., що підтверджується поштовою квитанцією з штемпелем організації поштового звязку « 21.03.2014р», описом вкладеного до цінного листа з штемпелем організації поштового звязку « 21.03.2014р». та вкладенням до нього Повідомлення про збори учасників ТОВ «Магазин «Взуття».

Суд погоджується з доводами відповідача та виходить з того, що позивач був належно повідомлений як про час та місце проведення загальних зборів учасників, так і про перелік всіх питань, включених до порядку денного загальних зборів учасників. Відповідач скликав загальні збори учасників товариства на 24.04.2017р. у повній відповідності до приписів Закону України «Про господарські товариства», тому жодні права позивача при порядку скликання та проведення загальних зборів учасників порушені не були, а вимоги з цих підстав до задоволення не підлягають.

Суд також встановив, що по третьому питанню загальних зборів було винесено на обговорення питання про примусове виключення зі складу учасників товариства ОСОБА_1 за перешкоджання своїми діями досягненню цілей товариства, а також вчиненні дій які суперечить інтересам товариства. Передумовою для цього слугувало те, що ОСОБА_1 підписала протокол №7 від 06.07.2011р., яким було погоджено продаж нерухомого майна Товариства по вул.Корзо, 17 в м.Ужгород, підписи за інших учасників на якому були виконані шляхом друку на кольоровому принтері. Оскільки цілями товариства було визначено отримання прибутку товариством за рахунок здавання майна в оренду, ОСОБА_1 усвідомлювала, що товариство буде позбавлене можливості ведення основного виду господарської діяльності - здавання майна в оренду з метою отримання прибутку. Будучи керівником товариства, ОСОБА_4, діючи за довіреністю від імені ОСОБА_15, подарувала ОСОБА_16 частину вбудованих приміщень площею 67.4 кв.м., що свідчить про корисливість мотивів ОСОБА_1 при прийнятті рішень на зборах 06.07.11р. та укладенні правочину дарування. Згодом 13.07.2013 ОСОБА_1 продала таке нерухоме майно третім особам, що зумовило необхідність звернення Товариства до суду за захистом своїх порушених прав. Тобто ОСОБА_1 вчинила дії, які полягають в прийнятті рішень про продаж нерухомого майна товариства, з наступним прийняттям його частини в дарунок за договором укладеним з іншого боку колишнім керівником товариства ОСОБА_4, яка є матірю ОСОБА_1, а також наступним продажем такого майна третім особам. Такі дії суперечать цілям та інтересам Товариства.

Фактичні обставин, за яких проводились збори учасників Товариства 06.07.2011 були встановлені при розгляді справи 907/907/13.

Рішення зборів учасників від 06.07.11р., яке було оформлено протоколом №7, що в свою чергу не був підписаний учасниками, а підписи за них були виконані шляхом друку на кольоровому знакодрукуючому обладнанні, а ОСОБА_1, як секретар власноручно виконала свій підпис на ньому в якості секретаря. Згодом ОСОБА_4, для заволодіння майном товариства використала такий протокол для посвідчення договору купівлі-продажу майна Товариства в нотаріуса Сабов О.І.

Позивачами у такій справі були 8 учасників ТОВ «Магазин Взуття», які звернулись з позовом про визнання недійсним рішення зборів учасників Товариства, яким ніби то в липні 2011 року було погоджено продаж єдиного майна товариства вбудовані приміщення магазину.

Позовні вимоги ґрунтувались на тому, що таке рішення приймалось одним учасником ОСОБА_1, якій належала частка 10% статутного капіталу Товариства, без кворуму, без повідомлення інших учасників. Інші учасники, яким належала частка в розмірі 90% Статутного капіталу товариства на збори не запрошувались, участі в зборах не приймали, протокол не підписували. Підписи від імені таких учасників позивачів були виконані шляхом друку кольоровим принтером, що було підтверджено висновком технічної експертизи документів в кримінальному провадженні.

Таке майно було відчужено директором Товариства ОСОБА_4 (мати ОСОБА_1) на користь ОСОБА_19 згідно договору купівлі-продажу від 07.07.2011р. Учасником зазначеної справи в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача була і ОСОБА_1, яка є позивачем в даній справі.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 23.10.2013р. у справі №907/907/13, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду було визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Магазин Взуття» від 06.07.2011р., яким було вирішено питання про продаж вбудованих приміщень по вул.Корзо, 17 в м.Ужгород загальною площею 134,8 кв.м.

Рішенням суду у справі 907/907/13 встановлено ряд фактів: учасники не були повідомлені про скликання загальних зборів учасників товариства; через недотримання порядку вони не змогли взяти участь в зборах, що призвело до порушення їх прав та інтересів; за рішення не голосували і не приймали 9 учасників Товариства, які володіли 90% статутного капіталу; такий протокол не підписувався дев'ятьма учасниками ТОВ «Магазин «Взуття», які володіли 90% статутного капіталу Товариства; виключно загальні збори ТОВ «Магазин «Взуття» могли вирішувати питання продажу майна товариства; продаж майна Товариства відбувся з порушенням вимог діючого законодавства та статуту Товариства; рішення від 06.07.2011 р. оформлене протоколом №7 не відображає волевиявлення Товариства, а договір купівлі-продажу, укладений від імені Товариства суперечить волі даної юридичної особи та її засновників.

Висновками експертиз документів №15/633 від 02.10.2013р. в рамках кримінального провадження встановлено, що примірник протоколу за №7 від 06.07.2011р. скріплений оригінальною печаткою Товариства, і за оригінальним підписом ОСОБА_1 як секретаря зборів, підписи інших осіб виконано шляхом друкування з використання кольорового струйного принтеру. Такий документ був використаний ОСОБА_4 для неправомірного відчуження майна товариства.

Саме вказані обставини були встановлені судом на підставі всіх доказів зібраних у справі та оцінених судом в їх сукупності та взаємозвязку. Враховуючи встановлені обставини, суд задовольнив позовні вимоги.

Учасники не повідомлялись про проведення зборів, а тому в принципі не могли знати про їх проведення та приймати в них участь.

Суди в зазначеній справі виходили з того, що незалежно від того, яким чином було нанесено та виконано обєкт експертного дослідження, він учасниками зборів (позивачами) в будь-якому разі не підписаний. Оригінал протоколу ніколи не існував в матеріальному світі, ніколи позивачами не підписувався. Доказів повідомлення про скликання зборів відсутні.

Згодом в перегляді таких рішень за нововиявленими обставинами було відмовлено ОСОБА_19 та ОСОБА_1 ухвалами господарського суду Закарпатської області від 24.10.2014р. та від 06.11.2015р. відповідно. Ухвали суду першої інстанції були залишені без змін апеляційною та касаційною інстанціями, а рішення судів є остаточними.

Таким чином, судами достеменно встановлено, що позивач у цій справі підписала протокол зборів учасників від 06.07.2011р., а інші учасники не підписували такий протокол, участі в зборах не приймали, про збори не повідомлялись. На підставі такого рішення було відчужено єдине нерухоме майно Товариства, яке було єдиним джерелом надходжень для Товариства та забезпечувало можливість здійснення господарської діяльності. Крім численних преюдиціних рішень, такі обставини підтверджуються і нотаріальними заявами самих учасників, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Щодо обставин повязаних з вибуттям майна з володіння товариства на підставі протоколу зборів учасників, підписаного позивачем, а також те, що надалі частина такого майна була подарована позивачу її матірю (ОСОБА_4), яка була виконавчим органом Товариства також встановлені численними судовими рішеннями, які набрали сили та є чинними. Це встановлено судовими рішеннями у наступних справах: №308/12227/13-ц, №907/870/15, №907/872/15, №907/858/15, №907/871/15, які переглядалися в касаційному порядку.

Так, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2014 року у справі №308/12227/13-ц позов ТзОВ «Магазин «Взуття» до ОСОБА_19, ОСОБА_15, ОСОБА_20, ОСОБА_21, задоволено: визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу від 07.07.2011 року, укладений між ТзОВ «Магазин «Взуття» та ОСОБА_19, поряд з тим, суд вирішив витребувати на користь ТзОВ «Магазин «Взуття» нерухоме майно - вбудовані приміщення літ.А І-поверху (позиції 1'", 2'", 3, 4, 5, 6, 7) площею 67,4 кв. м, реєстраційний номер 36233656, та вбудовані приміщення част. літ.А І-поверху (поз.1.2) площею 67,4 кв. м, реєстраційний номер майна - 3921708, розташовані за адресою: Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Корзо, буд. 17, з володіння відповідачів шляхом його передачі в натурі.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 06.03.2015 року наведене вище рішення змінено, шляхом виключення із його мотивувальної частини абзац із посиланням на норми статей 1212-1213 ЦК України та викладено в новій редакції резолютивну частину рішення в частині розподілу судових витрат. В решті рішення залишено без змін.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2014 року у справі №308/12227/13-ц у незміненій частині та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 06.03.2015 року залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.05.2015 року.

Зазначене рішення місцевого суду виконано органом Державної виконавчої служби, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами державного виконавця.

Судами у вказаній справі встановлено, що у 2001 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Магазин «Взуття» придбало нерухоме майно - вбудовані приміщення площею 269 кв.м по вул.Корзо,17 в м. Ужгород на підставі договору купівлі - продажу №357, укладеного з Фондом приватизації та управління майном міста Ужгородської міської ради, посвідченого нотаріально 31.01.2001 року. На підставі вказаного договору виконкомом Ужгородської міської ради рішенням №257 від 15.10.2003 року оформлено свідоцтво про право власності на нерухоме майно - магазин «Взуття» загальною площею 269,3 м кв. Право власності ТзОВ «Магазин «Взуття» зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №3921708 (витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, виданий КП «Ужгородське МБТІ» 15.12.2003 року №2296381, номер запису 1272 в книзі №7).

07.07.2011 року директор ОСОБА_4, діючи від імені ТзОВ «Магазин «Взуття», на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Сабов О.І. та зареєстрованого в реєстрі за №1332, продала ОСОБА_19 нерухоме майно - будівлю магазину «Взуття» площею 134,8 кв. м, що знаходиться по Корзо, 17 у м. Ужгород.

07.03.2012 року ОСОБА_19 подарував 1/2 частину придбаного у ТзОВ «Магазин «Взуття» приміщення ОСОБА_15 (договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Сабов О.І. та зареєстрований в реєстрі за №392).

16.03.2012 року ОСОБА_4 (яка за дорученням представляла інтереси ОСОБА_15) та ОСОБА_19 уклали нотаріально посвідчений договір про поділ жилих приміщень в натурі, за яким ОСОБА_15 набула право власності на вбудовані приміщення част. «А» 1-го поверху (поз. 1''', 2''', 3, 4, 5, 6, 7) площею 67,4 кв. м, що складає 1/2 від площі 134,8 кв. м, а ОСОБА_19 набув право власності на вбудовані приміщення част. 1-го поверху (поз. 1, 2) площею 67,4 кв. м, що складає 1/2 від площі 134,8 кв. м.

23.03.2012 року між ОСОБА_19 та ОСОБА_15 укладено договір купівлі-продажу №769, за яким ОСОБА_19 продав ОСОБА_15 належне йому нерухоме майно, а саме: вбудовані приміщення част. «А», 1-го поверху (поз. 1, 2), площею 67,4 кв.м. по вул..Корзо, 17 в м. Ужгород.

05.04.2012 року ОСОБА_4 (яка діяла від імені ОСОБА_15) уклала з ОСОБА_1 договір дарування, за умовами якого вбудовані приміщення час. «А» - 1-го поверху (поз. 1''', 2''', 3, 4, 5, 6, 7) площею 67,4 кв. м, що знаходиться за адресою: вул..Корзо, 17 в м.Ужгорді, подаровані ОСОБА_1

08.07.2013 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за №1114 свою частку нерухомості продала ОСОБА_20 та ОСОБА_21 в рівних частинах, по 1/2 частині кожному.

Аналогічні обставини були встановлені при розгляді спорів господарськими судами, а саме: рішенням господарського суду Закарпатської області №907/872/15 від 12.01.2017р., постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.02.2017р. та постановою Вищого господарського суду України від 13.06.2016р.; Рішенням господарського суду Закарпатської області №907/870/15 від 01.12.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 07.06.2016р.; Рішенням господарського суду Закарпатської області №907/871/15 від 19.01.2016р., постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.05.2016р.; Рішенням господарського суду Закарпатської області №907/858/15 від 30.11.2016р., постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.03.2017р. та постановою Вищого господарського суду України від 06.07.2017.

На даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000881 щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України. Також викладені вище обставини підтверджуються листом Прокуратури Закарпатської області.

Тому, на підставі наведеного суд констатує, що факт вчинення позивачем дій, які призвели до заподіяння шкоди товариству, а також дій, які суперечать інтересам товариства вже неодноразово були встановлені судами різних інстанцій та не потребують повторного доказування. Відтак рішення загальних зборів учасників Товариства про виключення позивача зі складу учасника Товариства є обґрунтованим та ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Надаючи оцінку заяві відповідача про застосування строку позовної давності суд виходить з наступного.

Як встановлено судом позивач повідомлявся про проведення загальних зборів учасників ТОВ «Магазин «Взуття» шляхом надіслання відповідного повідомлення з описом вкладеного, а тому був обізнаний про їх скликання та порядок денний. Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами того, що він не отримав надіслане йому у встановленому порядку рекомендоване поштове повідомлення з описом вкладеного.

Рішення, оформлене протоколом №1/2014 від 24.04.2014 було реалізовано, тобто на його підставі були внесенні відповідні зміни до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Такі зміни були внесені одразу після прийняття такого рішення, а саме 30.04.2014р., запис №000713, що підтверджується новою редакцією Статуту ТОВ «Магазин «Взуття», наявною в матеріалах справи з відміткою про його реєстрацію державним реєстратором.

Суд погоджується з доводами відповідача щодо можливості позивача довідатись про оскаржуване рішення та зміни до відомостей щодо нього як учасника Товариств, а вірніше про припинення його участі в товаристві, на протязі всього часу з 30.04.2014р., в такий же спосіб, в який позивач, з його слів, отримав інформацію червні 2018 року.

Статтею 20 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" було визначено, що відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, є відкритими і загальнодоступними, за винятком реєстраційних номерів облікових карток платників податків, відомостей про відкриття та закриття рахунків, накладення та зняття арештів на рахунки та майно.

Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, надаються у формі відкритого доступу через офіційний веб-сайт центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, до актуальних на момент запиту та на визначену дату відомостей Єдиного державного реєстру шляхом їх пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування; витягу, довідки, виписки.

Відповідно до п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України N 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.08 №13 (далі - Постанова №13) при вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.10 рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 28.12.2007 року №04-5/14 «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин» у рішенні про виключення учасника з господарського товариства повинно бути обґрунтовано причини такого виключення і зазначено, які саме факти невиконання статутних обов'язків стали підставою виключення учасника товариства, в чому полягає систематичність невиконання учасником товариства його обов'язків, якими саме діями (бездіяльністю) учасник перешкоджає досягненню цілей товариства. Відсутність відповідних відомостей у рішенні про виключення учасника з товариства може бути підставою для визнання такого рішення недійсним за позовом даного учасника.

Згідно з пунктом 29 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року за №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» при вирішенні спорів, пов'язаних з виключенням учасника з товариства, господарські суди, як випливає зі змісту статті 64 Закону про господарські товариства, повинні дослідити всі обставини, пов'язані з виключенням учасника з товариства, дати оцінку його поведінці, встановити наявність негативних для товариства наслідків у зв'язку з діями (бездіяльністю) учасника. Якщо негативні наслідки ще не настали, потрібно правильно визначити вірогідність їх настання. Необхідно встановити причинний зв'язок між діями (бездіяльністю) учасника товариства та негативними наслідками для товариства, а також дослідити мотиви поведінки учасника, форму вини тощо. Вирішуючи питання про наявність факту перешкоджання учасником своїми діями досягненню цілей товариства, необхідно встановити, що поведінка учасника суттєво ускладнює діяльність товариства чи робить її практично неможливою. Господарські суди повинні враховувати як фактичні обставини, що були підставою для виключення учасника з товариства, так і дотримання вимог законодавства та установчих документів при скликанні та проведенні відповідних загальних зборів.

У п. 2.2. Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України „Про практику застосування законодавства у розгляді спорів, що виникають з корпоративних відносин" від 28.12.07 №04-5/14 (далі - Рекомендації №04-5/14) зазначено, що відповідно до статті 1 ГПК підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності мають право звертатися до господарського суду захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Виходячи з цього, господарським судам у вирішенні спорів, що виникають з корпоративних відносин, слід з'ясовувати чи були порушені корпоративні права позивача внаслідок недотримання товариством норм законодавства або вимог установчих документів.

Відповідно до ст. 10 Закону України „Про господарські товариства" учасники товариства мають право: брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів; здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом.

Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Перелік прав учасників господарського товариства передбачалися також в ст. 88 Господарського кодексу України та ст. 116 Цивільного кодексу України.

Право учасника товариства на його участь в управлінні за змістом ст. 167 ГК України є складовою частиною його корпоративних прав як особи, частка якої визначається у статутному капіталі підприємства, яке учасником підприємства реалізується через загальні збори учасників підприємства - вищий орган підприємства шляхом голосування (ст. 145 ЦК України, статут підприємства). Законодавець передбачив, що учасник товариства має право брати участь у загальних зборах, однак це не є його обов'язком.

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про господарські товариства», учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) у голосуванні участі не бере. Виключення учасника з товариства призводить до наслідків, передбачених статтями 54 і 55 цього Закону.

Водночас, згідно ч.2 ст.98 Цивільного кодексу України рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.

Частиною 2 ст.4 Закону України «Про господарські товариства» установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок підписання установчих документів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства.

Згідно з протоколом Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин Взуття» від 24.04.2014 № 1/2014 під час прийняття рішення «ЗА» проголосувало 90% голосів, що свідчить про те, що рішення прийнято з дотриманням порядку виключення учасника товариства з його складу.

Крім того, слід зазначити, що факт вчинення позивачем дій, які призвели до заподіяння шкоди товариству, а також дій, які суперечать інтересам товариства вже неодноразово були встановлені судами різних інстанцій та не потребують повторного доказування.

Суд також зазначає, що участь у загальних зборах та голосування його учасником є його правом, а не обов'язком.

Судом встановлено відсутність з боку відповідача порушень прав позивача, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову по суті спору, а не з підстав спливу строку позовної давності.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 191, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст.232, 233, 237, 238, 239, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 19.02.2019.

Суддя О.Ф. Ремецькі