ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2019 р. м.Львів Справа №907/884/17

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб

суддів Г.Т. Кордюк,

Н.М. Кравчук,

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.

за участю представників сторін:

позивача:адвоката Попович А.А. (довіреність від 01.02.2019 б/н), Томинець В.В. (керівника) в режимі відеоконференції; адвоката Станька М. М. (довіреність від 08.01.2019 №007Др-4-0119),

відповідача: Трускавецької Д.І. в режимі відеоконфереції (довіреність від 02.01.2019 №24.08-07/08),

розглянувши апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради від 13.04.2018 №757/35.10-04

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 13.03.2018, повний текст рішення складено 28.03.2018,

у справі №907/884/17 (суддя: Васьковський О.В.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатгаз Збут", м. Ужгород

до відповідача: Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради, м. Ужгород

про стягнення 1 105 327,29 грн заборгованості за надані послуги газопостачання пільговим категоріям населення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ТОВ «Закарпатгаз Збут» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради, найменування якого змінено на Департамент праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради, про стягнення 1 105 327,29 грн заборгованості за договором №5/55DZKz285-17 від 19.01.2017 на фінансування пільг та субсидій населення за надані послуги газопостачання пільговим категоріям населення у жовтні 2017року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно із Законом України «Про ринок природного газу», постанов Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 та від 22.03.2017 № 187 позивач є єдиним постачальником природного газу для побутових споживачів Закарпатської області, у т.ч. пільгових категорій споживачів. 19.01.2017 позивач уклав з відповідачем договір № 5/55DZKz285-17 від 19.01.2017 на фінансування пільг та субсидій населення, за умовами якого відповідач зобов'язаний відшкодовувати позивачу витрати, пов'язані з реалізацією газу пільговим категоріям населення. У жовтні 2017року позивач поставив газ пільговим категорія населення на загальну суму 1 105 327,29грн. В порушення норм чинного законодавства та умов договору № 5/55DZKz285-17 від 19.01.2017 відповідач не підписав акт звіряння розрахунків за надані позивачем послуги з газопостачання пільговим категоріям населення у жовтні 2017 року та не відшкодував витрат за поставлений газ пільговим категоріям населення, його заборгованість становить 1 105 327,29 грн.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 13.03.2018 у справі №907/884/17 позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 1 105 327,29 грн заборгованості та 16 579,91 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивоване ст.ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 617, 625 ЦК України, ст.ст. 48, 89,102 БК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про державні соціальні стандарти», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2492, Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компетенцій», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 №20, Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, Порядком надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 389, постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива».

При задоволенні позову суд виходив з того, що єдиним нормативним актом, який встановлює дату початку та закінчення опалювального періоду для пільгових категорій споживачів, які використовують природний газ для індивідуального опалення, є Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2492 (далі - Кодекс ГРС). Відтак дійшов висновку, що в розрахунках вартості послуг до спірних правовідносин застосовується строк опалювального періоду з 01 жовтня по 30 квітня включно, тому позивачем правомірно проведені розрахунки витрат на газопостачання пільговим категоріям споживачів за повний місяць.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в позові.

Відповідач вказує, що в акті звіряння за жовтень 2017 року позивач неправомірно провів нарахування пільг на оплату газопостачання за повний місяць (з 01 жовтня по 31 жовтня включно). Зазначає, що правовідносини щодо фінансування пільг та субсидій врегульовані бюджетним законодавством , до якого Кодекс ГРС не відноситься, і він не може застосовуватися до спірних правовідносин.

Скаржник вказує, що згідно із ч.1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні, зокрема, газопостачанням, є комунальною послугою.

Посилаючись на п.2 ч.3 ст.16 названого Закону, відповідач вказує, що комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерви на міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами місцевих рад, місцевими державними адміністраціями , виходячи з кліматичних умов.

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26.10.2017 № 329 опалюваний сезон 2017-2018 років в м. Ужгород розпочато з 26.10.2017.

Відповідач зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 також передбачено, що рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчими органами місцевих рад.

Разом з тим, відповідач вказує, постанова Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 ( з наступними змінами і доповненнями) передбачає опалювальний період для домогосподарств з індивідуальним опалення з 16 жовтня по 15 квітня включно.

Крім того, відповідач посилається на лист Міністерства соціальної політики України від 10.10.2017 року №19799/0/2-17/20, згідно з яким управління соціального захисту населення, як головні розпорядники бюджетних коштів, спрямованих на надання пільг, відшкодовують підприємствам витрати за надані пільги на оплату газопостачання на індивідуальне опалення у неповні місяці опалювального періоду з урахуванням тривалості опалювального періоду з 16 жовтня по 15 квітня включно.

Таким чином, відповідач вважає, що витрати за надані пільги на оплату газопостачання на індивідуальне опалення у жовтні 2017 року ( в м. Ужгород відсутнє централізоване опалення) повинні нараховуватися з 16 по 31 жовтня 2017 року, а не за повний місяць. Оскільки позивач неправомірно провів нарахування за повний місяць, акт звірки не був підписаний і відповідно до ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України органами Державного казначейства України не обліковано зобов'язання відповідача щодо виплати пільг позивачеві за жовтень 2017 року, заборгованість відповідача перед позивачем не виникла.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує доводи відповідача, вважає апеляційну скаргу безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 у справі № 907/884/17 (колегія суддів у складі: головуючого судді Малех І.Б., суддів Давид Л.Л., Плотніцького Б.Д.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача.

Ухвалою від 27.08.2018 найменування відповідача змінено на Департамент праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради.

У зв'язку з ліквідацією Львівського апеляційного господарського суду та створенням Західного апеляційного господарського суду, який розпочав свою роботу з 03.10.2018, на виконання ст. 31 ГПК України справи, які перебували в провадженні Львівського апеляційного господарського суду, передано до Західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 (колегія у складі: головуючого судді Хабіб М.І., суддів Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д.) апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 04.12.2018.

У зв'язку з тимчасовою непрацездатністю члена колегії судді Плотніцького Б.Д. повторним автоматизованим розподілом справи між суддями (протокол від 03.12.2018) до складу колегії замість судді Плотніцького Б.Д. введено суддю Кордюк Г.Т.

Ухвалою від 04.12.2018 розгляд справи відкладено на 15.01.2019.

В судовому засіданні 15.01.2019 оголошено перерву до 05.02.2019.

У судовому засіданні 05.02.2019 представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, надав усні пояснення , просив скасувати рішення, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Представники позивача заперечили доводи скаржника з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, Західний апеляційний господарський суд встановив наступне.

ТОВ «Закарпатгаз Збут» (постачальник) та Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради (платник) уклали договір на фінансування пільг та субсидій населення №5/55DZKz285-17 від 19.01.2017, предметом якого є врегулювання відносини сторін щодо фінансування пільг та субсидій, пов'язаних зі споживанням побутовими споживачами (населенням) природного газу.

Згідно з п. 1.2. договору постачальник здійснює постачання природного газу побутовим споживачам (населенню), а платник здійснює фінансування пільг та субсидій, пов'язаних із споживанням природного газу побутовими споживачами (населенням), що мають право на пільги і субсидії.

Розрахунки між сторонами проводяться згідно з актами звіряння розрахунків (п. 1.3 договору).

Загальна сума договору визначається в Додатку №1 до цього договору та підлягає коригуванню , виходячи з обсягів фактичного споживання газу, які відображаються актах звіряння розрахунків( коригуючих актах),та підписуються сторонами( п.1.4 договору).

Постачальник зобов'язується щомісячно до 25 числа надавати платнику розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці згідно з формою « 2-пільга», разом з актами звіряння розрахунків по пільгах ( п.2.1.3 договору).

Платник зобов'язується до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем споживання побутовими споживачами (населенням) природного газу, повертати постачальнику два оригінальні примірники підписаних актів звіряння розрахунків (коригуючих актів) за надані побутовим споживачам послуги, на які надаються пільги (п. 2.2.5 договору).

Платник зобов'язується здійснювати перерахування коштів, передбачених на фінансування пільг та субсидій, згідно з ЗУ "Про Державний бюджет України на 2017 рік", які відповідають витратам постачальника, пов'язаним з реалізацією газу побутовим споживачам (населенню), які мають відповідні пільги та субсидії( п.2.2.2 договору).

Згідно з пунктом п. 8.1. договір набирає чинності з 01.01.2017 року та діє в частині реалізації газу до 31.12.2017 року, а в частині проведення розрахунків за газ щодо фінансування пільг та субсидій для населення - до їх повного виконання.

Додатком 1 до договору визначено заплановану суму на фінансування пільг населенню на 2017 рік у розмірі 9 700 000,00грн, у т.ч. на жовтень - 350 000,00грн.

Міністерство соціальної політики України листом від 10.10.2017 року №19799/0/2-17/20 довело до відома структурних підрозділів з питань соціальної політики населення, що з метою забезпечення рівних умов для розрахунку пільг і субсидій дати початку та завершення опалювального періоду для надання зазначених видів соціальної підтримки мають бути однаковими. У зв'язку з цим управління соціального захисту населення, як головні розпорядники бюджетних коштів, спрямованих на надання пільг, відшкодовують підприємствам витрати за надані пільги на оплату газопостачання на індивідуальне опалення у неповні місяці опалювального періоду з урахуванням тривалості опалювального періоду з 16 жовтня по 15 квітня включно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача щодо проведення розрахунків за надані послуги з газопостачання у жовтні 2017року, та надав відповідачу розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг з газопостачання ( на підігрів води, приготування їжі та опалення) пільговим категоріям населення м. Ужгород за жовтень 2017року, на загальну суму 1 105 064,27грн за формою « 2-пільга», а також акти звіряння розрахунків по пільгах. В цих розрахунках вказано, що нарахування проведені за 31 день, тобто за повний місяць (т.1, а.с. 14 , 18-79).

Відповідач актів звіряння не підписав, повернув їх позивачу разом із розрахунками з тих підстав, що витрати за надані пільги на оплату газопостачання на індивідуальне опалення у неповні місяці опалювального періоду відшкодовуються з урахуванням тривалості опалювального періоду з 16 жовтня по 15 квітня включно. Відтак просив їх привести у відповідність до цього періоду ( т.1,а.с.98, 99).

Названі обставини стали підставою для звернення позивача до суду про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1 105 064,27грн за надані послуги з газопостачання у жовтні 2017 року пільговим категоріям населення м. Ужгород.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

За приписами ст. 5 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року N 2017-III ( далі -Закон N 2017-III) державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 9 Закону N 2017-III державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів плати за житло і житлово-комунальні послуги, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло.

До їх числа відносяться, зокрема, гранична норма оплати послуг з утримання житла, житлово-комунальних послуг залежно від отримуваного доходу; соціальна норма житла та нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії малозабезпеченим громадянам.

Згідно із статтею 19 цього Закону виключно законами України визначаються, зокрема, пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання.

Відповідно до статей 5 і 9 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» від 6 серпня 2014 р. N 409, пунктом 3 якої установлено соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії, зокрема, у разі використання природного газу для індивідуального опалення - 5,0 куб. метрів природного газу на 1 кв. метр опалюваної площі на місяць в опалювальний період.

Згідно із ст.1 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року N 1875-IV ( далі - Закон N 1875-IV) комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні, зокрема, газопостачанням у порядку, встановленому законодавством; кількісний показник житлово-комунальних послуг - одиниця виміру для обчислення обсягу отриманої споживачем послуги, визначена відповідно до вимог нормативів; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

За приписами п.2 ч.3 ст. 16 Закону N 1875-IV комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами.

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26.10.2017 № 329 опалюваний сезон 2017-2018 років в м. Ужгород розпочато з 26.10.2017.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 21 Закону N 1875-IV виконавець має право отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг і повертати їх у разі ненадання таких послуг чи пільг.

Частиною 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України встановлено, що бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. N 117 затверджено Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, який складається з баз даних Мінсоцполітики, Міністерства соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.

Пунктом 14 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. N 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 1997 р. N 1050) з наступними змінами і доповненнями, встановлено, що розмір субсидії на опалювальний сезон для домогосподарств, які використовують природний газ/електричну енергію для індивідуального опалення, розраховується з 16 жовтня по 15 квітня включно.

Міністерство соціальної політики України листом від 10.10.2017 року №19799/0/2-17/20 довело до відома структурних підрозділів з питань соціальної політики населення, що з метою забезпечення рівних умов для розрахунку пільг і субсидій дати початку та завершення опалювального періоду для надання зазначених видів соціальної підтримки мають бути однаковими. Витрати за надані пільги на оплату газопостачання на індивідуальне опалення у неповні місяці опалювального періоду відшкодовуються з урахуванням тривалості опалювального періоду з 16 жовтня по 15 квітня включно.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач уклали договір на фінансування пільг та субсидій населення №5/55DZKz285-17 від 19.01.2017, предметом якого є врегулювання відносини сторін щодо фінансування пільг та субсидій, пов'язаних зі споживанням побутовими споживачами (населенням) природного газу.

На виконання п.2.1.3 договору позивач надав відповідачу розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг з газопостачання пільговим категоріям населення м. Ужгород за жовтень 2017року, на загальну суму 1 105 064,27грн за формою « 2-пільга», а також акти звіряння розрахунків по пільгах.

Згідно з розрахунками позивача він нарахував витрати на газопостачання пільговим категоріям населення на підігрів води, приготування їжі та опалення за 31 день, тобто за повний місяць, у зв'язку з чим відповідач не підписав актів звіряння розрахунків, повернув розрахунки та акти для визначення витрат на опалення з урахуванням тривалості опалювального періоду з 16 жовтня по 31 жовтня включно.

Суд першої інстанції визнав правомірними розрахунки позивача, вказавши, що нормативним актом, який встановлює дату початку та закінчення опалювального періоду з 1 жовтня по 30 квітня включно для пільгових категорій споживачів, які використовують природний газ для індивідуального опалення, є Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2492( Кодекс ГРС).

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

З аналізу названих вище норм законодавства випливає, що постачання газу для населення, у т.ч. пільговим категоріям населення, є комунальною послугою. Пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг та критерії їх надання визначаються виключно законами України. Соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії, формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства.

Поряд з тим, Кодекс ГРС визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об'єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників ( статті 2, 3 Кодексу ГРС).

Однак, Кодекс ГРС не встановлює соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, не встановлює обсягу комунальних послуг, порядку та критеріїв їх надання, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії. Більше того, Кодекс ГРС не встановлює дату початку та закінчення опалювального періоду з 1 жовтня по 30 квітня для пільгових категорій споживачів( населення), які використовують природний газ для індивідуального опалення. Він містить лише визначення терміну «опалювальний період - з 1 жовтня по 30 квітня включно» (пункт 4 глави 1 розділу І), який не може застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг та критерії їх надання визначаються виключно законами України, а соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії, формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Крім того, з рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26.10.2017 № 329 вбачається, що погодні умови в м. Ужгород у жовтні 2017року були теплими, оскільки надали можливість розпочати опалюваний сезон 2017-2018 років лише з 26.10.2017, що дає підстави для висновку, що пільгові категорії населення не використовували газ для індивідуального опалення з 01.10.2017 і послуги з постачання газу для індивідуального опалення пільговим категоріям споживачів( населення) не могли надаватися з 01.10.2017.

Слід також зазначити, що за умовами п.1.4 договору загальна сума договору визначається в Додатку №1 до цього договору та підлягає коригуванню , виходячи з обсягів фактичного споживання газу, які відображаються актах звіряння розрахунків (коригуючих актах), та підписуються сторонами.

Додатком 1 до договору визначено заплановану суму на фінансування пільг населенню на жовтень 2017року - 350 000,00грн, в той час як позивач подав розрахунки витрат, пов'язані з наданням пільг за жовтень 2017 року, на суму 1 105 327,29 грн, що більше ніж у 3 рази перевищує заплановану суму. При цьому з матеріалів справи не вбачається наявності об'єктивних причин для збільшення фактичного споживання газу пільговими категоріями населення, зокрема, для опалення.

У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року N 3-рп/2012 вказано, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Отже, виходячи із принципу соціальної справедливості, не може застосовуватися різний підхід для визначення опалювального періоду в одному і тому ж населеному пункті, для одних і тих же послуг, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії.

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з доводами скаржника та вважає, що нарахування видатків на постачання газу для пільгових категорій споживачів, які використовують природний газ для індивідуального опалення, за жовтень 2017 року, та підлягають відшкодуванню відповідачем згідно з договором на фінансування пільг та субсидій населення №5/55DZKz285-17 від 19.01.2017, має проводитися з урахуванням початку опалювального періоду з 16 жовтня 2017 року, в той час як позивач неправомірно провів нарахування витрат на постачання природного газу на індивідуальне опалення пільговим категоріям населення з 01 жовтня 2017року.

З поданого позивачем розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг, вбачається, що такий розрахунок проведений за постачання газу на підігрів води, приготування їжі та на індивідуальне опалення (централізоване опалення в м. Ужгород відсутнє) за повний місяць - з 01 жовтня 2017 по 31 жовтня 2017 рік. Суд не може самостійно визначити обсяг природного газу, фактично використаного пільговими категоріями населення на індивідуальне опалення, за період з 16 жовтня по 31 жовтня 2017 року.

При оголошенні в судовому засіданні 15.01.2019 перерви до 05.02.2019 за участю представників сторін, у т.ч. представника позивача, суд зобов'язав позивача надати суду та відповідачу розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг, з урахуванням обсягів природного газу на індивідуальне опалення за період з 16.10.2017 по 31.10.2017, що підтверджується протоколом судового засідання від 15.01.2019.

Однак,позивач не надав ні суду, ні відповідачу такий розрахунок. Представники позивача, які з'явилися в судове засідання 05.02.2019, пояснили, що позивач вважає правомірним нарахування витрат на постачання газу на індивідуальне опалення за період з 01 по 31 жовтня 2017 року, тому витребуваний судом розрахунок не подано.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами п.4 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню ( ч.2 ст. 277 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з'явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильного застосування норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову. Отже, рішення суду першої інстанції належить скасувати, позов залишити без розгляду.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 226, 236, 269, 270, 275, 277, 278, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 13.03.2018 у справі №907/884/17 скасувати. Позов залишити без розгляду.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатгаз Збут", ідент. код: 39582749, місцезнаходження: 88015, Закарпатська обл., місто Ужгород, вул. Погорєлова, будинок 2, на користь Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради, ідент. код: 03192997, місцезнаходження: 88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, площа Ш.Петефі, будинок 24, - 24 869, 86грн судового збору за перегляд рішення апеляційним судом.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у строки та в порядку, визначеними статтями 288-291 ГПК України.

5. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено 08.02.2019.

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя Г.Т. Кордюк