ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2019 Справа № 917/1286/18

м. Полтава

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "ТДК", вул. Гуданова, буд. 16, офіс 8, м. Харків, 61124

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз", вул. Толстого, 87, м. Лубни, Полтавська область, 37503

про стягнення 291000,00 грн.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (адвокат, ордер № 866 від 21.11.18);

від відповідача: ОСОБА_2 (адвокат, ордер КВ № 180799 від 07.03.18).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "ТДК" (далі - позивач/ ТОВ Фірма "ТДК") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" (далі - відповідач/ ПАТ "Лубнигаз") 291000,00 грн. грошових коштів, які були сплачені відповідачу позивачем на виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна № 17 від 15.11.2007. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна № 17 від 15.11.2007 визнано недійсним судом.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 22.10.2018 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 22.11.2018.

22.11.2018 в підготовчому засіданні судом була оголошена перерва до 06.12.2018.

Ухвалою від 06.12.2018 судом продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 27.12.2018.

Ухвалою від 27.12.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 16.01.2019.

16.01.2019 розгляд справи було відкладено на 06.02.2019.

06.02.2019 від відповідача до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 917/843/16 за заявою щодо зміни способу та порядку виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 03.08.2016 у справі № 917/843/16.

Судом відхилено вказане клопотання відповідача виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Судом встановлено, що на підставі Постанови Харківського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 у справі № 917/843/16 з ПП "Лубнипропансервіс" було витребувано на користь ПАТ "Лубнигаз" будівлі та споруди, право власності на які було предметом договору купівлі-продажу нерухомого майна № 17 від 15.11.2007. Як зазначає відповідач, частина будівель та споруд на виконання вказаної постанови не була йому повернута, в зв'язку з цим він звернувся до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 03.08.2016 у справі № 917/843/16.

Враховуючи викладене, суд вважає, що розгляд судом питання про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 03.08.2016 у справі № 917/843/16 ніяким чином не вплине на прийняття рішення по даній справі, отже підстави для зупинення провадження у справі № 917/1286/18 у суду відсутні.

В судовому засіданні 06.02.2019 судом оголошено перерву до 14.02.2019.

Відповідач у відзиві позов заперечує, посилаючись на те, що він не в повному обсязі отримав майно, яке було предметом договору купівлі-продажу нерухомого майна № 17 від 15.11.2007.

В судовому засіданні 14.02.2019 представник позивача наполягає на задоволенні позову у повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечує.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.11.2007 між Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз") (продавець по договору) та ТОВ Фірма "ТДК" (покупець за договором) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 17 (далі - Договір).

Відповідно до умов вказаного договору продавець зобов'язався передати у власність покупця нерухоме майно, яке зазначено у п. 1.2, а покупець зобов'язався прийняти майно й оплатити його на умовах даного договору. Найменування майна, згідно п. 1.2 договору:

- частина будівель та споруд, які знаходяться за адресою: Полтавська область, Пирятинській район, м. Пирятин, вул. Сумська, 16, яка складає: газонаповнюючий склад літ.Б: склад 1 пл. 46,1 кв. м, склад 2 пл. 82,2 кв. м, склад 3 пл. 88,8 кв. м, усього по Б - 217,1 кв. м, резервуари літ. № 1, № 2, № З, № 4, частина огорожі літ. № 7, № 8 довжиною 253 п. м;

- частина будівель та споруд, які знаходяться за адресою: Полтавська область, м. Лубни, вул. Кононівська 152, яка складає: Б-1: номер частин приміщень 1: склад 1 пл. 69,5 кв. м; номер частин приміщень 2: майстерня 1 пл. 29,7 кв. м, топочна 2 пл. 29,0 кв. м, всього по Б-1 128,2 кв. м, газонаповнюючий склад літ. В-1: склад 1 пл. 71,1 кв. м, склад 2 пл. 141,2 кв. м, склад 3 пл. 129,8 кв. м, склад 4 пл. 7,4 кв. м, всього по В-1 349,5 кв. м; вбиральня літ. Г, насосна літ Д, водопровідна колонка літ. № 1, частина огорожі літ. № 2, № 5, № 9 довжиною 269,1 п. м, частина замощення літ. 1 площею 2571 кв. м, резервуари 4,2 м3 літ. № 6, № 7, № 8, № 12, резервуар 50 м3 літ. № 10, резервуар для пального літ. №11 (далі - спірне майно).

На підставі акту прийому-передачі до договору купівлі-продажу нерухомого майна № 17 від 15.11.2007 продавець передав, а покупець прийняв майно, зазначене у п. 1.2 договору.

16.11.2007 позивач звернувся до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Український правовий союз із позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та про визнання права власності на нерухоме майно.

19.11.2007 рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Український правовий союз позовні вимоги задоволені. Визнано дійсним укладений між сторонами у простій письмовій формі договір купівлі-продажу нерухомого майна № 17 від 15.11.2007, за позивачем визнано право власності на нерухоме майно: частину будівель та споруд, які знаходяться за адресою: Полтавська область, Пирятинській район, м. Пирятин, вул. Сумська, 16, яка складає: газонаповнюючий склад літ. Б: склад 1 пл. 46,1 кв. м, склад 2 пл. 82,2 кв. м, склад 3 пл. 88,8 кв. м, усього по Б - 217,1 кв. м, резервуари літ. № 1, № 2, № З, № 4, частина огорожі літ. № 7, № 8 довжиною 253 п. м; та частину будівель та споруд, які знаходяться за адресою: Полтавська область, м. Лубни, вул. Кононівська 152, яка складає: матеріальний склад літ Б-1: номер частин приміщень 1: склад 1 пл. 69,5 кв. м; номер частин приміщень 2: майстерня 1 пл. 29,7 кв. м, топочна 2 пл. 29,0 кв. м, всього по Б-1 128,2 кв. м, газонаповнюючий склад літ. В-1: склад 1 пл. 71,1 кв. м, склад 2 пл. 141,2 кв. м, склад 3 пл. 129,8 кв. м, склад 4 пл. 7,4 кв. м, всього по В-1 349,5 кв. м; вбиральня літ. Г, насосна літ Д, водопровідна колонка літ. № 1, частина огорожі літ. № 2, № 5, № 9 довжиною 269,1 п. м, частина замощення літ. 1 площею 2571 кв. м, резервуари 4,2 м3 літ. № 6, № 7, № 8, № 12, резервуар 50 м3 літ. № 10, резервуар для пального літ. № 11.

28.10.2008 між позивачем та Приватним підприємством "Лубнипропансервіс" (далі - ПП "Лубнипропансервіс") було укладено договори купівлі-продажу, які посвідечені державним нотаріусом Другої Лубенської Державної нотаріальної контори та зареєстровані в реєстрі за № 1-4433 та за № 1-4436. Відповідно до умов договорів купівлі-продажу ТОВ Фірма "ТДК" (продавець) передав, а відповідач - ПП "Лубнипропансервіс" (покупець) прийняв у власність вищевказане спірне майно.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.12.2015 визнано недійсною третейську угоду від 16.08.2007 укладену між позивачем та відповідачем; скасовано рішення Постійно діючого третейського суду від 19.11.2007 у справі № 43/7 про визнання права власності на нерухоме майно; скасовано ухвалу Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській організації Український правовий союз від 28.11.2007 у справі 43/7 за позовом Третьої особи до позивача про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна № 17 від 15.11.2007 дійсним та про визнання права власності на нерухоме майно.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.02.2016 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.12.2015 у справі № 917/1837/15 залишено без змін.

ПАТ "Лубнигаз" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до ПП "Лубнипропансервіс" про витребування із чужого незаконного володіння спірного майна.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 03.08.2016 у справі № 917/843/16 в позові відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 прийнято нове рішення про витребування спірного майна з чужого незаконного володіння у ПП «Лубнипропансервіс» на користь ПАТ «Лубнигаз». Вищий господарський суд України постановою від 29.12.2016 залишив постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 без змін.

Вказані вище обставини були встановлені постановами Харківського апеляційного господарського суду від 03.12.2015 по справі № 917/1837/15 та від 07.11.2016 по справі № 917/843/16, у яких брали участь ті самі особи. Постанови набрали чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини встановлені постановами Харківського апеляційного господарського суду від 03.12.2015 по справі № 917/1837/15 та від 07.11.2016 по справі № 917/843/16 не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Позивач зазначає, що на даний час спірне нерухоме майно на підставі вищенаведених рішень судових органів було витребувано відповідачем у ПП «Лубнипропансервіс», яке було власником спірного нерухомого майна з 2008 року і до листопада 2016 року.

Враховуючи те, що зобовязання в частині сплати грошових коштів за нерухоме майно за умовами Договору ТОВ Фірмою «ТДК» виконано в повному обсязі, вказаний Договір судовими органами визнаний недійсним, майно, що було предметом даного правочину - витребувано у добросовісного набувача ПП «Лубнипропансервіс», позивач просить суд зобов'язати відповідача повернути грошові кошти в розмірі 291000,00 грн., отримані ВАТ по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз» (правонаступником якого є ПАТ«Лубнигаз») від позивача на виконання умов Договору.

Також позивач зазначає, що він неодноразово вживав заходи щодо врегулювання спору з відповідачем у добровільному порядку, направляв листи-претензії, проте до теперішнього часу грошові кошти в розмірі 291000,00 грн. відповідачем не сплачено, що змусило позивача звернутися з вказаним позовом до суду.

Відповідач у відзиві позов заперечує, посилаючись на те, що у листопаді 2016 року ПАТ «Лубнигаз» було повернуто частину майна, яка відчужувалась ТОВ Фірмі «ТДК» за договором купівлі-продажу нерухомого майна № 17 від 15.11.2007. Проте частини майна, яке було предметом Договору відповідачу передано не було і за адресами розташування нерухомого майна (Полтавська обл., м. Лубни, вул. Кононівська, 152; Полтавська обл., Пирятинський р-н, м. Пирятин, вул. Сумська, 16) воно відсутнє.

Відповідно до акту комісійного обстеження нерухомого майна від 15.11.2016 за адресами: Полтавська обл., м. Лубни, вул. Кононівська, 152 не виявлено резервуарів ємністю 4,2 кв. м. № 6, № 7, № 8, № 11, № 12; Полтавська обл., Пирятинський р-н, м. Пирятин, вул. Сумська, 16 не виявлено резервуар № 4.

Тобто, відповідачу було повернуто лише частину майна, яке було предметом Договору, а резервуари для палива у кількості 6 штук повернуто не було.

Крім того, відповідно до акту від 15.11.2016 на момент передачі відповідачу майна у приміщенні газонаповнюючого складу В1, матеріального складу Б1 та насосній Д, які знаходяться за адресою Полтавська обл., вул. Кононівська, 152 було демонтоване обладнання. Тобто Відповідач отримав майно не в повному обсязі та не в повній комплектації, яку воно мало станом на день укладення Договору.

Також відповідач зазначає, що відповідно до п. 5.1 Договору загальна вартість договору становила 291000,00 грн., в тому числі ПДВ 48500,00 грн. Отримавши кошти у 2007 році відповідач сплатив ПДВ в сумі 48500,00 грн. При поверненні коштів у сумі 291 000,00 грн. ним знову ж таки буде сплачено ПДВ - 48 500,00 грн.

Також, відповідач звертає увагу на те, що він є користувачем земельних ділянок за адресами: Полтавська область, м. Лубни, вул. Кононівська, 152, та Полтавська область, м. Пирятин, вул. Сумська, 16, на яких розташоване спірне нерухоме майно, позивач має право постійного користування обома земельними ділянками, це підтверджується відповідними Державними актами на право постійного користування. Позивач у повному обсязі та в строк сплачує земельний податок за вказані земельні ділянки, що підтверджується довідками Лубенської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про відсутність заборгованості з даного виду податків.

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що подвійне оподаткування - це багаторазове оподаткування одним і тим же (або аналогічним) податком конкретного субєкта. У взаємовідносинах сторін Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 17 від 15.11.2007 має місце корегування податку на додану вартість. Відповідно до пункту 192.1 Податкового кодексу України визначено: якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або під час повернення постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань й податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному корегуванню.

Беручи до уваги те, що відповідно до пункту 102.5 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобовязань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати чи отримання права на таке відшкодування, то в разі якщо зміна суми компенсації вартості товарів/послуг чи повернення товарів відбувається після сплину 1095 днів із періоду, у якому були визначені податкові зобовязання з ПДВ, платник-продавець і платник-покупець таких товарів/послуг не може відкоригувати податкові зобовязання з ПДВ, визначені 1095 і більше днів тому.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коди одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування

Правові наслідки, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (частина третя статті 216 ЦК України).

Застосування зазначених правових наслідків засвідчує факт повернення сторін у первісний стан.

Як вказано у п. 10 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише у разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв язку з цим, вимога про повернення майна, грошових коштів, переданих на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Згідно ч. 2 ст. 208 Господарського кодексу України, у разі визнання недійсним зобов'язання, кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язаннями, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобовязання не передбачені законом.

Як встановлено постановою Харківського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 по справі № 917/843/16, оскільки договір № 17 купівлі-продажу нерухомого майна від 15.11.2007 укладений між позивачем (ПАТ «Лубнигаз») та третьою особою (ТОВ Фірмою «ТДК») в простій формі, не посвідчений нотаріально, він є нікчемним з моменту його укладання.

Виходячи з положень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», для визначення наслідків недійсного правочину має значення виконане чи невиконане зобов'язання сторонами.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов Договору платіжним дорученням № 3083 від 15.11.2007 було перераховано на рахунок відповідача 291000,00 грн. у якості оплати за нерухоме майно (копія платіжного доручення - в матеріалах справи).

Відповідач заперечень стосовно сплаченої позивачем по Договору суми суду не надав.

Оскільки договір № 17 купівлі-продажу нерухомого майна від 15.11.2007 є нікчемним, відповідач відповідно до ст. 208 ГК України та ч. 1 ст. 216 ЦК України зобов'язаний повернути позивачу кошти сплачені останнім на виконання Договору.

При цьому, заперечення відповідача стосовно того, що йому не було повернути частину майна переданого позивачу по Договору, не приймається судом до уваги, оскільки спірне майно витребовувалося не від позивача, а від ПП "Лубнипропансервіс" (за вендикаційним позовом) і відповідач не позбавлений права вимагати від останнього відшкодування вартості майна у разі його відсутності.

Крім цього, судом встановлено, що згідно рішення Господарського суду Харківської області від 29.11.2018 по справі № 922/2712/18, яке набрало законної сили, з ТОВ Фірми "ТДК" на користь ПП "Лубнипропансервіс" стягнуто витрати понесені останнім на придбання майна за договорами купівлі-продажу від 28.10.2008, укладеними між ТОВ Фірмою "ТДК" та ПП "Лубнипропансервіс", які посвідчені державним нотаріусом Другої Лубенської Державної нотаріальної контори та зареєстровані в реєстрі за №1-4433 та за № 1-4436 у розмірі 660000,00 грн.

Заперечення відповідача стосовно того, що отримавши кошти у 2007 році відповідач сплатив ПДВ в сумі 48500,00 грн. і при поверненні коштів у сумі 291 000,00 грн. буде змушений знову сплатити ПДВ у розмірі 48 500,00 грн., а також його зауваження стосовно того, що він є користувачем земельних ділянок за адресами: Полтавська область, м. Лубни, вул. Кононівська, 152 та Полтавська область, м. Пирятин, вул. Сумська, 16, на яких розташоване спірне нерухоме майно та сплачувався земельний податок, судом до уваги не беруться, оскільки вказані обставини жодним чином не впливають на зобов'язання відповідача повернути позивачу все одержане за нікчемним договором.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 291000,00 грн. грошових коштів, які були сплачені відповідачу позивачем на виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна № 17 від 15.11.2007, котрий є нікчемним, обґрунтовані та підтверджені належними доказами, а отже підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до господарського суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Крім цього, позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно доданого до позовної заяви попереднього розрахунку судових витрат, витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 5000,00 грн.

В якості доказів понесених витрат на оплату послуг адвоката позивач надав суду:

- копію договору про надання правової допомоги від 23.01.2017, укладеного між позивачем та адвокатом ОСОБА_1 (далі - договір; а.с. 155);

- копію ордера серії ХВ № 866 від 21.11.2018. (а.с. 84);

- копію акту до договору на суму 5000,00 грн., складеного між позивачем та адвокатом ОСОБА_1 (а.с. 157);

- виписку з рахунку адвоката ОСОБА_1 за 03.12.2018 про сплату позивачем 5000,00 грн. адвокатської винагороди (а.с. 158);

- розрахунок витрат на професійну правничу допомогу від 03.12.2018.

Наданими доказами підтверджується факт надання позивачу послуг з правової допомоги адвокатом ОСОБА_1 у справі № 917/1286/18 в Господарському суді Полтавської області, вартістю 5000 грн., а також факт оплати позивачем вказаної вартості послуг з правової допомоги адвокату ОСОБА_1

Відповідач не надав суду заперечень щодо розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката.

Частиною 4 ст. 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" (вул. Толстого, 87, м. Лубни, Полтавська область, 37503; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "ТДК" (вул. Гуданова, буд. 16, офіс 8, м. Харків, 61124; ) 291000 грн. 00 коп. заборгованості, 4365 грн. 00 коп. судового збору, 5000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 25.02.2019.

Суддя О.С. Семчук