Господарський суд Рівненської області
__________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про вирішення заяви про відвід

21 лютого 2019 р.                      м. Рівне                     Справа №918/597/18

Суддя Качур А.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РАО ГРУП" про відвід судді Марача В.В., у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО СЕВ"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "РАО ГРУП"

про стягнення в сумі 2 000 000,00 грн.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО СЕВ" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "РАО ГРУП" про стягнення 2 000 000,00 грн. заборгованості за договором поставки №1004/02 від 20 квітня 2018 року, позовні вимоги аргументувавши тим, що відповідач взяті на себе зобов'язання щодо поставки товару не виконав, внаслідок чого позивач просить стягнути попередню оплату в сумі 809 935, 00 грн., штрафні санкції за прострочення поставки товару в розмірі 1 173 367, 02 грн. та 16 697, 98 грн. процентів нарахованих на суму попередньої оплати, всього разом 2 000 000, 00 грн.

Ухвалою від 17 вересня 2018 року у справі №918/597/18 відкрито провадження.

Ухвалою суду від 11 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 22 січня 2019 року.

Ухвалою суду від 22 січня 2019 року розгляд справи по суті відкладено на 20 лютого 2019 року.

20 лютого 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю "РАО ГРУП" подано до суду заяву про відвід судді, відповідно до змісту якої відповідач просить відвести суддю Господарського суду Рівненської області Марача В.В. від розгляду справи №918/597/18.

Станом на дату подання заяви про відвід судді - 20 лютого 2019 року, провадження у справі № 918/597/18 перебуває на стадії розгляду справи по суті.

Заявлений відвід представник відповідача мотивує тим, що 22 жовтня 2018 року відповідач звернувся до Господарського суду Рівненської області із заявою про витребування доказів по справі у філії Львівське обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України". Ухвалою Господарського суду Рівненської області вказану заяву про витребування доказів задоволено, однак судом було винесено ухвалу не про витребування доказів, а про відкладення розгляду справи, де додатковим абзацом зазначено про надання банком документів, які просив відповідач.

Однак, 12 листопада 2018 року на адресу суду від банку надійшла відповідь, в якій банком відмовлено в наданні доказів по справі, спираючись на банківську таємницю згідно зі статтею 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Заявник зазначає, що при вирішенні питання щодо витребування доказів судом мало бути встановлено, що без їх витребування з'ясування обставин може бути неповним та всебічним, а отже, ухвала щодо витребування доказів повинна була прийнята з огляду на необхідність дотримання норм чинного законодавства, а після надходження відмови банку в наданні доказів, суд мав би зреагувати процесуально на таку відмову. Зважаючи, що дані документи відіграють ключову роль у вирішенні даної справи, заявник вважає, що суд повинен витребувати докази повторно, правильно процесуально оформивши ухвалу про витребування доказів, або постановити окрему ухвалу про накладення штрафу на посадових осіб банку.

Заявник вважає, що при проведенні підготовчого засідання у справі №918/597/18 банком було грубо порушено норми статей 42, 81 ГПК України в частині неподання витребуваних доказів та норми Закону України "Про банки і банківську діяльність" щодо не виконання вимог ухвали суду, а судом жодних дій вчинено не було.

Заявник також стверджує, що суд такою бездіяльністю позбавив можливості відповідача спростувати позовні вимоги, чим порушив права відповідача, засади рівності, неупередженості та змагальності сторін.

На думку заявника наведені обставини викликають сумнів в неупередженості судді Марача В.В., а відтак у майбутньому може призвести до зневіри в об'єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення в даній справі і, як наслідок, до недовіри громадян щодо їх права на справедливий та неупереджений судовий розгляд. Суддею вже сформована правова позиція, що в свою чергу викликає сумнів в неупередженості та об'єктивності щодо розгляду справи.

Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року провадження у справі зупинено до вирішення питання про відвід судді Марача В.В., матеріали справи разом з заявою про відвід вирішено передати для автоматизованого визначення судді в порядку статті 32 Господарського процесуального кодексу України. В ухвалі суду від 20 лютого 2019 року, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями заява про відвід судді у справі №918/597/18 передана на розгляд судді Качуру А.М.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РАО ГРУП" про відвід судді, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з частиною 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу.

Розглянувши заяву відповідача про відвід судді Марача В.В., суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участь у конкретній справі. Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб'єктивного характеру і стосуватися особистих зв'язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об'єктивного характеру і стосуватися процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з приписами частини 3 статті 38 Господарського процесуального кодексу України, відвід повинен бути вмотивованим.

Заяву про відвід мотивовано тим, що на думку заявника, процесуальні рішення судді щодо витребовування доказів та невжиття заходів процесуального примусу викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є інші обставини (крім зазначених у пунктах 1-4 частини 1 статті 35 ГПК), які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Положеннями частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Беручи до уваги вищенаведені процесуальні норми та підстави, на яких ґрунтується заява про відвід, суд дійшов висновку про відмову задоволенні відводу. Наведені заявником доводи по суті є незгодою з процесуальними діями судді.

Отже, доводи покладені заявником в обгрунтування заяви про відвід не ґрунтуються на положеннях статті 35 Господарського процесуального кодексу України. Обставини викладені в заяві про відвід судді Марача В.В. є об'єктивно безпідставними.

Конституційний Суд України в Рішенні від 11.03.2011р. № 2-рп/2011 "У справі за конституційним поданням 53 народних депутатів України щодо відповідальності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про Вищу раду юстиції" встановив, що надання оцінки вчинених суддею процесуальних дій до винесення ним остаточного рішення у справі є втручанням у здійснення правосуддя, що суперечить Конституції України.

Таким чином, клопотання про відвід судді є необґрунтованим та не підтвердженим належними доказами, а тому в його задоволенні суд відмовляє.

Керуючись статтями 35, 39, 234, 235 ГПК України суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "РАО ГРУП" у задоволенні заяви про відвід судді - Марача В.В. у справі №918/597/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Качур А.М.