РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2019Справа № 910/14904/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., при секретарі судового засідання Яценко Я.М., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АКАМАНТ"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕМПАЄР СТЕЙТ УКРАЇНА"

про стягнення 150 899,05 грн.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АКАМАНТ" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМПАЄР СТЕЙТ УКРАЇНА"(далі - відповідач) про стягнення 130 270,00 грн. заборгованості та 20 629,05 грн пені за договором суборенди № 25/04-18-2 від 25.04.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального провадження, судове засідання призначено на 06.12.2018.

04.12.2018 через відділ діловодства суду відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено судове засідання на 15.01.2019.

14.01.2019 через відділ діловодства суду відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку представника через відрядження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/14904/18 до судового розгляду по суті на 07.02.2019.

21.01.2019 через відділ діловодства позивач подав пояснення до позовної заяви.

07.02.2019 через відділ діловодства суду відповідач подав відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує та вказує, що приміщення передбачене умовами договору не було передано позивачем у строк, та відповідач користувався лише частиною приміщення, а тому вважає що оплативши 50% вартості оренди, повністю компенсував орендну плату.

Крім того, до відзиву долучено ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 03.08.2017 якою було накладено арешт та заборонено користуватися, розпоряджатися та відчужувати земельні ділянки площею 2,0722 га та нерухомим майном розташованим на вказаних ділянках, у тому числі, конгресно-виставковим центром з підземним паркінгом, площею 15440,7 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Київ, Паркова дорога,16А, власником якого є ТОВ "АМАДЕУС КО", приміщення з 03.08.2017 року знаходиться на відповідальному зберіганні та у оперативному управлінні у Державного підприємства "Фінансування інфраструктурних проектів". На думку відповідача, ТОВ "Амадеус Ко" не мало права передавати в оренду позивачу приміщення.

Розглянувши поданий відзив по справі, заслухавши пояснення сторін, судом встановлено наступне.

Частинами восьмою і дев'ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором №613 за адресою відповідача, останнім 13.11.2018 отримано ухвалу суду від 08.11.2018.

Разом з тим, 07.02.2019 відповідач подав до суду відзив на позов з порушенням строків та після закриття підготовчого засідання, отже, з урахуванням ст. 207 ГПК України, суд залишає відзив на позовну заяву без розгляду та долучає до матеріалів справи.

Крім того, відзив від 06.02.2019 не відповідає встановленим вимогам, оскільки в порушення вимог ч. 5 ст. 165 ГПК України, до відзиву не додано документу, що підтверджує її надіслання іншим учасникам справи.

Ухвалою від 07.02.2019 відкладено судове засідання по суті на 14.02.2019.

14.02.2019 через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання про розгляд справи без участі представника.

Сторони у засідання суду 14.02.2019 не з'явились, про дату та час судового розгляду повідомлялись належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

25.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АКАМАНТ" (далі - суборендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕМПАЄР СТЕЙТ УКРАЇНА" (далі - суборендар, відповідач) укладено Договір суборенди № 25/04-18-2 (далі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору, суборендодавець передав, а суборендар прийняв у строкове платне користування суборенду: приміщення площею 2650 кв.м. на 3 поверсі в будівлі Конгресно - виставкового центру, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Паркова дорога, 16-А (надалі - Об'єкт суборенди або Приміщення).

Строк суборенди становив з 00:00 до 24:00 16.05.2018 (п. 1.2. Договору).

Пунктами 2.1. та 2.2 Договору встановлено, що плата за користування приміщенням складається із орендної плати та сум відшкодування витрат суборендодавця на утримання приміщення, розмір такої плати визначається на договірній основі і становить: 236 034, 00 грн., в тому числі ПДВ (20%) - 39 339, 00 грн. Індексація орендної плати відбувається без додаткового узгодження Сторонами (п. 2.3. Договору).

Відповідно до пунктів 2.5., 2.5.1., 2.5.2 договору суборендар сплачує за користування приміщенням у наступному порядку:

- аванс у розмірі 50 % від розміру орендної плати на поточний рахунок суборендодавця протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати укладання Договору;

- суборендар проводить остаточний розрахунок з орендної плати, з урахуванням індексації, на поточний рахунок суборендодавця протягом 5 (п'яти) календарних днів після проведення Заходу на підставі Акту наданих послуг, підписаного сторонами.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошових зобов'язань за Договором суборенди №25/04-18-2 від 20.03.2013 р., відповідачем не проведено остаточний розрахунок з орендної плати у розмірі 130 270,00 грн.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статті 774 ЦК України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до ч.1статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В матеріалах справи міститься Акт приймання - передачі об'єкту суборенди об'єкту суборенди до договору суборенди № 25/04-18-2 від 25.04.2018 на які посилається позивач як на підставу для задоволення позовних вимог, проте, зі сторони відповідача вказаний акт не підписаний директором та не скріплений печаткою, натомість вказаний Акт та Акт приймання передачі (повернення) об'єкту суборенди до договору суборенди №25/04-18-2 від 25.04.2018 підписаний від імені суборендаря виконавцем ОСОБА_1. Проте, доказів на уповноваження представника ОСОБА_1. на підписання Актів суду не надано.

Відповідно до п. 3.1. договору, передача приміщення в суборенду здійснюється за актом приймання-передачі у строк, зазначений у п. 1.2. договору. В акті зазначається стан приміщення та інші відомості за узгодженням сторін. Зазначений акт підписується уповноважними представниками сторін та є невід'ємною частиною договору.

Отже, з наданих матеріалів, суду не можливо встановити наявність доказів передання в суборенду приміщення визначеного умовами договору (повністю або частково).

Надсилання на адресу відповідача рахунків на оплату та актів здачі прийняття-робіт(надання послуг) не є підставою для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином відповідачем надано до суду належні та допустимі докази на спростування обставин, заявлених позивачем.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АКАМАНТ".

Судовий збір, у зв'язку з відмовою в позові, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 74, 129, 232-233, 236-238, 240-241, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відзив від 06.02.2019, що надійшов до суду 07.02.2019, залишити без розгляду.

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 21.02.2019.

Суддя Н.І.Ягічева