ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.02.2019 р. Справа № 914/112/19

За позовом: Фізичної особи-підприємця Миськи Тараса Григоровича, м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Шувар", м. Львів

про стягнення 944 889, 19 грн заборгованості

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорної І.Б.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

Фізична особа-підприємець Миська Тарас Григорович звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шувар" про стягнення 944 889, 19 грн заборгованості.

Ухвалою від 18.01.2019 суд постановив відкрити провадження у справі № 914/112/19 за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання призначити на 18.02.2019, а також в даному судовому засіданні проводити розгляд заяви позивача про забезпечення позову.

Представник позивача в судове засідання 18.02.2019 не з'явився, однак, через канцелярію суду подав письмову заяву по справі, клопотання про надання пропозицій щодо заходів зустрічного забезпечення, клопотання про відмову від позову, у зв'язку з врегулюванням спору між позивачем та відповідачем у позасудовому порядку, а також клопотання про повернення судового збору.

Представник відповідача в судове засідання 18.02.2019 не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з відпусткою уповноваженого представника.

Судом встановлено.

Між сторонами у цій справі 14.04.2017 було укладено договір позики № 1404/17-3 (надалі - договір), у відповідності до п. 1. 1 якого в порядку та на умовах, визначених договором, позикодавець (позивач) зобов'язується передати у власність позичальнику (відповідач) грошові кошти у розмірі, визначеному п. 2.1 договору, а позичальник зобов'язався повернути позику у визначений договором строк.

Відповідно до п. 2. 1 договору позики, розмір позики становив 888 000 грн.

Згідно до п. 1. 2 договору, позика є безвідсоткова та поворотна.

Відповідно до п. 4.1 та п. 4. 2 договору строк користування позикою розпочинається з моменту зарахування позики на рахунок позичальника у повному обсязі та закінчується 31.12.2017.

31.12.2017 до договору позики було укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої було викладено п. 4. 1 договору в новій редакції, чим було продовжено строк користування позикою до 30.04.2018.

27.04.2018 між сторонами у справі було укладено чергову додаткову угоду до договору, згідно до умов якої було викладено п. 4. 1 договору позики в новій редакції, чим було продовжено строк користування позикою до 31.07.2018.

Як зазначає позивач у позовній заяві, на виконання умов договору ним було передано суму позики у безготівковому порядку шляхом перерахування на рахунок відповідача суми коштів у розмірі 888 000 грн, що підтверджується, зокрема, долученими до матеріалів справи платіжним дорученням від 19.01.2017 № 17 та листом від 20.04.2017 № 04-193 про отримання відповідачем від позивача коштів в сумі 888 000 грн.

Відповідач, в порушення умов договору та додаткових угод до нього, всупереч неодноразових звернень позивача з листом про повернення боргу не виконував свого зобов'язання за договором, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача 888 000 грн - основного боргу, 11 750, 79 грн - 3 % річних, 45 138, 39 грн - інфляційних втрат.

Згідно заяви представника позивача від 15.02.2018 про відмову від позову останній зазначає, що зважаючи на врегулювання між ним та відповідачем спору в позасудовому порядку та відсутністю необхідності розгляду справи судом, він відмовляється від пред'явлених позовних вимог.

Згідно положень ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку прийняти заяву представника позивача про відмову від позовних вимог та закрити провадження у справі № 914/112/19. Роз'яснити позивачу правові наслідки відмови від позову, зокрема те, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 3 ст. 231 ГПК України).

За умовами ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на положення ч. 1 ст. 130 ГПК України, враховуючи відмову позивача від позову до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про повернення судового збору слід задовольнити частково та повернути позивачу 50 % від суми судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції від 08.01.2019 № N1DA958302, що становить суму 7 086, 67 грн. Оскільки судом не було розглянуто заяву позивача про забезпечення позову, зважаючи на те, що вищенаведена заява втратила актуальність для нього, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання позивача та повернути судовий збір сплачений за подання заяви про забезпечення доказів, згідно квитанції від 08.01.2019 № N1DA958851 у розмірі 960, 50 грн.

Відповідно до роз'яснень наведених у п. 5.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», при винесенні судом ухвали, якою повертається судовий збір, поданий заявником (скаржником) платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, повертається заявнику (скаржнику), а до матеріалів справи приєднується копія цього документа, яка виготовляється та засвідчується в порядку, передбаченому абзацом другим підпункту 2.5.13 пункту 2.5 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28; про заміну зазначеного документа копією здійснюється відповідна відмітка в описі справи (абзац четвертий того ж підпункту названої Інструкції).

На підставі наведеного, суд повертає заявнику оригінали платіжних доручень від 08.01.2019 № N1DA958302 та від 08.01.2019 № N1DA958851.

Керуючись ст. ст. 130, 191, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

постановив:

1. Прийняти заяву позивача - Фізичної особи-підприємця Миськи Тараса Григоровича від 15.02.2019 про відмову від позову.

2. Провадження у справі № 914/112/19 за позовом Фізичної особи-підприємця Миськи Тараса Григоровича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шувар" про стягнення 944 889, 19 грн заборгованості заборгованості - закрити.

3. Повернути Фізичній особі-підприємцю Миську Тарасу Григоровичу АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) з Державного бюджету України судовий збір в загальному розмірі 8 047, 17 грн cплачений на підставі квитанцій від 08.01.2019 № N1DA958302 та від 08.01.2019 № N1DA958851.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в строки та в порядку визначеному ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Манюк П.Т.