ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2019 року м. Дніпро Справа № 904/3920/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І. Л., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альянс"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2018 р.

( суддя Петренко Н.Е., м. Дніпро, повне рішення складено 16.11.2018 р. )

у справі

за позовом: Приватного акціонерного товариства

"Науково-виробниче об'єднання "Созидатель",

м. Дніпро

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінотавр",

м. Дніпро

до відповідача-2: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альянс",

м. Дніпро

про визнання дій протиправними та стягнення коштів у розмірі 88 739,20грн. в якості відшкодування збитків, завданих внаслідок крадіжки комплектуючих частин сваєзадавлювальної машини ПЗС-160

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Науково-виробниче об'єднання "Созидатель" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінотавр" та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альянс", в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Відповідача-1 щодо незабезпечення схоронності майна Позивача на охоронюваному об'єкті за адресою: пр. Героїв в районі буд. № 1 - вул. Набережна Перемоги, в м. Дніпро під час здійснення охоронюваної діяльності за умовами Договору про надання охоронних послуг № 03 від 20.01.2014 р. зі змінами та доповненнями; стягнути солідарно з відповідачів на користь Позивача суму коштів у розмірі 88 739,20 грн. в якості відшкодування збитків, завданих Позивачу внаслідок крадіжки комплектуючих частин сваєзадавлювальної машини ПЗС-160.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2018 р. по справі № 904/3920/18 позов Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Созидатель" задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінотавр" щодо незабезпечення схоронності майна Позивача на охоронюваному об'єкті за адресою: пр. Героїв в районі б. № 1 - вул. Набережна Перемоги, в м. Дніпро під час здійснення охоронюваної діяльності за умовами Договору про надання охоронних послуг № 03 від 20.01.2014 р. зі змінами та доповненнями. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альянс" на користь Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Созидатель" суму коштів у розмірі 87 739,20 грн. в якості відшкодування збитків, завданих Позивачу внаслідок крадіжки комплектуючих частин сваєзадавлювальної машини ПЗС-160. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінотавр" на користь Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Созидатель" суму коштів у розмірі 1 000,00грн. в якості відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок крадіжки комплектуючих частин сваєзадавлювальної машини ПЗС-160.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альянс" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду від 12.11.2018 р. та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об’єднання «Созидатель» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬЯНС», про визнання дій протиправними та стягнення коштів у розмірі 88 739,20 грн. в якості відшкодування збитків, завданих внаслідок крадіжки комплектуючих частин сваєзадавлювальної машини ПЗС-160 - відмовити.

В обгрунтування своїх доводів та заперечень, Скаржник посилається на те, що Позивачем та Відповідачем-1, до вже існуючих об’єктів охорони було додано ще один об’єкт незавершеного будівництва ( житловий комплекс ), розташований за адресою пр. Героїв в районі будинку № 1 – вул. Набережної Перемоги. Вказане збільшення кількості об’єктів що знаходяться під охороною Страхувальника, призвело до збільшення страхового ризику. Однак, в порушення п. 13.3.1. Договору страхування, Страхувальник ( ТОВ «Мінотавр») не проінформував Страховика ( ПрАТ «СК «Альянс» ) про укладену додаткову угоду № 3 до Договору про надання охоронних послуг, а відтак і про зміну страхового ризику. Умовами п. 12.4 Договору страхування передбачено, що страхова відповідальність не розповсюджується на вимоги про відшкодування збитків, заявлені на основі договорів (контрактів, угод, узгоджень) без згоди на це Страховика. Оскільки, ПрАТ «СК Альянс» не було повідомлено про укладання додаткових угод між ПрАТ «Созидатель» та ТОВ «Мінотавр» про збільшення кількості об’єктів охорони (та збільшення страхових ризиків), то погодити покриття відповідальності за такою угодою ПрАТ «СК Альянс» не могло, а навіть якщо б було повідомлено - могло б відмовити у зв’язку із суттєвим збільшенням страхових ризиків. Таким чином, висновки про те, що страхова відповідальність може розповсюджуватися на об’єкт, що був доданий за Додатковою угодою № 3 до Договору про надання охоронних послуг без повідомлення ПрАТ «СК Альянс» - є необгрунтованими та безпідставними.

Водночас, на думку Скаржника, факт та обставини крадіжки не є встановленими, доведеними і зрозумілими. Отже, висновки суду першої інстанції про доведення факту викрадення обладнання, про розміри стягнення до страхового відшкодування, про настання страхової події, про відсутність підстав для виключення страхової відповідальності, та ін.. - є передчасними і такими, що не грунтуються на належних та допустимих доказах.

При цьому Скаржник зазначає, що ПрАТ «СК «Альянс» у поданому до суду першої інстанції відзиві на позовну заяву - наголошував на тому, що не погоджується із сумою завданих збитків в розмірі 88 739,20 грн., з огляду на те, що відсутній відповідний опис викраденого майна, експертний акт інвентаризації придбаних деталей для проведення ремонтних робіт сваєзадавлювальної машини тощо.

Скаржник наголошує на тому, що судом першої інстанції в порушення норм означеного договору, не визнано у судовому порядку вину Відповідача-1, що й слугувало б підставою для факту настання відшкодування збитків з Відповідача-2.

ПрАТ "Науково-виробниче об'єднання "Созидатель" передбаченим процесуальним законом правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ "Мінотавр" просить апеляційний суд залишити без задоволення апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альянс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2018 р., а рішення залишити без змін.

В обгрунтування своїх заперечень, ТОВ "Мінотавр" посилається на те, що правова позиція Відповідача-2 є динамічноюі не має жодних доказів на свою користь, оскільки підставами не виплати страхового відшкодування є небажання Відповідача-2 виконувати свої обов’язки за договором страхування. При укладанні договору страхування Страховик ( «ПрАТ «СК «Альянс» ) не запитував інформацію у Страховика про перелік клієнтів та об’єктів. До звернення ТОВ «Мінотавр» до ПрАТ «СК «Альянс» по факту здійснення крадіжки Відповідач-2 не мав інформації ані про наявність клієнта АТ «НВО «Созидатель», ані про об’єкти, зазначені у договорі № 03 від 20.01.2014 р. Виходячи із зазначеного Страховиком не визначено перелік об’єктів, які знаходяться під охороною Страхувальника, інформацією, яка має істотне значення для оцінки страхового ризику.

Згідно п. 17.1. договору страхування для виплати страхового відшкодування Відповідачу-2 мають бути надані певні документи. ТОВ "Мінотавр" зазначає, що всі перелічені документи були надані Відповідачу-2 та прийняті останім без будь-яких зауважень. Для виплати страхового відшкодування Відповідачу-2 не вистачало тільки рішення суду. Зазначена позиція викладена у відзиві Відповідача-2 на позовну заяву та була озвучена представником Відповідача-2 у судовому засіданні суду першої інстанції. Позиція Відповідача-1 полягає в тому, що збитки дійсно були завдані, але сплачувати їх повинна Страхова компаній, в якій було застраховано відповідальність Відповідача-1. ТОВ «Мінотавр» здійснює охоронну діяльність з 2005 року, має багаторічний опит охорони різних об’єктів, у тому числі банківських установ. В свою чергу Відповідач-2 здійснює страхову діяльність, охоронну діяльність не здійснював та не здійснює, але дозволяє собі робити «експертні висновки» «..із загальних принципів ділового обігу та звичаїв..» щодо оцінки професійності здійснення охоронної діяльності Відповідачем-1.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.12.2018р. відновлено строк подання апеляційної скарги. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду. Розгляд скарги призначено в судове засідання на 07.02.2019 р. Зупинено дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2018 р. у справі № 904/3920/18, на підставі ч. 5 ст. 262 ГПК України, у зв'язку з поновленням строку на подання апеляційної скарги.

У судовому засіданні 07.02.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20.01.2014 р. між Приватним акціонерним товариством "Науково-виробниче об'єднання "Созидатель" ( Замовник ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мінотавр" ( Виконавець ) укладено Договір про надання охоронних послуг № 03, за умовами якого Виконавець зобов'язувався виконувати комплекс заходів з метою забезпечення на об'єкті пропускного режиму та збереженості майна Замовника, а Замовник зобов'язувався прийняти та оплатити послуги Виконавця в порядку та розмірі, передбаченому цим Договором.

Відповідно до п. 3.1.1. Договору Виконавець зобов'язувався забезпечити на об'єкті встановлений пропускний режим та збереженість майна замовника в період часу, передбаченому п. 2.2. Договору.

При цьому п. 2.2. Договору було викладено в новій редакції, де зазначено, що час надання послуг та кількість задіяних охоронців встановлюється Додатком № 1 до Договору. Як вбачається з п.2 Додатку № 1 до Договору на даному об'єкті вирішено задіяти 1 охоронця, щоденно та цілодобово.

Додатковою угодою № 3 до вказаного Договору від 20.06.2017 р. були внесені зміни в зміст Договору, а саме було доповнено перелік об'єктів охорони додатковим - об'єктом незавершеного будівництва (житловий комплекс), розташований за адресою: пр.Героїв в районі буд. № 1 – вул. Набережна Перемоги, м. Дніпро ( далі - Об'єкт).

Відповідно до Акту огляду місця події ( розкрадання матеріальних цінностей на об'єкті Героїв, 1 у м. Дніпро ) від 30.08.2017 р. - в період здійснення на Об'єкті ремонтних робіт сваєзадавлювальної машини ПЗС-160 у серпні 2017 року, зокрема в неробочий час на Об'єкті, який перебував під охороною ТОВ "Мінотавр" мало місце розкрадання матеріальних цінностей ( комплектуючі частини сваєзадавлювальної машини ПЗС-160 ), що належали на праві власності ПрАТ "НВО "Созидатель".

Про даний факт було повідомлено Соборне відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження №0003113.

Згідно даних бухгалтерського обліку, станом на 01.09.2017 на балансі ПрАТ "НВО "Созидатель" перебував прес гідравлічний для задавлювання свай ПЗС ( інвентарний № 003011 ) із залишковою вартістю 631 678,88 грн., в тому числі ПДВ – 105 279,81 грн.

Довідкою ПрАТ "НВО "Созидатель" вих. №1137/1 від 15.09.2017, засвідчується факт перевезення пресу гідравлічного для задавлювання свай ПЗС-160 в повному комплекті.

Разом з цим, ПрАТ "НВО "Созидатель" внаслідок розкрадання комплектуючих частин сваєзадавлювальної машини ПЗС-160 було вимушене придбати нові аналогічні розкраденим комплектуючі частини з метою недопущення зриву строків виконання будівельних робіт на Об'єкті.

При цьому вартість нових комплектуючих частин для сваєзадавлювальної машини ПЗС -160 станом на 05.09.2017 р. становила 88 739,20 грн., що підтверджується рахунком-фактурою ПАТ "Одеський завод по випуску ковальсько-пресованих автоматів" № 354 від 05.09.2017 р.

З огляду на викладене, за твердженням Позивача через неналежне виконання умов Договору про надання охоронних послуг № 03 від 20.01.2014 р. зі сторони ТОВ "Мінотавр", ПрАТ "НВО "Созидатель" зазнало матеріальних збитків у зв'язку з вчиненням невстановленими особами злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Як передбачено п. 6.4. Договору Виконавець несе матеріальну відповідальність за збитки, спричинені сторонніми особами, які проникли на територію об'єкту в період здійснення фізичної охорони та здійснили крадіжку, знищення чи пошкодження майна замовника.

П. 6.7. Договору передбачено, що відшкодування збитків здійснюється після надання Замовником необхідних документів в порядку та строки, що обумовлені діючим законодавством України. Розмір збитків має бути підтверджений Замовником відповідними документами та розрахунком вартості викраденого, знищеного або пошкодженого майна та звіреним з даними бухгалтерського обліку. В склад збитків, що підлягають відшкодуванню входить вартість викраденого або знищеного майна та витрати, що здійсненні замовником на його відновлення.

Як вбачається з п. 6.2. Договору, з метою забезпечення гарантій відшкодування імовірних збитків матеріальна відповідальність Виконавця застрахована в страховій компанії.

Разом з тим, матеріальна відповідальність ТОВ "Мінотавр" застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Альянс", про що 14.12.2016 р. між ПрАТ "СК "Альянс" ( Страховик) та ТОВ "Мінотавр" ( Страхувальник ) укладено Договір добровільного страхування відповідальності перед третіми особами № 33.0003637.03 (надалі - Договір страхування ), відповідно до п. 2 якого, його предметом є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з зобов'язанням Страхувальника відшкодувати збиток (шкоду), заподіяний третім особам - власникам майнових об'єктів, які було взято під охорону Страхувальником (ТОВ "Мінотавр"), у зв'язку з крадіжкою зі зламом, пограбуванням, розбійним нападом, протиправними діями третіх осіб в межах об'єкту (згідно умов цього договору), або іншої відповідальності, що виникла в результаті здійснення страхувальником (ТОВ "Мінотавр") своєї професійної діяльності.

Страховим випадком відповідно до п. 11.1.1. Договору страхування є заподіяння шкоди або збитків третім особам в результаті втрати, пошкодження або знищення всього або частини майна, що передане ними страхувальнику під охорону в результаті крадіжки зі зламом, пограбування, розбійного нападу, протиправних дій третіх осіб, що сталися протягом періоду знаходження таких об'єктів під охороною та наглядом страхувальника в період дії цього Договору страхування.

Як передбачено п. 5 Договору страхування індивідуальний ліміт відповідальності Страховика, який становить 200 000,00 грн., є достатнім для покриття збитків за даним страховим випадком.

В свою чергу п. 9.1 Договору страхування передбачає безумовну франшизу, що вираховується з будь-якого та кожного збитку, та складає: 0,5 % від індивідуального ліміту відповідальності страховика, щодо кожного об'єкту та становить 1 000,00 грн.

Як слушно зауважив суд першої інстанції - існують усі підстави для застосування положень Договору добровільного страхування відповідальності перед третіми особами № 33.0003637.03 від 14.12.2016 р..

Під час розгляду спору в суді першої інстанції, Відповідач - 1, посилаючись на п. п. 6.2., 6.4. Договору та п. 9.1 Договору страхування зазначив, що загальна сума, яка повинна бути відшкодована ТОВ "Мінотавр" на користь АТ "Науково-виробниче об'єднання "Созидатель" становить 1 000,00грн.

Відповідно до п. 18.1. Договору страхування страховик протягом 30-ти календарних днів з дня отримання всіх необхідних документів по страховому випадку та підписання страхового акту про настання страхового випадку приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування. У разі прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування страховик письмово повідомляє про це страхувальника з обґрунтуванням причин відмови протягом 10-ти робочих днів із моменту прийняття такого рішення.

П. 18.2. Договору страхування встановлює, що виплата страхового відшкодування здійснюється в межах страхової суми і лімітів відповідальності, встановлених в цьому Договорі страхування.

Згідно з п 18.3. Договору страхування страхове відшкодування виплачується Страхувальнику протягом 15-ти банківських днів після прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

ТОВ "Мінотавр" було в письмовому вигляді повідомлено ПрАТ "СК "Альянс" про настання страхового випадку із обставинами та наслідками події, відомостями про розмір збитків, описом викраденого майна із зазначенням вартості майна, документами компетентних органів, що підтверджують факт, причини та обставини настання страхового випадку.

Підтвердженням факту звернення з вищевказаними зверненнями та документами зі сторони ТОВ "Мінотавр" до ПрАТ "СК "Альянс" слугують листи ПрАТ "СК " Альянс" № 1065 від 27.10.2017 р., № 1129 від 11.12.2017 р., № 1481 від 18.01.2018 р.

Разом з тим, місцевим господарським судом встановлено, що Відповідачем-1 дотримано приписи щодо звернення до Відповідача-2 з заявою про виплату страхового відшкодування, при цьому на момент прийняття даного рішення, доказів виплати страхового відшкодування були відсутні, що завдало Позивачу збитків у загальному розмірі 88 739,20 грн.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні Відповідач-1 визнав позовні вимоги в частині відшкодування збитків, завданих Позивачу внаслідок крадіжки комплектуючих частин сваєзадавлювальної машини ПЗС-160 у розмірі 1 000,00 грн., з урахуванням п. 5, 9.1. Договору страхування.

Отже, визнавши суму збитків у зазначеному розмірі, Відповідач фактично підтвердив наявність бездіяльністі щодо незабезпечення схоронності майна Позивача на охоронюваному об'єкті за адресою: пр. Героїв в районі буд. № 1 - вул. Набережна Перемоги, в м. Дніпро під час здійснення охоронюваної діяльності за умовами Договору про надання охоронних послуг № 03 від 20.01.2014 р.

В основу оскаржуваного рішення покладено висновок місцевого господарського суду про наявність обумовлених законом підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на встановлені факти та вимоги правових норм, а також з урахуванням ліміту відповідальності визначеного чинним законодавством.

В оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції також вказав, що зобов’язання Відповідача-1 та Страхувальника перед Позивачем є з різним обсягом відповідальності, крім того ані договором № 03 від 20.01.2014 р. про надання охоронних послуг, ані договором від 14.12.2016 р. № 33.0003637.03 добровільного страхування відповідальності перед третіми особами не визначено обов’язок Відповідачів, як солідарний, тому визначив міру відповідальності кожного відповідача перед Позивачем у наступних розмірах, а саме з Відповідача-1 стягнув суму основного боргу у розмірі 1 000,00грн., а з Відповідача-2 у розмірі 87 739,20 грн.

Колегія суддів апеляційного суду, в межах доводів апеялційної скарги погоджується з висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог Позивача до Відповідача-2 з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Ч. 1 ст. 906 ЦК України встановлено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про охоронну діяльність", охоронна діяльність - надання послуг з охорони власності та громадян; об'єкт охорони - фізична особа та/або майно. Охорона майна - діяльність з організації та практичного здійснення заходів охорони, спрямованих на забезпечення недоторканності, цілісності визначених власником і належних йому будівель, споруд, територій, акваторій, транспортних засобів, валютних цінностей, цінних паперів та іншого рухомого і нерухомого майна, з метою запобігання та/або недопущення чи припинення протиправних дій щодо нього, для збереження його фізичного стану, припинення несанкціонованого власником доступу до нього та забезпечення здійснення власником цього майна всіх належних йому повноважень стосовно нього.

Відповідно ст. 6 Закону України "Про охоронну діяльність", охорона майна та фізичних осіб забезпечується персоналом охорони шляхом здійснення таких заходів: 1) використання пунктів централізованого спостереження, технічних засобів охорони, транспорту реагування, службових собак; 2) контроль за станом майнової безпеки об'єкта охорони; 3) запобігання загрозам особистій безпеці фізичної особи, яка охороняється; 4) реагування в межах наданих законом повноважень на протиправні дії, пов'язані з посяганням на об'єкт охорони.

Згідно ст. 13 Закону України "Про охоронну діяльність", персонал охорони під час виконання функціональних обов'язків зобов'язаний: 1) забезпечувати цілісність об'єктів охорони та недоторканність майна, що на них зберігається, недоторканність фізичних осіб; 2) припиняти шляхом здійснення заходів реагування правопорушення проти власності, фізичних осіб, порушення режиму роботи об'єктів охорони; 3) негайно у будь-який спосіб повідомляти відповідні правоохоронні органи про вчинення протиправних дій щодо власності, фізичних осіб та інших незаконних дій, що мають ознаки кримінального правопорушення, у місцях здійснення заходів охорони; 4) зберігати таємницю, що охороняється законом, а також конфіденційну інформацію про господарську діяльність суб'єктів господарювання, оголошену такою в установленому порядку, відомості про особисте і сімейне життя фізичних осіб, що стали відомі у зв'язку з виконанням службових обов'язків, крім випадків, передбачених законодавством; 5) не вчиняти дій, що порушують громадський порядок.

Персонал охорони за невиконання або неналежне виконання покладених на нього обов'язків несе дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність, встановлену законом ( ст. 15 Закону України "Про охоронну діяльність" ).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( ст. 610 ЦК України ).

За приписами ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Ч. ч. 1, 2 ст. 224 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства (ч. 1 ст. 225 ГК України).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Чинним законодавством України обов'язок доведення факту наявності порушення Відповідача покладено на Позивача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв'язок між правопорушенням і збитками.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до ст. 990 ЦК України та ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Водночас суд апеляційної інстанції, відхиляючи доводи Скаржника про те, що страхова відповідальність не може розповсюджуватися на об’єкт, що був доданий за Додатковою угодою № 3 до Договору про надання охоронних послуг без повідомлення ПрАТ «СК Альянс», зазначає, що Відповідач-2 у строк, встановлений судом для подання відзиву на позовну заяву, та під час розгляду справи судом першої не подав суду заперечень щодо не повідомлення ПрАТ «СК Альянс» про укладання додаткових угод між ПрАТ «Созидатель» та ТОВ «Мінотавр» про збільшення кількості об’єктів охорони ( та збільшення страхових ризиків), та не погодження покриття відповідальності за такою угодою і доказів, що спростовували б цю обставину, а відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Керуючись ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини не підлягають доказуванню, якщо вони визнаються учасниками справи. Також, згідно з ч. 4 ст. 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду Відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Як вбачається за змістом судового рішення, судом не мотивовано висновків про необхідність дослідження доказів ( повідомлення ПрАТ «СК Альянс» про укладання додаткових угод між ПрАТ «Созидатель» та ТОВ «Мінотавр» про збільшення кількості об’єктів охорони та збільшення страхових ризиків ), які не оспорювалися Відповідачем-2 у відзиві на позов ( ч. 1 ст. 165 ГПК України ), а також наявності в суду повноважень щодо дослідження доказів укладення договору № 03 від 20.01.2014 р. про надання охоронних послуг та договору від 14.12.2016 р. № 33.0003637.03 добровільного страхування відповідальності перед третіми особами за відсутності заперечень сторін, які б спростовували фактичні обставини укладення та виконання зазначених договорів, оскільки згідно з ч. 2 ст. 237 ГПК України, суд не має права виходити за межі позовних вимог при ухваленні судового рішення.

Колегія суддів також відхиляє і посилання Скаржника щодо не встановлення факту та обставини крадіжки, наявності підстав для виключення страхової відповідальності та на не відповідність суми завданих збитків, позаяк вони не спростовують встановлених судом обставин та аргументованих висновків господарського суду попередньої інстанції, викладених в оскарженому судовому рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція, ратифікована Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР ). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Відповідачем-1 у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альянс" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2018 р. у справі № 904/3920/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

Поновити дію рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2018 р. у справі № 904/3920/18, зупинену ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.12.2018 р. у справі № 904/3920/18.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11.02.2019 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя                                                             І. Л. Кузнецова

Суддя                                                                                 Е.В. Орєшкіна