ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2019 Справа № 904/2061/18

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65, зал судових засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів - Кощеєва І.М., Широбокової Л.П.,

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства "Вогник" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 у справі №904/2061/18 (суддя Бондарєв Е.М., повне рішення складено 05.10.2018)

за позовом приватного підприємства "Вогник", м.Кам'янське

до відповідача-1 товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "НЗ-Інвест", смт. Слобожанське, Дніпропетровська область, Дніпровський район

до відповідача-2 товариства з обмеженою відповідальністю "Уніком", смт.Слобожанське, Дніпропетровська область, Дніпровський район

до відповідача-3 приватного підприємства "Універсал-Холдинг", с.Старі Кодаки, Дніпропетровська область, Дніпровський район

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Кам'янська міська рада, м. Кам'янське

про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та в користуванні і розпорядженні нерухомим майном

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського Дніпропетровської області від 25.09.2018 у справі №904/2061/18 приватному підприємству (далі-ПП) "Вогник", з урахуванням уточненої позовної заяви від 29.05.2018, відмовлено в задоволені позову про усунення товариством з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) "Уніком" перешкод позивачу в користуванні земельною ділянкою та в користуванні і розпорядженні нерухомим майном, а саме будинком побуту "Лада", який розташований по АДРЕСА_1, шляхом демонтування (знесення ) приміщення магазину продовольчих товарів за адресою АДРЕСА_1 площею 57.6кв.м, а також усунення приватним підприємством (далі-ПП) "Універсал-Холдинг" перешкод позивачу в користуванні земельною ділянкою та в користуванні і розпорядженні вказаним вище нерухомим майном, шляхом демонтування (знесення) службового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 площею 9,8кв.м;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо необґрунтованості позовних вимог у зв"язку з тим, що земельна ділянка, на якій відповідачами здійснено будівництво, не перебуває у правомірному користуванні позивача, при цьому відповідно до чинного законодавства суб"єктами, яким повертаються самовільно зайняті земельні ділянки є власники землі або землекористувачі;

- не погодившись з рішенням суду, ПП"Вогник" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на неповне з"ясування обставин, що мають значення для вирішення спору просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та задовольнити позовні вимоги;

- у поданій скарзі йдеться про те, що на підставі договору від 11.02.2005 між Дніпродзержинською міською радою та підприємством спірна земельна ділянка передана в оренду підприємству, на теперішній час на земельній ділянці розміщена будівля будинку побуту "Лада", ділянка продовжує використовуватися позивачем і до Кам"янської міської ради не поверталася, відповідачі зайняли частину цієї ділянки, на якій розташовані самовільно збудовані нежитлові приміщення, про те, що будь-які дозволи на будівництво як стаціонарних об"єктів відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" або узгодження на зведення торгового павільйону в порядку, передбаченому п.3.25 ДБН 360-92 "Містобудування. Планування і забудови міських і сільських населень" та ст.10 Закону України "Про пожежну безпеку" не видавалися, про те, що господарський суд приймаючи рішення та враховуючи факт самовільного зведення будівель повинен був застосувати до спірних правовідносин положення ст.5 Закону України "Про основи містобудування", про те, що факт самовільного будівництва встановлений рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.11.2017 у справі №208/1293/13-ц, цим рішенням зазначено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних і санітарних норм, про те, що наказом управління державного архітектурно-будівельного контролю Кам"янської міської ради від 31.07.2017 №28 скасовано реєстрацію декларації про готовність спірного об"єкту до експлуатації від 12.04.2013, про притягнення забудовника ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у відповідному акті перевірки зазначено, що відповідною особою роботи з будівництва торговельного павільйону здійснені самовільно, без дозволу від Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, а також про те, що у позивача є усі підстави для звернення до суду за захистом свого права в порядку ст.386 Цивільного кодексу України та ст.152 Земельного кодексу України, у зв"язку з чим, висновок господарського суду відносно можливості такого звернення саме Кам"янською міською радою є хибним;

- відповідач -1 вважає рішення суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що земельна ділянка, на якій відповідачами здійснено будівництво не перебуває у правомірному користуванні позивача, оскільки строк дії договору оренди, на який він посилається закінчився 23.12.2014, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м.Кам"янське, пр.Свободи,32, розроблений останнім, не затверджено Кам"янською міською радою, при цьому ТОВ"Уніком" та ПП"Універсал-холдинг" отримали дозвіл від міської ради на розроблення проекту землеустрою за адресами АДРЕСА_1, на безпідставність посилань скаржника на п.3.25 ДБН 360-02 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", оскільки цей пункт не стосується будівництва об"єктів торгівлі, на те, що будівництво торгового павільйону здійснювалося спільно з позивачем, а тому було погоджено з ним, на те, що згідно з рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.11.2017 у справі №208/1293/13-ц будівництво павільйону виконано без порушення діючих будівельних норм та правил, конструкції придатні для подальшої експлуатації, на те, що відповідно до ст.376 Цивільного кодексу України позивачами за вимогами про знесення самочинного будівництва можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено таким будівництвом, на те, що приміщення магазину продовольчих та непродовольчих товарів та службове приміщення є нерухомим майном, яке зареєстроване в Єдиному державному реєстрі речових прав та рішення щодо такої реєстрації не оскаржувалося і не визнавалося недійсним, а також на те, що вимоги позивача про демонтаж приміщень є вимогами про позбавлення відповідачів 2, 3 права власності на нерухоме майно;

- відповідачі-2, 3 вважають рішення господарського суду обґрунтованим, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, вказуючи при цьому на безпідставність доводів скаржника;

- третя особа у письмових поясненнях проти апеляційної скарги заперечує, просить залишити рішення господарського суду без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, у тому числі, і в попередньому судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.02.2005 Дніпродзержинською міською радою (орендодавцем) та ПП"Вогник" (орендарем) укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до п.1.1, 1.2, 1.5 якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,2704га, що знаходиться за адресою: м.Дніпродзержинськ, проспект Леніна, 32А. Підставою для надання земельної ділянки в оренду було рішення Дніпродзержинської міської ради від 23.12.2004 №467-17/ІV. Земельна ділянка передана в оренду з метою несільськогосподарського використання для розміщення будинку побуту - 0,2308га, під проходами, проїздами, площадками - 0,0396га.

Згідно з п.2.1 договір укладено на строк до 23 грудня 2014.

Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 17.06.2016 №203-08/VII ПП"Вогник" надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,2027га для розміщення будинку побуту "Лада".

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-016 від 09.12.2016, виданого відділом Держгеокадастру у м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області за заявою ПП"Вогник", в Державному земельному кадастрі зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,2027га за адресою: АДРЕСА_1 із цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови за видом використання для розміщення будівлі будинку побуту "Лада".

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №123280890 від 08.05.2018 будівля будинку побуту "Лада" загальною площею 4254,5кв.м. за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована у формі приватної власності за ПП"Вогник".

Матеріали справи свідчать також і про те, що 27.06.2012 між ПП"Вогник", ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про спільну діяльність №726, відповідно до якого вказані учасники зобов'язалися об'єднати свої вклади і спільно діяти без утворення юридичної особи з метою завершення будівництва тимчасової споруди біля будинку, який належить ПП "Вогник", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та одержання у власність зазначеного об'єкту. Грошові внески учасників, а також майно, створене або придбане учасниками в результаті спільної діяльності, складає їх спільну діяльність та спільну часткову власність. Після закінчення будівництва, введення об'єкту в експлуатацію та державної реєстрації права власності на об'єкт у учасників виникає право спільної часткової власності. Кожен з учасників має право володіти користуватися та розпоряджатися своєю 1/3 часткою в праві спільної часткової власності, з урахуванням обмежень, встановлених цивільним законодавством щодо розпорядження майном співвласників.

В період з 2011 по 2012 роки на земельній ділянці збудовано торговий павільйон.

28.02.2013 Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області прийнято рішення у справі №208/1293/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ПП"Вогник", ОСОБА_2, треті особи: Управління головного архітектора міста, ОКП "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" про визнання за ОСОБА_1 права власності на самочинно збудований торговий павільйон, загальною площею 67,4 кв.м., до складу якого входить; торговий зал - 65,5 м.кв., санвузол - 1,9 кв.м., площа настройки - 79,9кв.м., який розташований по проспект Леніна, 32А, з подальшою реєстрацією у відповідних органах державної реєстрації та отриманням окремої юридичної адреси .

В подальшому, на підставі договорів купівлі-продажу №1574 від 05.08.2016, №1558 від 04.08.2016 торговий павільйон, розташований за вказаною вище адресою, придбаний ТОВ з ІІ "НЗ-Інвест".

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.11.2017 рішення Заводського районного суду скасовано, в позові ОСОБА_1 про визнання права власності на самочинно збудований торговий павільйон відмовлено.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 14.02.2018 за ТОВ "Уніком" зареєстровано право приватної власності на об'єкт нерухомості приміщення магазину продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1, який має площу 57,6 кв.м.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 14.02.2018 за ПП"Універсал-Холдинг" зареєстровано право приватної власності на об'єкт нерухомості, яким є службове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 площею 9,8 кв.м.

Викладені обставини слугували визначальними для звернення ПП"Вогник" з позовом, а в подальшому із уточненою позовною заявою до відповідачів про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та нерухомим майном.

Підприємство посилалося на те, що існування у відповідача-2 зареєстрованого права власності на приміщення магазину продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 та у відповідача-3 зареєстрованого права власності на об'єкт житлової нерухомості службове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, а також безпосередньо фактичне знаходження цього майна на ділянці ПП"Вогник" обмежує права та інтереси позивача як її землекористувача. Позивач зазначає, що він є орендарем земельної ділянки, на якій знаходиться приміщення магазину продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1, та службове приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Знаходження на цій орендованій земельній ділянці майна інших осіб (в тому числі нерухомого, яке належить відповідачу-2 та відповідачу-3) перешкоджає правам позивача в частині вільного володіння і користування землею, відповідно до встановлених договором умов, що є причиною виникнення спору.

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ст.317 Кодексу визначено зміст права власності, частиною 1 якої передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

В ч.1 ст.319 Кодексу передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За приписами ст.15 Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання

Згідно з положеннями ст.16 Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст.321 Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні

Водночас за змістом ст.391 Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звернутися до суду з негаторним позовом.

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Предметом негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися та розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову.

Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

В ст.152 Земельного кодексу України зазначено, що, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

З огляду на викладене господарським судом зроблено правильний висновок про те, що правом вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою наділені лише власники, землекористувачі та особи, які мають інші речові права на земельну ділянку.

У цьому зв"язку господарським судом вірно встановлено, що земельна ділянка, на якій відповідачами здійснено будівництво, на час звернення з позовом не перебуває у правомірному користуванні останнього і на нього не поширюються положення ст.391 Цивільного кодексу України та ст.152 Земельного кодексу України.

Тому господарським судом правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог про усунення відповідачами перешкод в користуванні спірною земельною ділянкою.

Відсутні й порушення прав позивача в користуванні та розпорядженні належним йому на праві власності об"єктом нерухомості.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

З наведеної норми випливає, що коли власник або землекористувач заперечують проти визнання за забудовником права власності на об"єкт, споруджений на його земельній ділянці, або коли особа, яка здійснила самочинне будівництво, своїми діями порушує права інших осіб (власника чи користувача земельної ділянки, власників чи користувачів сусідньої земельної ділянки чи інших осіб), застосовуються правові наслідки, передбачені п.4 ст.376 Цивільного кодексу України. У такому разі об"єкт самочинного будівництва підлягає знесенню безпосередньо забудовником або за його рахунок у порядку, визначеному судом або за домовленістю між власником земельної ділянки (землекористувачем) та самовільним забудовником.

Щодо досліджуваної справи, то як зазначено вище, земельна ділянка, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно не перебуває у позивача на праві власності або користування внаслідок чого у нього відсутнє право вимагати демонтування спірних об"єктів нерухомості.

Відповідно до ч.1 ст.74, ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В установленому вказаними процесуальними нормами порядку позивачем не доведені обставини щодо наявності у нього перешкод в користуванні будівлею будинку побуту внаслідок порушення відповідачами при будівництві об"єктів приміщення магазину продовольчих та непродовольчих товарів та службового приміщення будівельних норм та правил, а також правил пожежної безпеки.

Належні докази в обґрунтування цих обставин не надані.

Таким чином, позовні вимоги у відповідній частині є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Тому рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Доводи скаржника про те, що міська рада на підставі рішення від 23.12.2004 №467-17/VI про передачу земельної ділянки в оренду фактично уступила йому право володіння і користування земельною ділянкою на праві оренди колегією суддів визнані необґрунтованими, оскільки станом на момент звернення з позовом відповідний договір припинив свою дію.

При цьому слід звернути увагу на те, що за цим договором в оренду передавалася земельна ділянка під розміщення будівлі площею 0.2308, під проходами, проїздами, площадками - 0.0396га, а рішенням міської ради від 17.06.2016 №203-08/VIІ скаржнику надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.2027га для розміщення цього будинку.

Посилання відповідачів на отримання від міської ради дозволів на розроблення проекту землеустрою за адресами АДРЕСА_1 скаржником документально не спростовані .

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства.

Керуючись ст.ст.269, 275, 276, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 у справі №904/2061/18 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 05.02.2019

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М.Кощеєв

Суддя Л.П.Широбокова