РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2019 р.м. ХарківСправа № 922/81/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Чкан Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)
до Комунального підприємства Балалійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" (Харківська обл., м. Балаклія)
про стягнення 29134,73 грн,
за участю представників:

позивача - адв. ОСОБА_1 (довіреність від 19.11.2018);

відповідача - адв. ОСОБА_2 (довіреність від 01.01.2019);

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - позивач) подало Господарському суду Харківської області позовну заяву до Комунального підприємства Балалійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" (надалі - відповідач), в якій просить стягнути з відповідача на свою користь борг у загальній сумі 29134,73 грн, у тому числі: пеню в сумі 10748,15 грн, 3% річних в сумі 2055,73 грн та інфляційні втрати в сумі 16330,85 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує порушенням відповідачем умов п. 6.1 договору №2191/14-КП-32 купівлі-продажу природного газу від 31.01.2014.

Також у цій позовній заяві позивач просить прийняти позовну заяву та здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.01.2019 прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Також вказаною ухвалою вирішено розглядати справу №922/81/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.01.2019 о 12:30 год, про що повідомлено учасників справи.

16.01.2019 відповідач надав відзив на позов, в якому заперечує в повному обсязі проти позовних вимог та просить відмовити позивачу у їх задоволенні, посилаючись на те, що він розрахувався за природний газ, поставлений позивачем на підставі договору №2191/14-КП-32 від 31.01.2014, в повному обсязі станом на 24.11.2016. Відповідач зазначає про те, що 30.11.2016 набув чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", згідно з ч. 3 ст. 7 якого на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

21.01.2019 позивач надав відповідь на відзив, в якій заперечує проти доводів відповідача та просить задовольнити позовні вимоги а повному обсязі, посилаючись на те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідача включено до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а відтак застосування ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є неправомірними.

21.01.2019 позивач надав письмове пояснення по справі щодо письмового уточнення редакції позовних вимог щодо періодів нарахування санкцій та надання інших пояснень, які стосуються виконання вимог суду, в якому вказує, що пеня та 3% річних нараховуються за наступні періоди: за зобовязаннями січня 2014 року - з 15.02.2014 по 26.02.2014; за зобовязаннями листопада 2015 року - з 16.12.2014 по 23.12.2014; за зобовязаннями грудня 2014 року - з 15.01.2015 по 23.11.2016; інфляційні втрати нараховуються за зобовязаннями грудня 2014 року з 01.02.2015 по 31.10.2016.

28.01.2019 у судовому засіданні представник відповідача заявив усне клопотання про долучення до матеріалів справи акту звірки розрахунків за період з 01.01.2014 по 31.12.2018.

28.01.2019 протокольною ухвалою було задоволено усне клопотання представника відповідача про доручення до матеріалів справи акту звірки розрахунків за період з 01.01.2014 по 31.12.2018.

28.01.2019 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.02.2019 о 14:30 год, про що ухвалою суду від 28.01.2019 повідомлено сторін.

13.02.2019 у судовому засіданні представник позивача підтримує позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні від 13.02.2019 заперечує проти задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

31.01.2014 між позивачем та відповідачем був укладений договір №2191/14-КП-32 купівлі-продажу природного газу (надалі - договір), за яким продавець (позивач) зобов'язався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець (відповідач) зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ) на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ), (далі - споживачам покупця).

Пунктом 2.1 договору сторони узгодили обсяги газу, що мають бути поставлені за договором. Так, продавець передає покупцеві у період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 367,6 тис куб м, у тому числі зазначено по місяцях кварталів.

Згідно з п. 3.3 договору приймання - передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання - передачі газу.

Пунктом 3.4 зазначеного договору сторони визначили, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа повертає покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, який підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 5.1 договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ.

Згідно з п. 5.2 вказаного договору ціна за 1000 куб м газу становить 3113,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки за затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 278,00 грн, ПДВ - 20% - 57,40 грн, всього з ПДВ - 344,40 грн.

До сплати за 1000 куб м природного газу - 3462,26 грн, крім того ПДВ - 20% - 692,45 грн, всього з ПДВ - 4154,71 грн.

Пунктом 6.1 договору сторони визначили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа включно місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 11 договору, цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2014 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Також між сторонами були укладені додаткові угоди №1 від 29.04.2014, №2 від 20.05.2014, №3 від 13.06.2014, №4 від 09.09.2014, №5 від 27.11.2014 та №6 від 26.12.2014 до договору, в яких сторони узгодили змінити п. 5.2 статті 5 "Ціна газу" договору, а саме: з 01.04.2014 ціна за 1000 куб м газу становить 4020,00 грн, до сплати за 1000 куб м природного газу з ПДВ - 5264,88 грн; з 01.05.2014 - ціна становить 4724,00 грн, до сплати з ПДВ - 6208,18 грн; з 01.06.2014 - 4724,00 грн, до сплати з ПДВ - 6222,22 грн; з 01.09.2014 - 4874,00 грн, до сплати з ПДВ - 6405,82 грн; з 01.11.2014 - 5100,00 грн, до сплати з ПДВ - 6682,44 грн та з 01.12.2014 ціна за 1000 куб м газу становить 5900,00 грн, до сплати за 1000 куб м природного газу з ПДВ - 7661,64 грн.

На виконання умов договору №2191/14-КП-32 купівлі-продажу природного газу від 31.01.2014 позивач протягом січня - грудня 2014 року поставив, а відповідач прийняв імпортований природний газ на загальну суму 1080834,96 грн, що підтверджується копіями актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 за січень 2014 року на суму 188083,81 грн, від 28.02.2014 за лютий 2014 року на суму 148219,36 грн, від 31.03.2014 за березень 2014 року на суму 99775,41 грн, від 30.04.2014 за квітень 2014 року на суму 35659,03 грн, від 31.10.2014 за жовтень 2014 року на суму 47031,50 грн, від 30.11.2014 за листопад 2014 року на суму 215468,59 грн та від 31.12.2014 за грудень 2014 року на суму 346597,26 грн, що підписані та скріплені печатками обох сторін, а також газорозподільною організацією.

Відповідач за поставлений протягом січня - грудня 2014 року природний газ розрахувався в повному обсязі станом на 24.11.2016, що підтверджується сальдо по підприємству КП БРР "Балаклійські теплові мережі" та довідки по операціях з 01.01.2014 по 31.12.2017 по договору №2191/14-КП-32, а також копією акту звірки розрахунків за період з 01.01.2014 по 31.12.2018 по договору №2191/14-КП-32 (а.с. 116 - 117).

Разом з тим, відповідачем проводилися розрахунки за поставлений позивачем природний газ несвоєчасно, заборгованість відповідачем сплачувалась з порушенням строків, встановлених умовами договору (п. 6.1 договору).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України встановлює обовязковість договору для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаного позивач нарахував відповідачу пеню в загальній сумі 10748,15 грн та 3% річних в загальній сумі 2055,73 грн за зобовязаннями: січня 2014 року - з 15.02.2014 по 26.02.2014; листопада 2015 року - з 16.12.2014 по 23.12.2014 та за зобовязаннями грудня 2014 року - з 15.01.2015 по 23.11.2016.

Позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати за зобовязаннями грудня 2014 року - з 01.02.2015 по 31.10.2016 в загальній сумі 16330,85 грн.

Відповідач у відзиві на позов та повноважний представник відповідача у судових засіданнях проти позову заперечує в повному обсязі, посилаючись на норми Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VIII (далі - Закон).

30.11.2016 набрав чинності Закон, яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно з ст. 2 Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною першою статті 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України №93 від 21.02.2017 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Так, відповідно до п. 14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Водночас ч. 3 ст. 7 Закону, якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що ч. 3 ст. 7 Закону є нормою прямої дії, при цьому застосування приписів ч. 3 ст. 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (про що повідомило і Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України у межах своєї компетенції).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №927/1152/16, в якій, зокрема, забезпечуючи єдність судової практики у застосуванні норм матеріального права Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду висловив свою позицію щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що призвело до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість за поставлений природний газ, що використовувався відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими субєктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ) (п. 1.2 договору), погашена останнім в повному обсязі станом на 24.11.2016, тобто до набрання чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

На момент звернення до суду з даним позовом (29.12.2018 - штемпель відділення поштового звязку на конверті, в якому було направлено позовну заяву з додатками на адресу господарського суду) у позивача були відсутні правові підстави для нарахування та стягнення пені за загальний період з 15.02.2014 по 23.11.2016 в сумі 10748,15 грн, 3% річних за загальний період з 15.02.2014 по 23.11.2016 в сумі 2055,73 грн та інфляційних за період з 01.02.2015 по 31.10.2016 в сумі 16330,85 грн, внаслідок неналежного виконання відповідачем грошових зобовязань за договором №2191/14-КП-32 купівлі-продажу природного газу від 31.01.2014, оскільки, виходячи з змісту ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до 30 листопада 2016 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані - підлягають списанню з 30 листопада 2016 року.

Виходячи з викладеного, у господарського суду відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 1 - 3, 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", статтями 73, 74, 76 - 80, 86, 123, 129, 165, 166, 232, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.02.2019 р.

Суддя ОСОБА_3

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://court.gov.ua/.