ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2019 р. Справа№ 911/1551/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Буравльова С.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № серія КВ №714435 від 18.12.18

від відповідача-1: Лавренова Н.О. ордер серія КС №356460 від 15.03.18

від відповідача-2: Лавренова Н.О. ордер серія КС №365462 від 15.03.18

від відповідача-3: Лавренова Н.О. ордер серія КС №4348601 від 21.11.08

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.07.2018

у справі №911/1551/18 (суддя Карпечкін Т.П.)

за заявою ОСОБА_5

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю

"Футбольний клуб "Арсенал-Київ"

2. ОСОБА_4

3. ОСОБА_9

про визнання недійсними рішення загальних зборів, визнання

недійсним договору та скасування реєстраційних дій,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.07.2018 у справі №911/1551/18 заяву позивача про забезпечення позову у справі задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову, а саме: заборонено ОСОБА_4 розпоряджатися (продавати, дарувати, передавати чи іншим чином відступати, відчужувати, зменшувати частку, виходити зі складу учасників, передавати у заставу) своєю часткою (її частиною) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал-Київ"; заборонено ОСОБА_9 розпоряджатися (продавати, дарувати, передавати чи іншим чином відступати, відчужувати, зменшувати частку, виходити зі складу учасників, передавати у заставу) своєю часткою (її частиною) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал-Київ". В задоволенні решти заяви відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_4 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 16.07.2018 в частині часткового задоволення заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову та прийняти постанову, якою відмовити повністю у задоволенні заяви ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову у справі №911/1551/18, а також поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 16.07.2018 у справі №911/1551/18.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 справі №911/1551/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Пономаренко Є.Ю.; судді: Дідиченко М.А., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 року поновлено ОСОБА_4 пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 16.07.2018 у справі №911/1551/18 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.07.2018 у справі №911/1551/18, розгляд справи призначено на 24.09.2018 року об 11 год. 40 хв.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 року оголошено перерву в судовому засіданні до 08.10.2018.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті "Голос України" № 185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018 року.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 року справу № 911/1551/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2018 року, справу №911/1551/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Калатай Н.Ф., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 року прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.07.2018 року у справі №911/1551/18 розгляд справи призначено на 18.12.2018 року об 10 год. 10хв.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/625/18від 17.12.2018 року у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/1551/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 року апеляційну скаргу у справі № 911/1551/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач), Зубець Л.П., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 року справу № 911/1551/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 року оголошено в судовому засіданні перерву до 15.01.2019 року о 10 год. 50 хв.

15.01.2019 через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

15.01.2019 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника ОСОБА_5 надійшла заява про відвід головуючого суддю Мартюк А.І., суддів Буравльова С.І., Зубець Л.П. від розгляду справи № 911/1551/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2019 року заяву про відвід головуючого суддю Мартюк А.І., суддів Буравльова С.І., Зубець Л.П. від розгляду справи № 911/1551/18 визнано необґрунтованою. Зупинено провадження у справі № 911/1551/18. Матеріали справи № 911/1551/18 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою для вирішення питання про відвід, відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2019 року заяву представника ОСОБА_5 про відвід суддів Мартюк А.І., Буравльова С.І., Зубець Л.П. у справі №911/1551/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді: Пантелієнка В.О., суддів: Остапенка О.М. Верховця А.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 року відмовлено представнику ОСОБА_5 у задоволенні заяви про відвід суддів Мартюк А.І., Буравльова С.І., Зубець Л.П. від розгляду справи №911/1551/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2019 року поновлено провадження у справі № 911/1551/18, розгляд справи призначено на 13.02.2019 року об 10 год. 30 хв.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

До Господарського суду Київської області 16.07.2018 року звернувся ОСОБА_5 із позовною заявою б/н від 13.07.2018 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал-Київ», ОСОБА_4, ОСОБА_9 про визнання недійним рішення загальних зборів, визнання недійсним договору та скасування реєстраційних дій.

Одночасно з позовом представником позивача подано заяву б/н від 13.07.2018 року про забезпечення позову шляхом: накладення арешту на все майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал-Київ»; встановлення заборони ОСОБА_4 розпоряджатися (продавати, дарувати, передавати чи іншим чином відступати, відчужувати, зменшувати частку, виходити зі складу учасників, передавати у заставу) своєю часткою (її частиною) у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Футбольний клуб «Арсенал-Київ»; встановлення заборони ОСОБА_9 розпоряджатися (продавати, дарувати, передавати чи іншим чином відступати, відчужувати, зменшувати частку, виходити зі складу учасників, передавати у заставу) своєю часткою (її частиною) у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал-Київ».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішення Загальних зборів учасників відповідача-1, оформлені протоколом №15 від 02.09.2016 року є недійсними, а протокол підробленим, оскільки до протоколу занесені неправдиві відомості щодо повідомлення позивача про проведення загальних зборів та щодо присутності позивача на загальних зборах. Крім того, оскільки позивачу належить частка в статутному капіталі відповідача-1 в розмірі 70%, за відсутності позивача на загальних зборах був відсутній кворум, для якого необхідним є наявність не менше 60% голосів учасників Товариства.

Позивач в позові зазначає, що з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань він дізнався, що на підставі оскаржуваного рішення Загальних зборів здійснювався подальший перепродаж його частки і вчинялися відповідні реєстраційні дії щодо внесення змін до установчих документів та відомостей про Товариство.

Зокрема, 09.02.2018 року відповідач-2 відчужив відповідачу-3 частину своєї частки в статутному капіталі Товариства у розмірі 50% статутного капіталу, що становить 12 000 грн., яку раніше незаконно отримав від позивача. У результаті цього частка відповідача-2 була поділена.

Також позивач в позові зазначає, що 06.02.2018 року відповідачем-2, відповідачем-3 та ОСОБА_8 було створено нову компанію з майже аналогічною назвою як у відповідача-1, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал (КИЇВ)», одним із засновників якого є відповідач-1 з розміром внеску в статутний капітал 500 грн.

У зв'язку з чим, позивач стверджує, що відбувається виведення майна з Товариства (відповідача-1), в якому позивач був засновником.

Також, позивач зазначає, що як вбачається з двох Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 112715899 від 02.02.2018 року та № 115284228 від 26.02.2018 року, станом на дату отримання останньої довідки було відчужено нерухоме майно Товариства - об'єкти першої черги будівництва «Центру вищої спортивної майстерності футбольного клубу «Княжа».

З огляду на викладене, позивач стверджує, що існує загроза невиконання рішення суду у справі в разі задоволення позову, оскільки існує ймовірність, що відповідачами надалі будуть вживатись заходи для утруднення поновлення порушених прав та інтересів позивача шляхом перепродажу отриманих на підставі оскаржуваного рішення Загальних зборів часток, їх поділу, розпорядження майном відповідача-1.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.07.2018р. у справі № 911/1551/18 заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову у справі №911/1551/18 задоволено частково. Заборонено ОСОБА_4 (АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) розпоряджатися (продавати, дарувати, передавати чи іншим чином відступати, відчужувати, зменшувати частку, виходити зі складу учасників, передавати у заставу) своєю часткою (її частиною) у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал-Київ» (08325, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Щасливе, вул. Лисенка, буд. 13, ідентифікаційний код юридичної особи: 39116334). Заборонено ОСОБА_9 (АДРЕСА_2) розпоряджатися (продавати, дарувати, передавати чи іншим чином відступати, відчужувати, зменшувати частку, виходити зі складу учасників, передавати у заставу) своєю часткою (її частиною) у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал-Київ» (08325, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Щасливе, вул. Лисенка, буд. 13, ідентифікаційний код юридичної особи: 39116334). В задоволенні решти заяви відмовлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 19 цієї частини.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.137 ГПК України одним із способів забезпечення позову є заборона відповідачу вчиняти певні дії. Пунктом 4 цієї ж статті ГПК України передбачений такий спосіб забезпечення позову як заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Зі змісту ч. 5 ст. 137 ГПК України вбачається, що не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: 1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; 2) емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства; 3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; 4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Предметом позову, який подано заявником до суду є визнання недійсним рішення Загальних зборів учасників ТОВ «Футбольний клуб «Арсенал-Київ», оформлене Протоколом № 15 від 02.09.2016 року, визнання недійсним Договору відчуження частки в статутному капіталі Товариства, укладеного між відповідачем-2 та відповідачем-3, визнання недійсними рішення Загальних зборів учасників Товариства, прийняті на підставі укладеного між відповідачем-2 та відповідачем-3 Договору відчуження частки в статутному капіталі Товариства; скасувати реєстраційні дії, вчинені на підставі перелічених правочинів.

Із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань доданого позивачем до заяви про забезпечення позову вбачається, що 06.02.2018 року відповідачем-2, відповідачем-3 та ОСОБА_8 було створено нову компанію з майже аналогічною назвою як у відповідача-1, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал-Київ», одним із засновників якого є відповідач-1 з розміром внеску в статутний капітал 500 грн.

Також із Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 112715899 від 02.02.2018 року та № 115284228 від 26.02.2018 року, доданих позивачем до заяви про забезпечення позову вбачається, що станом на дату отримання останньої довідки було відчужено нерухоме майно Товариства - об'єкти першої черги будівництва «Центру вищої спортивної майстерності футбольного клубу «Княжа».

Таким чином, позивач вважає, що невжиття заходів до забезпечення позову призведе до подання іншого нового позову про визнання недійсними рішень, оскільки існує загроза невиконання рішення суду у справі в разі задоволення позову, у зв'язку з тим, що існує ймовірність, що відповідачами надалі будуть вживатись заходи для утруднення поновлення порушених прав та інтересів позивача шляхом перепродажу отриманих на підставі оскаржуваного рішення Загальних зборів часток, їх поділу, розпорядження майном відповідача-1.

Аналізуючи вказане, колегія суддів зазначає про те, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, а при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто вжиття заходу забезпечення пов'язуються з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Разом з тим, оскільки у даній справі позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 р. у справі № 910/1040/18.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

За приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року в справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Поняття «ефективний засіб», за висновками Європейського суду з прав людини (рішення від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії»), передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

В ході вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_4 (АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) розпоряджатися (продавати, дарувати, передавати чи іншим чином відступати, відчужувати, зменшувати частку, виходити зі складу учасників, передавати у заставу) своєю часткою (її частиною) у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал-Київ» (08325, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Щасливе, вул. Лисенка, буд. 13, ідентифікаційний код юридичної особи: 39116334) та заборони ОСОБА_9 (АДРЕСА_2) розпоряджатися (продавати, дарувати, передавати чи іншим чином відступати, відчужувати, зменшувати частку, виходити зі складу учасників, передавати у заставу) своєю часткою (її частиною) у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал-Київ» (08325, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Щасливе, вул. Лисенка, буд. 13, ідентифікаційний код юридичної особи: 39116334), може унеможливити поновлення порушеного права заявника, за захистом якого він звернувся до суду з позовом про визнання недійним рішення загальних зборів, визнання недійсним договору та скасування реєстраційних дій..

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України по. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду Київської області від 16.07.2018р. у справі № 911/1551/18 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 255, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області від 16.07.2018р. у справі № 911/1551/18 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/1551/18 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.02.2019.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.І. Буравльов

Л.П. Зубець