ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2935/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Націонельна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі", м. Балаклія
про стягнення 6916331,47 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов.№14-215 від 19.11.2018 року

відповідача - ОСОБА_2, дов. від 01.03.2018 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Націонельна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі", м. Балаклія, про стягнення з відповідача 2898416,80 грн. основного боргу, 1114061,65 грн. пені, 317419,64 грн. 3% річних та 2586433,38 грн. інфляційних нарахувань за договором купівлі-продажу природного газу № 1837/14-БО-32 від 10 грудня 2013 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31 жовтня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 26 листопада 2018 року на 11:20 годин.

19 листопада 2018 року через канцелярію суду Комунальним підприємством Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" подано відзив (вхідний № 32585) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи. Також Комунальним підприємством Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" було подано клопотання про призначення по справі судової економічної експертизи.

Протокольною ухвалою від 26 листопада 2018 року на підставі статті 177, пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України було відкладено підготовче засідання на 11 грудня 2018 року на 12 годин.

05 грудня 2018 року через канцелярію суду Публічним акціонерним товариством "Націонельна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подано заперечення (вхідний № 34011) на клопотання відповідача, які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

05 грудня 2018 року через канцелярію суду Публічним акціонерним товариством "Націонельна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подано відповідь (вхідний № 34010) на відзив, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 11 листопада 2018 року на підставі статті 177, пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України було відкладено підготовче засідання на 26 грудня 2018 року на 10 годин 20 хвилин.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 грудня 2018 року у задоволенні клопотання відповідача про призначення по справі судової економічної експертизи було відмовлено.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 грудня 2018 року було продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 01 лютого 2019 року.

Протокольною ухвалою від 26 грудня 2018 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 січня 2019 року на 11:00 годин.

Протокольною ухвалою від 14 січня 2019 року на підставі частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні було оголошено перерву до 28 січня 2019 року до 11:00 годин.

16 січня 2019 року через канцелярію суду Комунальним підприємством Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" подано заперечення (вхідний № 1192), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні та у відповіді на відзив відповідача підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивачем невірно розрахована сума основного боргу, пеня, 3% річних та інфляційні втрати, оскільки даний розрахунок не відповідає останньому акту звірки між сторонами. У звязку з відсутністю вини відповідача у несвоєчасному розрахунку за договором та складною економічною ситуацією, що склалася на підприємстві через збитковість послуг теплопостачання, відповідач у разі задоволення позовних вимог просив зменшити суму пені на 90%. Також у відзиві на позовну заяву відповідачем було заявлено клопотання про відстрочення виконання рішення суду на 8 місяців з моменту винесення рішення судом. У наданих доповненнях до відзиву на позовну заяву відповідач зазначає, що він міг сплачувати кошти за поставлений газ відповідно до умов договору виключно з рахунку із спеціальним режимом використання, що був відкритий згідно вимог діючого законодавства, тобто державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу на свій розсуд отриманих від споживачів грошових коштів та полягає в автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами. У звязку з відсутністю вини відповідача у несвоєчасному розрахунку за договором та складною економічною ситуацією, що склалася на підприємстві через збитковість послуг теплопостачання, відповідач у разі задоволення позовних вимог просив зменшити суму пені на 90%. Також у відзиві на позовну заяву відповідачем було заявлено клопотання про відстрочення виконання рішення суду на 8 місяців з моменту винесення рішення судом.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

10 грудня 2013 між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (позивачем, продавцем) та Комунальним підприємством Балаклійської районної ради Балаклійські теплові мережі (відповідачем, покупцем) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1837/14-БО-32.

Відповідно до пункту 1.1. договору купівлі-продажу природного газу № 1837/14-БО-32 продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ.

Згідно пункту 2.1. договору купівлі-продажу природного газу від 10 грудня 2013 року продавець передає покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 3195,8 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями (тис.куб. мметрів).

За умовами пункту 5.1. договору купівлі-продажу природного газу № 1837/14-БО-32 ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ.

Відповідно до пункту 5.2. договору купівлі-продажу природного газу від 10 грудня 2013 року (у редакції додаткової угоди № 7 від 26 грудня 2014 року до договору) ціна за 1000 куб метрів газу становить 5900,00 грн., без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістальними та розподільними трубопроводами - 366,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 73,34 грн.. всього з ПДВ - 440,04 грн. До сплати за 1000 куб метрів природного газу - 6384,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 1276,94 грн., всього з ПДВ - 7661,64.

Згідно пункту 6.1. договору купівлі-продажу природного газу № 1837/14-БО-32, оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ за загальну суму 11425002,19 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких додані до цього позову.

Проте, оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у визначений пункті 6.1. договору купівлі-продажу природного газу від 10 грудня 2013 року строк, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем, розмір якої становив 2898416,80 грн.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до статтей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 624 Цивільного кодексу України встановлено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно пункту 7.2. договору купівлі-продажу природного газу № 1837/14-БО-32, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 договору, він зобов'язується сплатити покупцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 1114061,65 грн. пені обґрунтованими.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення пені на 90% та надання відстрочки виконання рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 233 Господарського кодексу України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Однією з обов'язкових умов застосування статті 233 Господарського кодексу України є дослідження судом майнового стану сторін - і боржника і кредитора, обставини, що обумовили прострочення.

Як встановлено з пояснень відповідача, на підприємстві відповідача -Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" склалася складна економічна ситуація, яка виникла у зв'язку зі збитковістю послуг, що надає підприємство, а саме послуг теплопостачання. Основними причинами тяжкого економічного стану є наступні об'єктивні причини: 1) невідповідність тарифів на послуги теплопостачання; 2) додаткове податкове навантаження підприємства; 3) штрафні санкції на заборгованість, що утворилась у зв'язку з несвоєчасним фінансуванням з Державного бюджету субвенцій на покриття збитків; 4) заборгованість споживачів.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що Комунальне підприємство Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі", є комунальним підприємством, що створено для задоволення потреб споживачів в теплопостачанні, та змушене надавати послуги за вартістю, нижчої від її собівартості, враховуючи складну економічну ситуацію підприємства, та відсутність суми основного боргу, суд визнав за можливе задовольнити клопотання відповідача про зменшення пені на 90% та зменшити суму пені, яка підлягає стягненню з відповідача (1114061,65 грн.) на 90%, що дорівнює1002655,48 грн.

В той же час, суд враховує, що підприємство позивача - Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" має значний обсяг несплаченої дебіторської заборгованості, що призводить до нестачі коштів для здійснення своєї поточної діяльності, у тому числі для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезону.

При цьому, суд бере до уваги, що позивач забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом. Тобто, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як підприємство державного сектору економіки, є об'єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розрахуватись за природний газ, а як наслідок - відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу, може призвести до значних соціально та економічно негативних наслідків для держави.

Підпунктом 4 пункту 3 Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 року № 187, встановлено обов'язок Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для всіх категорій використання природного газу, в тому числі для виробництва електричної енергії такими виробниками, на умовах та у порядку, що визначені даним Положенням.

Несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов'язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду на 8 місяців з моменту його винесення.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 317419,64 грн. 3% річних та 2586433,38 грн. інфляційних нарахувань за договором купівлі-продажу природного газу № 1837/14-БО-32 від 10 грудня 2013 року, суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В той же час, 30 листопада 2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно статті 2 вказаного Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2017 року №93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Відповідно до пункту 14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01 січня 2016 року заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01 липня 2016 року.

Водночас частини 3 стаитті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Таким чином, із правового аналізу наведених норм вбачається, що частина 3 статті 7 зазначеного Закону є нормою прямої дії, при цьому її застосування не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності цим Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

У пункті 1.2 договору сторони узгодили, що газ, який поставляється за цим договором використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями, тому обґрунтованим є застосування частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Аналогічну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 914/3131/15, від 29 січня 2018 року у справі № 904/10745/16 та від 07 лютого 2018 року у справі № 927/1152/16, від 21 вересня 2018 року у справі №904/107/18, від 16 січня 2019 року у справі №905/299/18.

У відповіді на відзив позивач посилався на ту обставину, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідача включено до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. Однак, суд не вбачає підстав для застосування таких вимог до заборгованості, що виникла та погашена до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Зокрема в постанові від 21 вересня 2018 року у справі №904/107/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначав, що до заборгованості, що виникла та погашена до набрання чинності Законом не можуть бути застосовані передбачені Законом правила та вимоги щодо необхідності включення підприємства до Реєстру (реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості). Тому, виконання частини 3 статті 7 Закону не потребує включення відповідача до Реєстру.

Окрім того, на сайті Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України розміщено Реєстр теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії (http://www.minregion.gov.ua/napryamki-diyalnosti/zhkh/reyestr-pidpriyemstv-shho-berut-uchast-u-protseduri-vregulyuvannya-zaborgovanosti/). Вказаний реєстр містить інформацію про включення до Реєстру Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" на підставі Наказу Мінрегіону від 14 грудня 2018 року № 346.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 317419,64 грн. 3% річних та 2586433,38 грн. інфляційних нарахувань відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов*язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 45147,36 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" (64200, Харківська області, м.Балаклія, вул. Алієва, 72; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; код ЄДРПОУ 20077,64 грн. основного боргу, 111406,17 грн. пені та 45147,36 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 1002655,48 грн. пені, 317419,64 грн. 3% річних та 2586433,38 грн. інфляційних нарахувань відмовити.

У задоволенні клопотання Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" про відстрочення виконання рішення суду на вісім місяців з моменту його винесення відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу

Повне рішення складено 25.02.2019 р.

Суддя ОСОБА_3