ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2019 р. Справа№ 910/939/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Калатай Н.Ф.

Мартюк А.І.

за участю секретаря судового засідання: Цибульського Р.М.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 31.01.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 21.06.2016 (повний текст складено 11.07.2016)

у справі №910/939/16 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні

інвестиції" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування

вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Національні

інвестиції"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Стандарт"

про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Національні інвестиції" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Національні інвестиції" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОР СТАНДАРТ" про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів, а саме: зобов'язання відповідача повернути документи, отримані згідно актів прийому-передачі за Договорами про відступлення права вимоги №193-10 від 04.09.2015, №240-14 від 04.09.2015, №201-15 від 04.09.2015, №202-15 від 04.09.2015, №203-15 від 04.09.2015, №204-15 від 04.09.2015, №205-15 від 04.09.2015, №106-15 від 04.09.2015, №445-12 від 04.09.2015, №273-14 від 04.09.2015, №242-14 від 04.09.2015, №279-14 від 04.09.2015, №27-08 від 30.04.2015, №37-15 від 28.08.2015, №90-15 від 30.04.2015, №177-08 від 31.03.2015, №338-11 від 30.09.2014, №510-10 від 30.04.2015, №384-10 від 30.04.2015, №289-13 від 11.03.2015.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Правління Національного банку України від 17.09.2015 № 613 Публічне акціонерне товариство "Банк "Національні інвестиції" віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі вказанї постанови, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 172 від 17.09.2015 про запровадження з 18.09.2015 тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Національні інвестиції" - Волощука І.Г., начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможних банків. Під час здійснення тимчасової адміністрації було здійснено перевірку правочинів (у т.ч. договорів), вчинених (укладених) протягом 1 року з дня запровадження тимчасової адміністрації банку, та виявлено ряд правочинів, укладених між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" (позивач, банк) та ТОВ «Фактор Стандарт» (фактор, відповідач) щодо відступлення права вимоги, а саме: Договори про відступлення права вимоги №193-10 від 04.09.2015, №240-14 від 04.09.2015, №201-15 від 04.09.2015, №202-15 від 04.09.2015, №203-15 від 04.09.2015, №204-15 від 04.09.2015, №205-15 від 04.09.2015, №106-15 від 04.09.2015, №445-12 від 04.09.2015, №273-14 від 04.09.2015, №242-14 від 04.09.2015, №279-14 від 04.09.2015, №27-08 від 30.04.2015, №37-15 від 28.08.2015, №90-15 від 30.04.2015, №177-08 від 31.03.2015, №338-11 від 30.09.2014, №510-10 від 30.04.2015, №384-10 від 30.04.2015, №289-13 від 11.03.2015, які є нікчемними з підстав, визначених пунктами 2, 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Невід'ємною частиною кожного з таких договорів є акти приймання - передачі документації, згідно яких банк передав відповідачу оригінали та копії документів кредитних справ позичальників. Позивач в обґрунтування позову посилався на наступні обставини. Фактор на момент укладення договорів відступлення був кредитором банку за відповідним договором банківського рахунку, на якому обліковувались належні фактору кошти. Станом на дати оплати ціни відступлення за договорами відступлення на рахунку фактора в ПАТ "Банк "Національні інвестиції" обліковувались кошти, достатні для здійснення оплати, отже, на момент оплати фактор був кредитором банку. Зокрема, кошти надійшли на рахунок фактора з поточних рахунків інших осіб, відкритих в ПАТ "Банк "Національні інвестиції". Отже, всі перерахування коштів на транзитний рахунок за відступлення прав вимоги, відповідно до умов договорів відступлення, здійснювались клієнтами - кредиторами банку в межах його балансу. Таким чином, банк не отримав реальних грошових надходжень на оплату відступлених майнових вимог, при цьому, фактор набув право вимоги на активи банку - майнові права кредитора. Таким чином, позивач вказував, що банк до дня визнання його неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним і виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, що зазначено у п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як ознака нікчемності правочину.

Крім того, позивач посилався на те, що фактор на дати укладення договорів відступлення був кредитором банку за відповідним договором банківського рахунку № НОМЕР_30. Станом на дати оплати ціни відступлення за договорами відступлення на рахунку фактора в банку обліковувались кошти, достатні для здійснення оплати, отже, на момент оплати фактор був кредитором банку. Значний розмір коштів на поточному рахунку фактора обумовлював ризик повного або часткового незадоволення вимог цього кредитора (у разі прийняття рішення щодо ліквідації банку); умови договору відступлення, укладеного між банком та фактором, прямо передбачають передачу контрагенту, що є одночасно кредитором банку, майнових прав за кредитними договорами та надає фактору переваги перед іншими кредиторами. Таким чином, позивач наголошує, що окремому кредитору було передано майно (майнові права вимоги) банку, через що ним отримано переваги, не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами банку, що згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є ознакою нікчемності спірних правочинів.

Додатково позивач вказував на те, що:

- документи, які стосуються кредитного договору № 106-15 від 07.04.2015, було передано згідно акту приймання - передачі документів до договору відступлення права вимоги № 106-15/15-Ф від 04.09.2015, між банком і фактором - не укладався;

- засновником відповідача є ТОВ «Сеньйораж», одним із засновників якого ОСОБА_3, який є позичальником банку згідно кредитного договору № 445-12 від 28.11.2012, право вимоги за яким відступлено на користь фактора за договором відступлення права вимоги № 445-12/15-Ф від 04.09.2015, і одночасно ОСОБА_4 станом на 01.09.2015 перебував на посаді провідного фахівця управління безпеки ПАТ "Банк "Національні інвестиції".

- згідно кредитного договору № 106-15 від 07.04.2015 позичальником є ОСОБА_5, і право вимоги по договору відступлено на користь фактора за договором відступлення права вимоги № 106-15 від 04.09.2015, а станом на 01.09.2015 ОСОБА_5 перебував на посаді Директора департаменту кредитування ПАТ "Банк "Національні інвестиції" та входив до складу учасників банку та приймав у ньому пряму участь;

- згідно кредитного договору № 201-15 від 03.09.2015 позичальником є ОСОБА_6, і право вимоги по договору відступлено на користь фактора за договором відступлення права вимоги № 201-15/15-Ф від 04.09.2015, а станом на 01.09.2015 ОСОБА_6 перебував на посаді Директора департаменту кредиту заступника начальника відділу обробки і аналізу інформації Управління фінансового моніторингу ПАТ "Банк "Національні інвестиції".

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що обумовлені ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ознаки нікчемності відповідних правочинів, укладених між банком та відповідачем - відсутні та не підтверджуються належними доказами. Зокрема, в період з 30.09.2014 по 04.09.2015 між відповідачем та банком укладено договори відступлення права вимоги, і на момент укладення договорів банк не був визнаний ні проблемним, ні неплатоспроможним у відповідності до Закону України «Про банки і банківську діяльність», а тому укладення зазначених у позові договорів відбулось в період господарської діяльності учасників спору. Відповідачем була здійснена повна оплата по укладеним договорам відступлення права вимоги, за виключенням договору про відступлення права вимоги № 338-11/14-Ф від 30.09.2014, борг за яким складає 359 368, 42 грн. (сплачено 2 104 773, 20 грн.). Таким чином, банк не здійснював безоплатного відчуження майна на користь відповідача, не приймав на себе зобов'язання перед позивачем без встановлення обов'язку позивача щодо вчинення відповідних майнових дій, не відмовлявся від власних майнових вимог. В п. 2.1.1 договорів відступлення права вимог зазначається про те, що відповідач зобов'язаний сплатити позивачу суми, які зазначені у договорах, що спростовує твердження про безоплатність договорів відступлення. Права вимоги відповідачем за кредитним договорами оплачені за номінальною вартістю кредиту на дати оплати або з дисконтом не більше ніж на 10% від розміру наявної заборгованості боржників по кредиту. Крім того, 18 придбаних відповідачем прав вимоги за кредитними договорами - не забезпечені заставами. Відповідач зазначає, що позивачем не наведено доказів в підтвердження того, що укладення оспорюваних правочинів з відповідачем мало наслідком визнання банку неплатоспроможним, як не доведено і того, що внаслідок укладення договорів відступлення права вимоги, за якими передбачена оплата, здійснено погашення заборгованості боржників практично в повному обсязі перед банком, стало неможливим виконання грошових зобов'язань перед кредиторам, навпаки, укладення відповідних договорів стало підставою для погашення дебіторської заборгованості банку. Крім того, внаслідок укладення договорів відступлення не виникли жодні зобов'язання щодо забезпечення вимог, прийняті банком перед відповідачем у вигляді застави, поруки, гарантії, притримання, факторингу, тощо. Також, відповідач наголошував, що ним було перераховано банку за відступлення прав вимоги загалом 75 349 538,58 грн., що підтверджується банківськими виписками.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 (повний текст складено 11.07.2016) у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог мотивовано недоведеністю позивачем наявності правових підстав для віднесення договорів відступлення прав вимоги до нікчемних на підставі п.п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при винесенні рішення порушено норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції було прийнято при неповному дослідженні доказів та з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Зокрема, скаржник посилався на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано, що:

- станом на дату оплати ціни відступлення за договорами відступлення на рахунку фактора в банку обліковувались кошти, достатні для здійснення оплат, отже, на момент оплати ціни відступлення за договорами, відповідач був кредитором банку; факт здійснення перерахунку коштів за відступлення прав вимоги визнавався відповідачем;

- значний розмір коштів на поточному рахунку фактора обумовлював ризик повного або часткового незадоволення вимог цього кредитора (у разі прийняття рішення щодо ліквідації банку), умови договорів відступлення укладених між банком та фактором, прямо передбачають передачу контрагенту, що є одночасно кредитором банку, майнових прав за кредитними договорами та надає фактору переваги перед іншими кредиторами - юридичними особами. Законами або внутрішніми документами банку таких пільг або переваг для фактора - не передбачено;

- фактору було передано майно (майнові права) банку, через що окремими кредиторами банку отримано переваги, не встановлені для них законодавством чи внутрішніми документами банку, що згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено як ознака нікчемності правочину;

- договори відступлення укладені з порушенням Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з наданням контрагентові переваг (пільг) прямо не передбачених для нього чинним законодавством чи внутрішніми документами банку, у зв'язку з чим у відповідача наявний обов'язок повернути документи, отримані за нікчемними правочинами.

Також, скаржник посилався на те, що ряд доводів не було оцінено судом першої інстанції, зокрема стосовно пов'язаності посадових осіб банку з відповідачем та його засновником, а також те, що ряд кредитних договорів (№ 201-15, № 202-15, № 203-15, № 204-15, № 205-15) було укладено 03.09.2015, а 04.09.2015 право вимоги за цими договорами було відступлено на користь фактора.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2016 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 у справі №910/939/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Кропивної Л.В., судді: Чорна Л.В., Зеленін В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 23.08.2016.

10.08.2018 через канцелярію суду від позивача надійшли:

- додаткові пояснення, в яких позивач в обгрунтування своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги посилався на відомості Звіту від 30.06.2016, складеного аудиторською фірмою ТОВ «Інтер-Аудит»;

- додаткові пояснення з посиланням на аналогічні спори.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.08.2016, у зв'язку з перебуванням судді Зеленіна В.О. у відпустці, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Чорна Л.В., Суховий В.Г.

23.08.2016 до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 23.08.2016 судом оголошено перерву до 14.09.2016.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2016, у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці, змінено та сформовано наступний склад колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), судді Суховий В.Г., Смірнова Л.Г.

14.09.2016 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких відповідач проти доводів апеляційної скарги - заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що відповідає приписам норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідач наголошував на тому, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов правомірного висновку про відсутність ознак нікчемності правочинів з підстав, передбачених п. 2, п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", неналежності формування позовних вимог.

В судовому засіданні 14.09.2016 судом оголошено перерву до 02.11.2016.

02.11.2016 через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких позивач наголошував на відсутності правових підстав для зупинення провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Стандарт" про зупинення апеляційного провадження у справі №910/939/16 - задоволено, провадження у справі №910/939/16 зупинено до набрання законної сили рішення у справі №826/25471/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Стандарт" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Національні інвестиції", що розглядається Окружним адміністративним судом міста Києва.

10.08.2018 до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, у зв'язку з прийняттям 05.07.2018 постанови Київським апеляційним адміністративним судом у справі №826/25471/15.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2018 поновлено апеляційне провадження у справі №910/939/16, розгляд справи призначено на 13.09.2018.

10.09.2018 до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач зазначав, що за результатами проведеної уповноваженою особою Фонду перевірки, було виявлено, що правочини про відступлення права вимоги, укладені між банком та відповідачем, містять ознаки нікчемності, передбачені ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Крім того, позивач посилався на те, що правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною 2 статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий відповідний наказ. Наслідки нікчемності правочину також наступають для сторін в силу вимог закону.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2018, у зв'язку із перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці, для розгляду справи змінено та сформовано колегію суддів у складі: Кропивна Л.В.(головуючий), судді: Пономаренко Є.Ю., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 у справі №910/939/16 до провадження у визначеному складі суддів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 в судовому засіданні оголошено перерву до 11.10.2018.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Згідно п. 8 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25.06.2018 року в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд, ідентифікаційний код 42262953.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті "Голос України" №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації від 20.09.2018 №475, за актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу №910/939/16 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 у справі №910/939/16 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 справу № 910/939/16 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 прийнято до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Калатай Н.Ф., розгляд справи призначено на 10.01.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2019 оголошено перерву в судовому засіданні до 24.01.2019, а ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2019 оголошено перерву в судовому засіданні до 31.01.2019

Представник скаржника в судовому засіданні 31.01.2019 підтримав доводи апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні 31.01.2019 представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як таке, що ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджується, що між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФАКТОР СТАНДАРТ" (новий кредитор) було укладено наступні договори:

- договір про відступлення права вимоги № 193-10/15-Ф укладений 04.09.2015 р. між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 13.05.2010 р. № 193-10, укладеним між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ОСОБА_8

- договір про відступлення права вимоги № 240-14/15-Ф укладений 04.09.2015 р. між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 31.10.2014 р. № 240-14, укладеним між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ОСОБА_9

- договір про відступлення права вимоги № 201-15/15-Ф укладений 04.09.2015 р. між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 03.09.2015 р. № 201-15, укладеним між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ОСОБА_6

- договір про відступлення права вимоги № 202-15/15-Ф укладений 04.09.2015 р. між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та TOB "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 03.09.2015 р. № 202-15, укладеним між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ОСОБА_10

- договір про відступлення права вимоги № 203-15/15-Ф укладений 04.09.2015 р. між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 03.09.2015 р. № 203-15, укладеним між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ОСОБА_11

- договір про відступлення права вимоги № 204-15/15-Ф укладений 04.09.2015 р. між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 03.09.2015 р. № 204-15, укладеним між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ОСОБА_12

- договір про відступлення права вимоги № 205-15/15-Ф укладений 04.09.2015 р. між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 03.09.2015 р. № 205-15, укладеним між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ОСОБА_13

- договір про відступлення права вимоги № 106-15 укладений 04.09.2015 р. між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 07.04.2015 р. № 106-15, укладеним між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ОСОБА_14

- договір про відступлення права вимоги № 445-12/15-Ф укладений 04.09.2015 р. між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 28.11.2012 р. № 445-12, укладеним між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ОСОБА_4

- договір про відступлення права вимоги № 273-14/15-Ф укладений 04.09.2015 р. між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 27.11.2014 р. № 273-14, укладеним між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ОСОБА_15

- договір про відступлення права вимоги № 242-14/15-Ф укладений 04.09.2015 р. між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 31.10.2014 р. № 242-14, укладеним між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ОСОБА_15

- договір про відступлення права вимоги № 279-14/15-Ф укладений 04.09.2015 р. між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 04.12.2014 р. № 279-14, укладеним між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ОСОБА_16

- договір про відступлення права вимоги № 27-08/15-Ф укладений 30.04.2015 р. між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 05.01.2008 р. № 27-08, укладеним між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ОСОБА_17

- договір про відступлення права вимоги № 37-15/15-Ф укладений 28.08.2015 р. між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 10.02.2015 р. № 37-15, укладеним між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ОСОБА_18

- договір про відступлення права вимоги № 90-15/15-Ф укладений 30.04.2015 р. між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 26.03.2015 р. № 90-15, укладеним між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ОСОБА_17

- договір про відступлення права вимоги № 177-08/15-Ф укладений 31.03.2015 р. між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 21.03.2008 р. № 177-08, укладеним між АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ОСОБА_19

- договір про відступлення права вимоги № 289-13/15-Ф укладений 11.03.2015 р. між AT "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 13.09.2014 р. № 289-13, укладеним між AT "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ОСОБА_20

- договір про відступлення права вимоги № 338-11/14-Ф укладений 30.09.2014 р. між AT "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 27.09.2011 р. № 338-1 1, укладеним між AT "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ОСОБА_21

- договір про відступлення права вимоги № 384-10/15-Ф укладений 30.04.2015 р. між AT "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 29.09.2010 р. № 384-10, укладеним між AT "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ОСОБА_17

- договір про відступлення права вимоги № 510-10/15-Ф укладений 30.04.2015 р. між AT "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "ФАКТОР СТАНДАРТ" щодо передачі останньому права вимоги за Кредитним договором від 24.12.2010 р. № 510-10, укладеним між AT "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ТОВ "АКВАТІКА- ШВЕСТ" (надалі - договори про відступлення права вимоги).

Згідно з умовами вищенаведених договорів відступлення права вимоги, первісним кредитором на виконання умов вищезазначених договорів про відступлення права вимоги було передано, а новим кредитором отримано документи, що засвідчують дійсність права вимоги, про що складено акти приймання-передачі документації, в яких зафіксовано передачу документів, а саме:

- оригінал Кредитного договору №193-10 від 04.09.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_22;

- оригінал Додаткових угод №1 - №10 до Кредитного договору №193-10 від 04.09.2015;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №193-10 від 04.09.2015;

- балансові виписки по рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2;

- оригінал Кредитного договору №240-14 від 31.10.2014, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_9;

- оригінал Додаткових угод №1 - №2 до Кредитного договору №240-14 від 31.10.2014;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору № 240-14 від 31.10.2014;

- балансові виписки по рахунках НОМЕР_3, НОМЕР_4;

- оригінал Кредитного договору №201-15 від 03.09.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_6;

- Інші документи кредитної справи до Кредитного договору №201-15 від 03.09.2015;

- оригінал Кредитного договору №202-15 від 03.09.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_10;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №202-15 від 03.09.2015;

- оригінал Кредитного договору №203-15 від 03.09.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_11;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №203-15 від 03.09.2015;

- оригінал Кредитного договору №204-15 від 03.09.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_12;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №204-15 від 03.09.2015;

- оригінал Кредитного договору №205-15 від 03.09.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_13;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №205-15 від 03.09.2015;

- оригінал Кредитного договору №106-15 від 07.04.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_14;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №106-15 від 07.04.2015;

- оригінал Кредитного договору №445-12 від 28.11.2012, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_4;

- оригінали Додаткових угод №1 - №3 до Кредитного договору №445-12 від 28.11.2012;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №445-12 від 28.11.2012;

- оригінал Кредитного договору №273-14 від 27.11.2014, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_15;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №273-14 від 27.11.2014;

- оригінал Кредитного договору №242-14 від 31.10.2014, укладеного між АІ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_15;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №242-14 від 31.10.2014;

- оригінал Кредитного договору №279-14 від 04.12.2014, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_16;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №279-14 від 04.12.2014;

- оригінал Кредитного договору № 27-08 від 15.01.2008, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_17;

- оригінали Додаткових угод №1 - №15 до Кредитного договору №27-08 від 15.01.2008;

- балансові виписки по рахунках № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8,НОМЕР_9;

- оригінал Кредитного договору №37-15 від 10.02.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_18;

- оригінал Додаткової угоди №1 до Кредитного договору №37-15 від 10.02.2015;

- балансові виписки по рахунках № НОМЕР_10, № НОМЕР_11, НОМЕР_12;

- оригінал Кредитного договору №90-15 від 26.03.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_17;

- балансові виписки по рахунках № НОМЕР_10, № НОМЕР_11;

- оригінал Кредитного договору №177-08 від 21.03.2008, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_23;

- балансові виписки по рахунках № НОМЕР_13, № НОМЕР_14;

- оригінал Кредитного договору №338-11 від 27.09.2011, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_24;

- балансові виписки по рахунках НОМЕР_16, № НОМЕР_15;

- оригінал Кредитного договору №510-10 від 24.12.2010, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТІКА-ІНВЕСТ";

- оригінали додаткових угод №1 - 6 до Кредитного договору №510-10 від 24.12.2010;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №510-10 від 24.12.2010;

- балансові виписки по рахунках № НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20;

- оригінал Кредитного договору №384-10 від 29.09.2010, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_17;

- оригінали додаткових угод №1 - 9 до Кредитного договору №384-10 від 29.09.2010;

- балансові виписки по рахунках № НОМЕР_21, № НОМЕР_22, № НОМЕР_23, № НОМЕР_24;

- оригінал Кредитного договору №289-13 від 13.09.2013, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_20;

- оригінали додаткових угод №1 та №2 до Кредитного договору №289-13 від 13.09.2013;

- балансові виписки по рахунках НОМЕР_25, № НОМЕР_26, № НОМЕР_27, № НОМЕР_28, № НОМЕР_29.

Крім того, відповідачем для долучення до матеріалів справи було надано оригінал банківської виписки по рахунку відповідача № НОМЕР_30, в якій відображено операції щодо віднесення на рахунок банку грошових коштів за відступлення прав вимоги за договорами відступлення права вимоги, загалом на суму 75 349 538, 58 грн.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" неплатоспроможний банк - це банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Положеннями статті 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" від 07.12.2000 № 2121-III передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 613 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНКУ "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" до категорії неплатоспроможних" Банк віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.09.2015 прийнято рішення № 172 про запровадження з 18 вересня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Банк. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" призначено начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волощука Ігоря Григоровича. Тимчасову адміністрацію в Банк було запроваджено строком на 3 місяці з 18 вересня 2015 по 17 грудня 2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України №853 від 01.12.2015 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №214 від 02.12.2015р. "Про початок процедури ліквідації АТ "Банк "Національні інвестиції" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з якими розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції", призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора, строком на 2 роки: з 03.12.2015 по 02.12.2017 включно.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №2230 від 31.05.2017, яким змінено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговано повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції", і призначено такою особою Лульо Іллю Вікторовича з 06.06.2017.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.11.2017 № 4967 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Банк «Національні інвестиції» та делегування повноважень ліквідатора», продовжено строк здійснення ліквідації АТ «Банк «Національні інвестиції» на 1 рік по 02.12.2018 включно.

За твердженнями позивача, договори про відступлення права вимоги є нікчемними в силу приписів п. 2, 7 ч. З ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки, банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним і виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим. З огляду на наведені вище обставини, Публічне акціонерне товариство "Банк "Національні інвестиції" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" звернулось до суду з вимогами про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів.

Статтею 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою вказаного нормативно-правового акту є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частиною 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що наказом тимчасової адміністрації AT "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" від 25.09.2015 року № 38 "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)", наказом тимчасової адміністрації AT "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" від 16.10.2015 року Л: 51-0с "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів договорів" визнано нікчемними договори про відступлення права вимоги, укладені між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФАКТОР СТАНДАРТ".

Банк направив відповідачу повідомлення за вих. № 3819/03 від 08.10.2015 року та за вих. № 3928/03 від 23.10.2015 року щодо нікчемності правочинів з вимогою про повернення отриманих відповідачем документів щодо повернення оригіналів та копій документів, що були отримані відповідачем на підставі зазначених правочинів. Вказані повідомлення були отримані відповідачем 12.10.2015 та 26.10.2015 відповідно, що підтверджується повідомленням про вручення.

При цьому, у разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни (ч. 5 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

За приписами ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Суд першої інстанції не погодився з посиланнями позивача на наявність правових підстав для віднесення договору відступлення права вимоги до нікчемних на підставі п.п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". В свою чергу, суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні матеріали справи в порядку апеляційного перегляду справи, не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає висновки суду першої інстанції необґрунтованими з огляду на наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, відповідач на момент укладення договорів відступлення був кредитором банку за відповідним договором банківського рахунку № НОМЕР_30, на якому обліковувались належні фактору кошти і станом на дати оплати ціни відступлення за договорами відступлення на рахунку фактора відповідача в ПАТ "Банк "Національні інвестиції" обліковувались кошти, достатні для здійснення оплати, отже, на момент оплати відповідач був кредитором банку.

Вказані відомості підтверджуються даними банківської виписки по рахунку відповідача № НОМЕР_30, в якій відображено операції щодо віднесення на рахунок банку грошових коштів за відступлення прав вимоги за договорами відступлення права вимоги, загалом на суму 75 349 538,58 грн., проведені у відповідний період укладення договорів відступлення права вимоги, і згідно відомостей виписки по рахунку відповідні кошти надійшли на рахунок фактора з поточних рахунків інших осіб, відкритих в ПАТ "Банк "Національні інвестиції", а тому всі перерахування коштів на транзитний рахунок за відступлення прав вимоги, відповідно до умов договорів відступлення, здійснювались клієнтами - кредиторами банку в межах його балансу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується, що позивач не отримав реальних грошових надходжень на оплату відступлених майнових вимог за договорами відступлення прав вимоги, при цьому, відповідач набув право вимоги на активи банку - майнові права кредиторів за кредитними договорами. Таким чином, позивач до дня визнання його неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним і виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, що згідно з п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є ознакою нікчемності вчинених правочинів.

Щодо посилань позивача на нікчемність оспорюваних правочинів відступлення права вимоги з посиланням на п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з приписами п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у випадку якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Учасниками спору не заперечувалось, що між позивачем та відповідачем укладено договір банківського рахунку, за умовами якого позивачем відповідачу було відкрито рахунок № НОМЕР_30.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд (ч. 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України), проте, банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (ч. 2 ст. 1066 Цивільного кодексу України).

Статтею 1074 Цивільного кодексу України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1089 Цивільного кодексу України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Отже, зобов'язальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського рахунка, мають майново-грошовий характер, а відтак, у цьому випадку відповідач є кредитором позивача за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами.

Вказаного висновку дійшов Верховний суд України в постановах від 25.03.2015 у справі № 910/9232/14 (3-24гс15) та від 01.04.2015 у справі №910/5560/14.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до приписів чинного законодавства, у випадку ліквідації банку залишки грошових коштів на рахунках юридичних осіб не гарантуються, а задовольняються у порядку черговості, встановленої Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, відповідач на момент укладення договорів відступлення був кредитором банку за відповідним договором банківського рахунку № НОМЕР_30, на якому обліковувались належні фактору кошти і станом на дати оплати ціни відступлення за договорами відступлення на рахунку фактора відповідача в ПАТ "Банк "Національні інвестиції" обліковувались кошти, достатні для здійснення оплати, отже, на момент оплати відповідач був кредитором банку.

При цьому, залишки грошових коштів на рахунках юридичних осіб не гарантуються державою. Натомість, вимоги кредитора - юридичної особи - задовольняються при ліквідації банку у встановленій чинним законодавством черговості.

За даними банківської виписки по рахунку відповідача № НОМЕР_30, на вказаному рахунку на момент вчинення відповідних правочинів обліковувались відповідні грошові кошти, що обумовлювало ризик повного або часткового незадоволення /невиконання вимог такого кредитора (у разі прийняття рішення про ліквідацію банку); умови договору відступлення, укладеного між банком та фактором, прямо передбачають передачу контрагенту, що є одночасно кредитором банку, майнових прав за кредитними договорами та надає відповідачу переваги перед іншими кредиторами.

Водночас відповідач, будучі кредитором позивача за укладеним з ним договором банківського рахунку та розрахувавшись за договорами відступлення прав вимоги з відкритого у позивача рахунку № НОМЕР_31, фактично, в рахунок погашення майнових вимог, отримав від позивача майнові вимоги до боржників за кредитними договорами та, відповідно, враховуючи віднесення позивача до категорії неплатоспроможних, отримав переваги щодо задоволення майнових вимог перед іншими кредиторами позивача, які (переваги) не встановлені для відповідача законодавством чи внутрішніми документами позивача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачу, як окремому кредитору було передано майно (майнові права вимоги) банку, через що ним отримано переваги, не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами банку, що згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є ознакою нікчемності вчинених правочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Виходячи з приписів чинного законодавства, віднесення до нікчемних правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку з підстав, встановлених ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відбувається лише за умови віднесення банку до категорії неплатоспроможних, тобто не в будь-якому випадку, а існують певні умови, а відтак, фактично, питання щодо наявності підстав для віднесення таких правочинів до нікчемних має вирішуватись саме виходячи з обставин перебування банку у процедурі виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем було доведено належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні ст. ст. 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність правових підстав для віднесення договорів відступлення прав вимоги до нікчемних на підставі п.п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Довод скаржника про те, що документи, які стосуються кредитного договору № 106-15 від 07.04.2015, було передано згідно акту приймання - передачі документів до договору відступлення права вимоги № 106-15/15-Ф від 04.09.2015 , який між банком і фактором, не укладався - судом апеляційної інстанції відхиляється, з огляду на те, що матеріали справи містять копію договору відступлення права вимоги № 106-15/15-Ф від 04.09.2015, засвічену представником позивача як таку, що відповідає оригіналу, і на вказаному договорі містяться підписи керівників позивача та відповідача, які посвідчені печатками обох сторін.

При цьому, судом апеляційної інстанції приймаються до уваги доводи скаржника про те, що:

- засновником відповідача є ТОВ «Сеньйораж», одним із засновників якого ОСОБА_3, який є позичальником банку згідно кредитного договору № 445-12 від 28.11.2012, право вимоги за яким відступлено на користь фактора за договором відступлення права вимоги № 445-12/15-Ф від 04.09.2015, і одночасно ОСОБА_4 станом на 01.09.2015 згідно наявного штатного розпису перебував на посаді провідного фахівця управління безпеки ПАТ "Банк "Національні інвестиції".

- згідно кредитного договору № 106-15 від 07.04.2015 позичальником є ОСОБА_5, і право вимоги по договору відступлено на користь фактора за договором відступлення права вимоги № 106-15 від 04.09.2015, а станом на 01.09.2015 ОСОБА_5 згідно наявного штатного розпису перебував на посаді Директора департаменту кредитування ПАТ "Банк "Національні інвестиції" та входив до складу учасників банку та приймав у ньому пряму участь;

- згідно кредитного договору № 201-15 від 03.09.2015 позичальником є ОСОБА_6, і право вимоги по договору відступлено на користь фактора за договором відступлення права вимоги № 201-15/15-Ф від 04.09.2015, а станом на 01.09.2015 ОСОБА_6 згідно наявного штатного розпису перебував на посаді Директора департаменту кредиту заступника начальника відділу обробки і аналізу інформації Управління фінансового моніторингу ПАТ "Банк "Національні інвестиції".

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2018 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.01.2018 про задоволення позову - скасовано, провадження у справі за адміністративним позовом ТОВ «Фактор Стандарт» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Національні інвестиції» про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Національні інвестиції» про віднесення до нікчемних правочинів (договорів), укладених між ТОВ «Фактор Стандарт» та ПАТ «Банк «Національні інвестиції» щодо відступлення прав вимоги за кредитними договорами, наказу Уповноваженої особи від 16.10.2015 № 51-ОС в частині, що стосується правочинів за участю ТОВ «Фактор Стандарт» - закрито у зв'язку з висновками суду про непідвідомчість спору судам адміністративної юрисдикції.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Стосовно наданого позивачем в обгрунтування своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги Звіту від 30.06.2016, складеного аудиторською фірмою ТОВ «Інтер-Аудит», суд апеляційної інстанції враховує, що вказаний звіт складено на замовлення позивача вже після проголошення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, у зв'язку з чим вказаний Звіт не приймається судом апеляційної інстанції під час перегляду оскаржуваного рішення в якості доказу.

Стаття 215 Цивільного кодексу України встановлює, що:

- підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1);

- недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ч. 2);

- якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3).

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" фонд:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Правові наслідки недійсності правочину встановлені статтею 216 Цивільного кодексу України. Так, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

З огляду на те, що за наслідками розгляду справи в межах доводів апеляційної скарги суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для віднесення договорів відступлення прав вимоги до нікчемних на підставі п.п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому позовні вимоги ПАТ "Банк "Національні інвестиції" про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів підлягають задоволенню, а саме: щодо зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Стандарт" повернути Публічному акціонерному товариству "Банк "Національні інвестиції" отримані згідно актів прийому-передачі документи:

. - оригінал Кредитного договору №193-10 від 04.09.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_22;

- оригінал Додаткових угод №1 - №10 до Кредитного договору №193-10 від 04.09.2015;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №193-10 від 04.09.2015;

- балансові виписки по рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2;

- оригінал Кредитного договору №240-14 від 31.10.2014, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_9;

- оригінал Додаткових угод №1 - №2 до Кредитного договору №240-14 від 31.10.2014;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору № 240-14 від 31.10.2014;

- балансові виписки по рахунках НОМЕР_3, НОМЕР_4;

- оригінал Кредитного договору №201-15 від 03.09.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_6;

- Інші документи кредитної справи до Кредитного договору №201-15 від 03.09.2015;

- оригінал Кредитного договору №202-15 від 03.09.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_10;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №202-15 від 03.09.2015;

- оригінал Кредитного договору №203-15 від 03.09.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_11;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №203-15 від 03.09.2015;

- оригінал Кредитного договору №204-15 від 03.09.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_12;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №204-15 від 03.09.2015;

- оригінал Кредитного договору №205-15 від 03.09.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_13;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №205-15 від 03.09.2015;

- оригінал Кредитного договору №106-15 від 07.04.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_14;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №106-15 від 07.04.2015;

- оригінал Кредитного договору №445-12 від 28.11.2012, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_4;

- оригінали Додаткових угод №1 - №3 до Кредитного договору №445-12 від 28.11.2012;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №445-12 від 28.11.2012;

- оригінал Кредитного договору №273-14 від 27.11.2014, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_15;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №273-14 від 27.11.2014;

- оригінал Кредитного договору №242-14 від 31.10.2014, укладеного між АІ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_15;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №242-14 від 31.10.2014;

- оригінал Кредитного договору №279-14 від 04.12.2014, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_16;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №279-14 від 04.12.2014;

- оригінал Кредитного договору № 27-08 від 15.01.2008, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_17;

- оригінали Додаткових угод №1 - №15 до Кредитного договору №27-08 від 15.01.2008;

- балансові виписки по рахунках № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8,НОМЕР_9;

- оригінал Кредитного договору №37-15 від 10.02.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_18;

- оригінал Додаткової угоди №1 до Кредитного договору №37-15 від 10.02.2015;

- балансові виписки по рахунках № НОМЕР_10, № НОМЕР_11, НОМЕР_12;

- оригінал Кредитного договору №90-15 від 26.03.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_17;

- балансові виписки по рахунках № НОМЕР_10, № НОМЕР_11;

- оригінал Кредитного договору №177-08 від 21.03.2008, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_23;

- балансові виписки по рахунках № НОМЕР_13, № НОМЕР_14;

- оригінал Кредитного договору №338-11 від 27.09.2011, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_24;

- балансові виписки по рахунках НОМЕР_16, № НОМЕР_15;

- оригінал Кредитного договору №510-10 від 24.12.2010, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТІКА-ІНВЕСТ";

- оригінали додаткових угод №1 - 6 до Кредитного договору №510-10 від 24.12.2010;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №510-10 від 24.12.2010;

- балансові виписки по рахунках № НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20;

- оригінал Кредитного договору №384-10 від 29.09.2010, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_17;

- оригінали додаткових угод №1 - 9 до Кредитного договору №384-10 від 29.09.2010;

- балансові виписки по рахунках № НОМЕР_21, № НОМЕР_22, № НОМЕР_23, № НОМЕР_24;

- оригінал Кредитного договору №289-13 від 13.09.2013, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_20;

- оригінали додаткових угод №1 та №2 до Кредитного договору №289-13 від 13.09.2013;

- балансові виписки по рахунках НОМЕР_25, № НОМЕР_26, № НОМЕР_27, № НОМЕР_28, № НОМЕР_32.

Надаючи правову оцінку належності способу захисту прав позивача, слід зважати й на його ефективність з точки зору і статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним».

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вимоги позивача про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів, а саме: щодо зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Стандарт" повернути Публічному акціонерному товариству "Банк "Національні інвестиції" отримані згідно актів прийому-передачі документи, підлягають задоволенню саме з урахуванням ефективності способу обраного позивачем захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції за результатами перегляду справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги, встановив, що висновки суду першої інстанції зроблені з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи, а також суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з огляду на що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, найшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв'язку з чим на підставі п. 1-4 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України оскаржуване рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку з прийняттям нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Пунктом 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат наступним чином: за подачу позову судовий збір в розмірі 1 378, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а за подачу апеляційної скарги судовий збір в розмірі 1 515, 80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь скаржника.

Керуючись ст.ст. 13 14, 73, 74, 76, 169, 269, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 (повний текст складено 11.07.2016) у справі №910/939/16 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 у справі №910/939/16 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" задовольнити в повному обсязі.

3. Застосувати наслідки недійсності нікчемних правочинів, а саме зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Фактор Стандарт" (; 04116, м. Київ, вул. Старокиївська, буд. 10) повернути Публічному акціонерному товариству "Банк "Національні інвестиції" (; 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 54) отримані згідно актів прийому-передачі документи:

. - оригінал Кредитного договору №193-10 від 04.09.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_22;

- оригінал Додаткових угод №1 - №10 до Кредитного договору №193-10 від 04.09.2015;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №193-10 від 04.09.2015;

- балансові виписки по рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2;

- оригінал Кредитного договору №240-14 від 31.10.2014, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_9;

- оригінал Додаткових угод №1 - №2 до Кредитного договору №240-14 від 31.10.2014;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору № 240-14 від 31.10.2014;

- балансові виписки по рахунках НОМЕР_3, НОМЕР_4;

- оригінал Кредитного договору №201-15 від 03.09.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_6;

- Інші документи кредитної справи до Кредитного договору №201-15 від 03.09.2015;

- оригінал Кредитного договору №202-15 від 03.09.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_10;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №202-15 від 03.09.2015;

- оригінал Кредитного договору №203-15 від 03.09.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_11;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №203-15 від 03.09.2015;

- оригінал Кредитного договору №204-15 від 03.09.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_12;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №204-15 від 03.09.2015;

- оригінал Кредитного договору №205-15 від 03.09.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_13;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №205-15 від 03.09.2015;

- оригінал Кредитного договору №106-15 від 07.04.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_14;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №106-15 від 07.04.2015;

- оригінал Кредитного договору №445-12 від 28.11.2012, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_4;

- оригінали Додаткових угод №1 - №3 до Кредитного договору №445-12 від 28.11.2012;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №445-12 від 28.11.2012;

- оригінал Кредитного договору №273-14 від 27.11.2014, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_15;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №273-14 від 27.11.2014;

- оригінал Кредитного договору №242-14 від 31.10.2014, укладеного між АІ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_15;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №242-14 від 31.10.2014;

- оригінал Кредитного договору №279-14 від 04.12.2014, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_16;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №279-14 від 04.12.2014;

- оригінал Кредитного договору № 27-08 від 15.01.2008, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_17;

- оригінали Додаткових угод №1 - №15 до Кредитного договору №27-08 від 15.01.2008;

- балансові виписки по рахунках № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8,НОМЕР_9;

- оригінал Кредитного договору №37-15 від 10.02.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_18;

- оригінал Додаткової угоди №1 до Кредитного договору №37-15 від 10.02.2015;

- балансові виписки по рахунках № НОМЕР_10, № НОМЕР_11, НОМЕР_12;

- оригінал Кредитного договору №90-15 від 26.03.2015, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_17;

- балансові виписки по рахунках № НОМЕР_10, № НОМЕР_11;

- оригінал Кредитного договору №177-08 від 21.03.2008, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_23;

- балансові виписки по рахунках № НОМЕР_13, № НОМЕР_14;

- оригінал Кредитного договору №338-11 від 27.09.2011, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_24;

- балансові виписки по рахунках НОМЕР_16, № НОМЕР_15;

- оригінал Кредитного договору №510-10 від 24.12.2010, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТІКА-ІНВЕСТ";

- оригінали додаткових угод №1 - 6 до Кредитного договору №510-10 від 24.12.2010;

- інші документи кредитної справи до Кредитного договору №510-10 від 24.12.2010;

- балансові виписки по рахунках № НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20;

- оригінал Кредитного договору №384-10 від 29.09.2010, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_17;

- оригінали додаткових угод №1 - 9 до Кредитного договору №384-10 від 29.09.2010;

- балансові виписки по рахунках № НОМЕР_21, № НОМЕР_22, № НОМЕР_23, № НОМЕР_24;

- оригінал Кредитного договору №289-13 від 13.09.2013, укладеного між АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ОСОБА_20;

- оригінали додаткових угод №1 та №2 до Кредитного договору №289-13 від 13.09.2013;

- балансові виписки по рахунках НОМЕР_25, № НОМЕР_26, № НОМЕР_27, № НОМЕР_28, № НОМЕР_29.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Стандарт" (; 04116, м. Київ, вул. Старокиївська, буд. 10) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" (; 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 54) суму сплаченого судового збору 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім)грн. 00 коп. за подачу позовної заяви.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Стандарт" (; 04116, м. Київ, вул. Старокиївська, буд. 10) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" (; 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 54) суму сплаченого судового збору 1 515 (одну тисячу п'ятсот п'ятнадцять) грн. 80 коп. за подачу апеляційної скарги.

6. Матеріали справи № 910/939/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді Н.Ф. Калатай

А.І. Мартюк

Повний текст постанови складено 20.02.2019