ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"22" лютого 2019 р.           м. Київ            Справа № 911/473/19

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., перевіривши матеріали позовної заяви у справі за позовом Київської обласної ради (м. Київ) до Ірпінської міської ради (Київська обл., м. Ірпінь), Виконавчого комітету Ірпінської міської ради (Київська обл., м. Ірпінь), КПП "Теплоенергопостач" Ірпінської міської ради (Київська обл., м. Ірпінь) про визнання протиправними та скасування рішень, витребування із чужого незаконного володіння нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

Київська обласна рада подала до господарського суду позов, згідно з прохальної частини якого просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Ірпінської міської ради від 14.03.2008 №1476-42-V.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Ірпінської міської ради від 30.11.2017 №2948-43-VІІ.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 28.02.2018 №50/16.

4. Витребувати із чужого незаконного володіння нерухоме майно, яке розташоване за адресою: м. Ірпінь, вул. Ярославська, 11 (Ярославська, 9).

Оглянувши зміст позовної заяви та додані до неї документи, господарський суд дійшов висновку, що позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Так, згідно з вимог п. 2 ч. 1 статті 164 ГПК України унормовано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами ч. 1, пп. 2 п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Судовий збір справляється із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів – 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а із позовних вимог немайнового характеру – 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" мінімальний прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року складає 1921,00 грн.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви, позивач звернувся до суду із позовом, в якому міститься три немайнові вимоги про визнання протиправними та скасування рішень, та одна майнова вимога про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, яка помилково оцінена заявником також як немайнова вимога.

Так, у п. 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 зазначено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

У п. п. 2.10, 2.11 вищевказаної постанови Пленуму передбачено, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

На підтвердження оплати позивачем судового збору за вимогами заявленими у позові, останнім надано до суду платіжне доручення № 15 від 31.01.2019 на суму 7684,00 грн, що складає вартість чотирьох немайнових вимог (1921х4).

Натомість доказів, які би свідчили про правильність визначення позивачем ставки судового збору, належного до сплати у зв'язку з подачею позовної заяви з вимогою про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, позивач до суду не подав.

Суд вказує, що єдино відомі дані, з яких можна встановити вартість нерухомого майна, витребувати яке просить позивач, містяться у копії додатку до рішення Київської обласної ради від 28.02.2013 №572-30-VI "Про передачу майна з балансу Комунального підприємства Київської обласної ради "Ірпіньтепломережа" на баланс Комунального підприємства Київської обласної ради "Друкар", проте суд вважає, що даний документ є неналежним доказом, який засвідчує дійсну вартість спірного майна станом на 2019 рік.

При цьому, під дійсною вартістю розуміється "грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості" (п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 №20).

Проаналізувавши тлумачення змісту всіх видів вартості, передбачених пунктом 3 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", слід дійти висновку про те, що поняття "дійсна вартість" є практично тотожним за своїм значенням до закріпленого у вітчизняних національних стандартах поняття "ринкова вартість", під яким розуміється "вартість майна, за яку можливе відчуження об’єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу".

Так, приписами статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачена можливість для встановлення дійсної вартості майна шляхом проведення оцінки майна та складення за її результатами звіту про оцінку майна (акту оцінки майна), про повернення якого просить позивач.

Однак позивач документів, що посвідчують станом на 2019 рік дійсну вартість майна, про витребування якого заявлено позовну вимогу, суду разом з позовною заявою не подав, тому суд вказує, що наразі відсутня можливість визначити суму судового збору, необхідну для сплати позивачем при поданні даного позову.

Водночас слід зазначити, що суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом п. 3 ч. 3 ст. 162 і ст. 163 ГПК України такий обов'язок покладається на позивача.

Окрім того, суд вказує, що у поданій Київською обласною радою позовній заяві, всупереч п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України, відсутнє повне найменування відповідача 3 у справі, що в сукупності з іншими обставинами, встановленими судом при огляді позовних матеріалів, вказує на наявність підстав для постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху у відповідності до ч. 1 ст. 174 ГПК України.

Поряд з іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на той факт, що приписами статті 50 ГПК надано право суду залучити до участі у справі третю особу як на підставі її власної заяви про вступ у справу, так і на підставі заяви учасників справи. З підстав, зазначених у частині другій вищезгаданої статті, господарський суд залучає певну особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, й за відсутності згаданих заяв, на підставі власної ініціативи. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. У будь-якому разі судом виноситься з даного питання ухвала з обов'язковим зазначенням у ній, на стороні кого (позивача чи відповідача) залучається ця третя особа.

Саме лише зазначення в позовній заяві певного підприємства чи організації як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, без вирішення судом питання щодо її допущення або залучення до участі у справі не надає їй відповідного процесуального статусу (п. 1.6 чинної постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18).

Натомість позивачем при зверненні до суду не обгрунтовано підстав залучення Комунального підприємства Київської обласної ради "Друкар", визначеного ним у позовній заяві як третя особа, не заявлено окремого клопотання (чи окремої вимоги згідно з прохальної частини позовної заяви) про залучення його у справу як третю особу, не вказано на стороні кого третя особа має бути залучена у справу та про наявність у неї юридичного інтересу у цій справі, а також не зазначено як рішення суду може вплинути на її права по відношенню до сторін спору.

Також суд звертає увагу позивача про необхідність уточнення ним позовних вимог в частині зазначення дати рішення за №50/16 про визнання протиправним та скасування якого ним заявлено позовну вимогу, оскільки в прохальній частині позовної заяви датою рішення є 28.02.2018, а згідно з долученої в якості додатку до позову копії оскаржуваного рішення, воно датується 27.02.2018.

Вказані недоліки мають бути враховані позивачем при наступному зверненні до суду, в тому числі із заявою про усунення недоліків поданої ним позовної заяви, однак не пізніше ніж до закінчення підготовчого провадження у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам господарського процесуального законодавства, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків шляхом подання до суду належних та допустимих доказів, які підтверджують дійсну (ринкову) вартість нерухомого майна, розташованого за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Ярославська, 11 (Ярославська, 9), та шляхом зазначення у окремій заяві даних щодо повного найменування відповідача 3 у справі.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 3 ст. 162, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. ст. 174, 234 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Київської обласної ради без номера та без дати (вх. номер суду 496/19) залишити без руху.

2. Київській обласній раді протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви.

3. Роз'яснити Київській обласній раді, що в разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з позовною заявою на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/.

Суддя                                 В.М. Антонова