ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2019 року м.Дніпро Справа № 904/4188/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Березкіна О.В. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Іванова О.Г.

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

Представники сторін

від позивача: Заремба С.В., довіреність №б/н від 02.10.2018 р., адвокат;

представник відповідача не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2018 року у справі № 904/4188/18 ( суддя Назаренко Н.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальне обладнання-Україна", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у сумі 1 210 682,31 грн. за договором поставки № 15-0350-02 від 12.02.2015

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсальне обладнання - Україна" звернувся до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" із позовом про стягнення заборгованості у сумі 1 210 682,31 грн. за договором поставки № 15-0350-02 від 12.02.2015, з яких: 913 320,00 грн. заборгованості за поставний товар, 54 138,71 грн. 3% річних та 243 223,60 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору поставки № 15-0350-02 від 12.02.2015 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2018року у справі № 904/4188/18 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальне обладнання - Україна" - задоволено частково.

Суд стягнув з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальне обладнання - Україна" 913 320,00 грн. (дев'ятсот тринадцять тисяч триста двадцять грн. 00 коп.) заборгованості за поставний товар, 54 138,71 грн. (п'ятдесят чотири тисячі сто тридцять вісім грн. 71 коп.) 3% річних та 222773,91 грн. (двісті двадцять дві тисячі сімсот сімдесят три грн. 91 коп.) інфляційних втрат та витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 17 853,48 грн. (сімнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят три грн. 48 коп.), про що видати наказ.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 20 449,69 грн. - відмовлено.

Судові витрати у сумі 306,75 грн. покладено на позивача.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, відповідач - Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат", оскаржив його до Центрального апеляційного господарського суду, просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що у відповідності з приписами частин 1-2 статті 277 ГПК України є підставою для його скасування.

Апелянт посилається на те, що суд прийняв рішення у спорі за відсутності доказів настання терміну виконання грошового зобов'язання та не застосував норми матеріального права, які підлягали до застосування при вирішенні питання, що входило до предмету доказування по справі.

Зокрема, згідно умов договору та вимог специфікації визначено, що оплата здійснюється протягом семи днів після отримання результатів хімічного аналізу. Оскільки такі результати не отримані, термін оплати поставленого товару, на думку апелянта, не настав.

Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно визначив розмір судового збору в сумі 18 853,48 грн., в той час як виходячи з розміру задоволених позовних вимог, судовий збір підлягав сплаті у сумі 17 853,49 грн.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2018 року у справі № 904/4188/18, призначено до розгляду на 18.02.2019рік.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи відповідача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Просив залишити оскаржуване рішення - без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про дату та місце судового засідання повідомлений в належний спосіб, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомлено.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 ГПК України.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч.3 ст. 202 ГПК України).

Згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.

04.02.2019року на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява відповідача - Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" про визнання позову з клопотання про повернення 50% судового збору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, заслухавши представника позивача, дослідивши заяву відповідача про визнання позову, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсальне обладнання - Україна" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат" (покупець) укладено договір №15-0350-02 від12.02.2015.

Відповідно до п. 1.1 договору Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцеві з метою здійснення господарської діяльності продукцію - проволоку порошкову (найменування виробника вказується в специфікаціях до даного договору), далі за текстом Продукція, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити Продукцію на умовах, викладених в договорі.

Предметом поставки є Продукція з найменуванням, зазначеним в Специфікаціях до даного Договору (п. 1.2 Договору).

Загальна кількість Продукції, яка підлягає поставці, одиниці виміру, асортимент, сортамент, номенклатура визначаються Специфікацією по узгодженню сторін (п. 2.1 Договору).

Ціна на Продукцію встановлюється в національній валюті України, гривнях за одиницю, на умовах, зазначених в Специфікаціях до договору, згідно Правил Інкотермс 2010. Постачальник постачає продукцію у повному обсязі, згідно специфікації та умов договору за ціною та у кількості згідно специфікації. (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 4.1. договору, покупець оплачує продукцію шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника у наступному порядку: - на протязі семи банківських днів з дня поставки на підставі рахунку на оплату, оформленого постачальником.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Умови, строки поставки Продукції, та у випадку необхідності, перелік вантажовідправників, вантажоодержувачів та виробників зазначаються в Специфікаціях до Договору. Поставка Продукції здійснюється на умовах СРТ - склад покупця або EXW - склад постачальника або DDP - склад покупця згідно правил "Інкотермс" в редакції 2010 року (п.п. 5.1, 5.2 Договору).

Пунктом 5.4 Договору визначено, що датою поставки (на умовах CPT/DDP) продукції залізничним транспортом та моментом переходу права власності вважається дата штемпеля на залізничній накладній на станції отримувача. При цьому, охорону продукції на час перевезення організовує постачальник.

Також пунктом 5.5 Договору визначено, що при поставці продукції автотранспортом (на умовах CPT/DDP) датою поставки продукції та моментом переходу права власності вважається дата передачі продукції покупцю на складі покупця, яка вказані у накладній на відпуск продукції. При цьому, охорону продукції на час перевезення організовує постачальник.

Пунктом 5.6 Договору визначено, що при поставці продукції автотранспортом (на умовах EXW) датою поставки продукції та моментом переходу права власності вважається дата передачі продукції покупцю на складі постачальника, які вказані у накладній на відпуск продукції. При цьому, охорону продукції на час перевезення організовує покупець.

Згідно з п. 6.2. договору, постачальник повинен засвідчити якість продукції сертифікатом якості виробника, який надається покупцю разом з продукцією.

Договір вступає в силу з дати його підписання обома сторонами, що визначається датою, визначеною в правому верхньому кутку першої сторінки договору та скріплений печаткою та діє до 31.12.2015 року, а в частині гарантійних зобов'язань - до повного їх виконання (п. 11.1 Договору).

02.12.2015 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до договору №15-0350-02 від 12.02.2015, якою сторони виклали пункт 11.1 договору в наступній редакції: "Договір вступає в силу з дати його підписання обома сторонами, що визначається датою, визначеною в правому верхньому кутку першої сторінки договору та скріплений печаткою та діє до 31.12.2016 року, а в частині гарантійних зобов'язань - до повного їх виконання".

01.09.2016 між сторонами підписано Специфікацію №7, якою сторони угодили найменування, кількість та вартість продукції, яка підлягала поставці, а саме: порошкова проволока з наповнювачем кальцій металевий + сталева дріб ДСТУ 7217:2011 Fe-70%,Ca - 30%, Ш 13мм, оболонка - сталь 08ПС ГОСТ 9045-93; кількість 20,0 тонн, вартість 900 000,00 грн. з ПДВ.

Згідно з умовами п.п. 6,7 специфікації, оплата - по факту поставки, на протязі семи банківських днів після отримання результатів хімічного аналізу. Строк поставки: вересень 2016 року.

Звертаючись до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" із позовом про стягнення заборгованості у сумі 1 210 682,31 грн. за договором поставки № 15-0350-02 від 12.02.2015, з яких: 913 320,00 грн. заборгованості за поставний товар, 54 138,71 грн. 3% річних та 243223,60 грн. інфляційних втрат, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсальне обладнання-Україна" посилався на неналежне виконання Відповідачем умов Договору поставки № 15-0350-02 від 12.02.2015 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Задовольняючи позовні вимоги в сумі 913320,00 грн. (дев'ятьсот тринадцять тисяч триста двадцять грн. 00 коп.) заборгованості за поставний товар, 54138,71 грн. (п'ятдесят чотири тисячі сто тридцять вісім грн. 71 коп.) 3% річних та 222 773,91 грн. (двісті двадцять дві тисячі сімсот сімдесят три грн. 91 коп.) інфляційних втрат, господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв без заперечень продукцію на загальну суму 913320 грн. разом з сертифікатами якості на поставлену продукцію №96/9/2016 та №98/9/2016 (а.с. 24, 33).

Проте, відповідач, у порушення умов договору, не оплатив поставлений товар на зазначену суму, що у відповідності до статті 625 ЦК України є підставою для стягнення 3% річних та інфляційних, проте розмір інфляційних судом був перевірений та стягнутий у розмірі 222 773,91 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв без заперечень продукцію на загальну суму 913 320 грн., що підтверджується видатковими накладними №1731 від 02.09.2016 на суму 454680,00 грн.(а.с.26) та №1733 від 05.09.2016 на суму 458640,00 грн.(а.с.30), а також товарно-транспортними накладними №96/9-16 від 02.09.2016 та №98/9-16 від 05.09.2016 (а.с.27-28, 31-32).

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 4.1. договору, покупець оплачує продукцію шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника у наступному порядку: - на протязі семи банківських днів з дня поставки на підставі рахунку на оплату, оформленого постачальником.

Проте, у порушення умов договору та норм діючого законодавства, відповідач за поставлений товар на суму 913 320 грн. не розрахувався, а тому господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення суми заборгованості у розмірі 913 320 грн. на користь позивача.

При цьому, доводи апелянта про те, що строк оплати товару не настав, у зв'язку з відсутністю результатів хімічного аналізу стосовно спірної партії продукції, суд вважає необґрунтованими, виходячи з такого.

Відповідно до частини 11 статті 1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Положення ч.ч.1, 2 ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що надані позивачем видаткові накладні відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

При цьому, відсутність доказів проведення хімічного аналізу поставленого товару, не може спростовувати фактичне здійснення господарської операції, тим більше, що таке здійснення підтверджується діями відповідача, зокрема, підписанням видаткових та товарно-транспортних накладних.

Разом з тим, норми Цивільного кодексу України не містять застережень, які б звільнили замовника від обов'язку оплатити товар у зв'язку з не проведенням хімічного аналізу поставленого товару.

При цьому слід зазначити, що умови укладеного між сторонами договору поставки не містять застережень щодо порядку та умов виконання хімічного аналізу продукції, поставленої на підставі цього договору.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідач звертався до позивача з вимогами про надання результатів хімічного аналізу.

Крім того, пунктом 7.5 договору визначено, що при невідповідності кількісних та/або якісних показників Продукції виклик представників постачальника для взяття участі у подальшому прийомі товару є обов'язковим. У разі виникнення спірних питань по якості покупець має право залучити для прийому товару по якості експертну організацію товариство з обмеженою відповідальністю "Інспекторат Україна". Результати експертизи по якості оформляються сертифікатом якості (протоколом відбору проб та випробувань) незалежної експертної організації, яка є кінцевим документом при взаєморозрахунках.

Отже, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем від позивача отримано товар неналежної якості. Підстави звільнення відповідача від оплати отриманого від позивача товару відсутні.

Також, суд зазначає, що пунктом 6.2. договору визначено, що постачальник повинен засвідчити якість продукції сертифікатом якості виробника, який надається покупцю разом з продукцією.

З матеріалів справи вбачається, що позивач разом з поставленим товаром надав відповідачу сертифікати якості на поставлену продукцію №96/9/2016 та №98/9/2016 (а.с.24,33).

Відповідно до ст. 666 Цивільного Кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач від приймання продукції не відмовився, товар за вищевказаними накладними прийняв без заперечень.

Згідно з наданими сертифікатами якості на поставлену продукцію №96/9/2016 та №98/9/2016, гарантійний термін зберігання продукції у споживачів - 6 місяців з дати виготовлення, вказаної на ярлику бухти.

При цьому, слід зазначити, що з моменту поставки товару відповідачу (02.09.2016) до звернення позивача до суду (13.09.2018), минуло більш ніж 2 роки, за цей час відповідач жодного разу не звертався до позивача з повідомленням про неможливість проведення хімічного аналізу продукції, поставленої за договором.

Претензії щодо якості товару відповідач позивачу не направляв.

Продукцію на суму 913 320,00 грн. відповідач постачальнику не повернув.

На думку суду, непроведення хімічного аналізу продукції на протязі 2-х років не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України.

Крім того, суд вважає, що невиконання відповідачем хімічного аналізу протягом тривалого строку (більше 2 років) є навмисним невиконанням відповідачем своїх обов'язків за спірним договором.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Оскільки судом встановлено, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, господарський суд першої інстанції також обґрунтовано стягнув на користь позивача 3% річних за період з 14.09.2016 по 05.09.2018 у сумі 54 138,71 грн.

Суд першої інстанції здійснив перевірку розміру інфляційних, заявлених до стягнення позивачем, та обґрунтовано стягнув за період з жовтня 2016 року по вересень 2018 року 222 773,91 грн., а не 243 223,60 грн., як просив позивач з огляду на наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" встановлено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення за період з жовтня 2016 року по вересень 2018 року становлять 222 773,91 грн.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що суд першої інстанції неправильно визначив розмір судового збору, оскільки виходячи з розміру задоволених позовних вимог з відповідача правильно стягнуто судовий збір у сумі 17 853,49 грн.

Інші доводи апеляційної скарги є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно встановив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що у відповідності до статті 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому, колегія суддів під час розгляду апеляційної скарги врахувала заяву відповідача про визнання позову.

Відповідно до статті 46 ГПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

Частиною 2 статті 130 ГПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку, суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику ( заявнику) з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним під час подання відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Як вбачається з платіжного доручення № 16940 від 19 грудня 2018 року, відповідачем за подання апеляційної скарги сплачено 27 240,35 грн., а тому внаслідок визнання ним позову на його користь з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, у розмірі 13620,18 грн.

Керуючись ст.ст. 275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам'янське, Дніпропетровська область - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2018 року у справі № 904/4188/18 ( суддя Назаренко Н.Г.) (повний текст рішення складено 06.12.2018року) - залишити без змін.

Повернути Публічному акціонерному товариству "Дніпровський металургійний комбінат", (м. Кам'янське, Дніпропетровська область,вул.Соборна,18-б,ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДР 05393043) із державного бюджету України судовий збір в сумі 13620,18 грн., перерахований згідно платіжного доручення № 16940 від 19 грудня 2018 року за подання апеляційної скарги ( оригінал якого міститься в матеріалах справи № 904/4188/18 -а.с.193, т.1).

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 20.02.2019року

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г.Іванов