ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2019 р. Справа №914/4192/15

Місто Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бонк Т.Б.

суддів Бойко С.М.

ОСОБА_1

секретар судового засідання - Борщ І.О.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2 (адвокат)

від відповідача - ОСОБА_3 (адвокат)

від третьої особи з боку позивача - ОСОБА_4 (адвокат)

від приватного виконавця -ОСОБА_5, особисто ,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 №4008 від 20.12.2018 та апеляційної скарги ОСОБА_6 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, №39-112-18 від 18.12.2018

на ухвалу господарського суду Львівської області від 30.11.2018 (суддя Мороз Н.В.) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5

у справі № 914/4192/15

за позовом: ОСОБА_6 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації Львівгаз, м.Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Акціонерне товариство Укртрансгаз, м.Київ

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст вимог скарги і ухвали суду першої інстанції:

на розгляд Господарського суду Львівської області подано скаргу ОСОБА_6 акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації Львівгаз на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 та заяву про визнання наказу Господарського суду Львівської області від 05.07.2016р. у справі № 914/4192/15 таким, що не підлягає виконанню.

Уточненням заяви від 27.11.2018р. (вх.№45543/18) заявник просить:

1. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Львівської області від 05.07.2016 по справі №914/4192/15 про стягнення з ПАТ Львівгаз інфляційних втрат у сумі 6 647 909, 83грн., трьох процентів річних у сумі 1 147 025, 95грн. та витрат на судовий збір у сумі 116 924, 04 грн.

2. Невідкладно зупинити виконання за наказом Господарського суду Львівської області від 05.07.201 по справі №914/4192/15 про стягнення з ПАТ Львівгаз інфляційних втрат у сумі 6 647 909, 83грн., трьох процентів річних у сумі 1 147 025, 95грн. та витрат на судовий збір у сумі 116 924, 04 грн. до розгляду даної заяви.

3. Визнати неправомірними дії приватного виконавця ОСОБА_5 з відкриття виконавчого провадження № АСВП 57701841, накладення арештів на рахунки та майно ПАТ Львівгаз.

4. Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця ОСОБА_5 щодо не закінчення виконавчого провадження № АСВП 57701841, згідно заяви ПАТ "Львівгаз" від 19.11.2018 року.

5. Зобовязати приватного виконавця ОСОБА_5 усунути порушення (поновити порушене право ПАТ Львівгаз) шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2018 року за винятком п.3 даної постанови.

6. Зобовязати приватного виконавця ОСОБА_5 усунути порушення (поновити порушене право ПАТ Львівгаз) шляхом скасування постанов про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в АТ Ощадбанк, ПАТ Промінвестбанк, ПАТ Укрсоцбанк, АТ Місто банк, АБ Кліринговий дім та їх філіях), про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в ГУ ДКСУ у Львівській області), про арешт майна боржника від 16.11.2018 року по даному виконавчому провадженню.

Заявою від 30.11.2018 ПАТ Львівгаз просить суд прийняти відмову ПАТ Львівгаз від наступних вимог:

- визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця ОСОБА_5 щодо не закінчення виконавчого провадження № АСВП 57701841, згідно заяви ПАТ "Львівгаз" від 19.11.2018 року;

- зобов'язати приватного виконавця ОСОБА_5 усунути порушення (поновити порушене право ПАТ Львівгаз) шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2018 року за винятком п.3 даної постанови;

- зобовязати приватного виконавця ОСОБА_5 усунути порушення (поновити порушене право ПАТ Львівгаз) шляхом скасування постанов про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в АТ Ощадбанк, ПАТ Промінвестбанк, ПАТ Укрсоцбанк, АТ Місто банк, АБ Кліринговий дім та їх філіях), про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в ГУ ДКСУ у Львівській області), про арешт майна боржника від 16.11.2018 року по даному виконавчому провадженню.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.11.2018 у справі № 914/4192/15:

1. Заяву ОСОБА_6 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз від 19.11.2018р. про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню - задоволено.

2. Визнано таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Львівської області від 05.07.2016р. №914/4192/15 про стягнення з ОСОБА_6 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз, (79039, м. Львів, вул. Золота, 42, ідентифікаційний код 033490390) на користь ОСОБА_6 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) - інфляційні втрати в розмірі 6 647 909, 83 грн., 3% річних в сумі 1 147 025,95 грн. та 116 924,04 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3.Закрито провадження за скаргою ОСОБА_6 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз в частині:

- визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця ОСОБА_5 щодо не закінчення виконавчого провадження № АСВП 57701841, згідно заяви ПАТ "Львівгаз" від 19.11.2018 року;

- зобовязання приватного виконавця ОСОБА_5 усунути порушення (поновити порушене право ПАТ Львівгаз) шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2018 року за винятком п.3 даної постанови;

- зобовязання приватного виконавця ОСОБА_5 усунути порушення (поновити порушене право ПАТ Львівгаз) шляхом скасування постанов про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в АТ Ощадбанк, ПАТ Промінвестбанк, ПАТ Укрсоцбанк, АТ Місто банк, АБ Кліринговий дім та їх філіях), про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в ГУ ДКСУ у Львівській області), про арешт майна боржника від 16.11.2018 року по даному виконавчому провадженню.

4. У решті вимог скаргу ОСОБА_6 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз від 19.11.2018 - задоволено.

5. Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 з відкриття виконавчого провадження № АСВП 57701841 та накладення арештів на рахунки і майно ОСОБА_6 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз ( ідентифікаційний код 03349039).

Ухвала суду про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню мотивована тим, що вимоги позивача (стягувача) та вимоги відповідача (скаржника) зараховані заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№Lv007.2-СЛ-3045-0318 від 20.03.2018р. є дійсними та однорідними, заява про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№Lv007.2-СЛ-3045-0318 від 20.03.2018 є чинною. 28.11.2017р. виконавче провадження №52411911 закінчено. В постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено, що кошти згідно документу примусово стягнуто на депозитний рахунок Відділу та перераховано стягувачу відповідно до платіжного доручення №15911 від 20.11.2017 року (на суму 1 000 000, 00 грн.), платіжного доручення №15912 від 20.11.2017 року (на суму 1 000 000, 00 грн.) та платіжного доручення №15913 від 20.11.2017 року (на суму 575 213, 33 грн.).

Ухвала суду про закриття провадження мотивована тим, що заявником подано заяву про відмову від відповідних вимог.

Ухвала суду про визнання неправомірними дій приватного виконавця мотивована тим, що частиною 1 ст. 40 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Наявність постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, яку стягувач не оскаржував у встановленому законом порядку, унеможливлює відновлення виконавчого провадження.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги приватного виконавця ОСОБА_5 : скаржник просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні скарги відмовити, мотивуючи це тим, що ним було вчинено дії з відкриття виконавчого провадження у звязку з 1) наявністю невиконаного виконавчого документу; 2) наявності заяви про відкриття виконавчого провадження; 3) сплати авансового внеску; законом не зобовязано при відкритті виконавчого провадження перевіряти, чи скасована постанова про закінчення виконавчого провадження. На думку скаржника, заява про зарахування зустрічних вимог не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження, оскільки така заява була предметом розгляду господарським судом при розгляді заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню і за наслідками розгляду встановлено, що наказ господарського суду підлягав виконанню.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги ПАТ «НАК «Нафтогаз»: просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції повністю, мотивуючи це тим, що:

- судом першої інстанції надано неправильну оцінку правочинам про зарахування зустрічних вимог між сторонами, ПАТ «Львівгаз» було обізнане з тим, що заборгованість за наказом господарського суду Львівської області від 05.07.2016 є спірною, однак звернувся до суду з заявами про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню;

- 08.10.2018 ПАТ «Львівгаз» вперше зверталося до господарського суду Львівської області з заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виданому у справі № 914/4192/15 на суму 7911 859,82 грн., однак господарським судом було відмовлено у задоволенні заяви;

- заборгованість за наказом господарського суду Львівської області від 05.07.2016 № 914/4192/15 є частково погашеною та спірною у звязку з судовими справами між сторонами, провадження у яких відрито;

- приватний виконавець зобовязаний відкрити виконавче провадження за заявою стягувача, а після цього перевірити викладені у заяві обставини.

У відзиві на апеляційну скаргу приватного виконавця ОСОБА_5 ПАТ «НАК «Нафтогаз» просить апеляційну скаргу зав долити та скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, мотивуючи це тим, що приватний виконавець у будь-якому випадку зобовязаний відкрити виконавче провадження за заявою стягувача, а же після цього здійснити заходи щодо перевірки викладених обставин. Доводи відзиву ПАТ «НАК «НАфтогаз» на апеляційну скаргу приватного виконавця ОСОБА_5 тотожні доводам, які зазначені в апеляційній скарзі ПАТ «НАК «Нафтогаз» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.11.2018 у справі №914/4192/15.

У відзиві на апеляційну скаргу приватного виконавця ОСОБА_5 ПАТ «Львівгаз» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, мотивуючи це тим, що приватний виконавець не міг відкривати виконавче провадження, оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження № 52020729 від 22.09.2016 є чинною і не скасованою, однак навіть якщо така буде скасована, то виконавче провадження підлягає відновленню в разі скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «НАК «Нафтогаз України», ПАТ «Львівгаз» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, мотивуючи це тим, що: заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 20.03.2018 є чинною та не оскаржувалась, строк виконання щодо таких вимог настав; аргументи позивача про те, що на суму 2 575 213,33 грн. ПАТ «НАК «Нафтогаз України» здійснено зарахування згідно з заявою від 20.10.2016 не можуть заслуговувати на увагу, оскільки такі кошти вже стягнуті з останнього в процесі примусового виконання рішення суду в межах виконавчого провадження № 52411911, відтак, заява про зарахування зустрічних позовних вимог не породила жодних юридичних наслідків; в резолютивній частині ухвали Господарського суду Львівської області від 19.10.2018 суд не встановив і не зазначив, який саме з двох наказів у справі № 914/4192/15 є предметом заяви та, відповідно, не підлягає виконанню.

23.01.2019 на адресу апеляційного суду надійшли письмові пояснення приватного виконавця ОСОБА_5 «з питань, які виникають при розгляді апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Львівської області від 30.11.2018.», у яких скаржник просить скасувати оскаржувану ухвалу і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

Згідно ст. 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Як вбачається з ухвали Західного апеляційного господарського суду від 27.12.2018, беручи до уваги те, що скаржником отримано оскаржувану ухвалу 11.12.2018, а апеляційну скаргу подано 21.12.2018, тобто протягом 10 днів з дня отримання ухвали суду, колегія суддів вважала за можливе задоволити клопотання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Львівської області від 30.11.2018.

Відтак, приватним виконавцем при поданні додаткових доповнених письмових пояснень до поданої апеляційної скарги не дотримано вимог ст. 266 ГПК України, зокрема щодо строку подачі таких, та щодо долучення доказів надіслання іншим учасникам справи, не подано клопотання про поновлення строку для подачі доповнень до апеляційної скарги, а тому, апеляційний суд не приймає до уваги такі письмові пояснення приватного виконавця ОСОБА_5 від 22.01.2019.

Також, 25.01.2019 на адресу суду надійшли письмові пояснення АТ «Укртрансгаз» (направлені до суду 22.01.2019) щодо поданих апеляційних скарг на ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.11.2018, однак такі подані поза межами строків на подання пояснень щодо апеляційних скарг, встановлених ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 27.12.2018 та 09.01.2019 без клопотання про поновлення таких строків.

Згідно ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам та запереченням сторін, які містяться в апеляційних скаргах, у відзивах на апеляційні скарги, у відповідях на відзив, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з огляду на наступне.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 у справі №914/4192/15 ухвалено:

стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз на користь ОСОБА_6 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України інфляційні втрати в розмірі 6 647 909, 83 грн., 3% річних в сумі 1 147 025, 95 грн. та 116 924, 04 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору;

стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз на користь ОСОБА_6 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 128 616, 44 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

На виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду України від 29.06.2016р., яка вступила в законну силу 29.06.2016, 05.07.2016 Господарським судом Львівської області видано два накази.

Виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області на стягнення витрат на судовий збір у сумі 128 616, 44 грн. перебувало на виконанні у Шевченківському ВДВС ГТУЮ у Львівській області та закінчено 05.09.16р. на підставі повного фактичного виконання. З цього приводу між сторонами спір відсутній.

За наказом Господарського суду Львівської області на стягнення інфляційних втрат у сумі 6 647 909, 83грн., 3% річних у сумі 1 147 025, 95грн. та витрат на судовий збір у сумі 116 924, 04грн. (загальна сума складає 7 911 859, 82 грн.) старшим державним виконавцем Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області 26.08.2016р. відкрито виконавче провадження №52020729.

22.09.2016 вказане виконавче провадження №52020729 з виконання наказу від 05.07.2016 по справі №914/4192/15 (загальна сума стягнення 7 911 859, 82 грн.) закінчено у звязку з відсутністю невиконаних грошових зобовязань перед ПАТ НАК Нафтогаз України внаслідок припинення зобовязання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог заявою №ЛВ-5101-16 від 06.09.2016 (відповідно до п.8 ст.49 Закону України Про виконавче провадження в редакції чинній на момент закінчення виконавчого провадження).

15.11.2018р. приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57701841 з виконання наказу №914/4192/15, виданого 05.07.2016р. Господарським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_6 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз на користь ОСОБА_6 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України - інфляційних витрат в розмірі 6 647 909, 83 грн., 3% річних в сумі 1 147 025, 95 грн. та 116 924, 04 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Як встановлено та підтверджується долученими документами, приватним виконавцем ОСОБА_5 в межах виконавчого провадження №57701841, постановою від 16.11.2018р. накладено арешт на кошти ПАТ Львівгаз (всі рахунки відкриті в АТ Ощадбанк, ПАТ Промінвестбанк, ПАТ Укрсоцбанк, АТ Місто банк, АБ Кліринговий дім та їх філіях); постановою від 16.11.2018р. накладено арешт на кошти ПАТ Львівгаз (всі рахунки відкриті в ГУ ДКСУ у Львівській області); постановою від 16.11.2018 накладено арешт на майно ПАТ Львівгаз.

27.11.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі заяви стягувача, поданої у порядку передбаченому п.1 ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження.

Зі змісту постанови від 27.11.2018р. про повернення виконавчого документа стягувачу вбачається, що приватним виконавцем припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

На час відкриття приватним виконавцем ОСОБА_5 виконавчого провадження №57701841 постанова державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 22.09.2016р. про закінчення виконавчого провадження №52020729 з виконання наказу від 05.07.2016р. по справі №914/4192/15 (загальна сума стягнення 7 911 859,82грн.) була чинною.

На звороті наказу, предявленого до виконання приватному виконавцю ОСОБА_5 проставлено кутовий штамп з написом Завершено 22.09.2016р. Відповідно до п. 8 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження. Цей напис скріплено підписом та гербовою печаткою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Частиною 1 ст. 40 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 41 вказаного Закону, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

Таким чином наявність постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, яку стягувач не оскаржував у встановленому законом порядку, унеможливлює відновлення виконавчого провадження.

Дане твердження узгоджується з позицією Верховного Суду висловленою в постанові від 26.09.2018р. по справі №205/5956/16-ц провадження №61-5899св18; в постанові від 25.05.2018р. по справі № 910/12968/14; в постанові від 18.10.2018р. по справі № 2а-26022/11 адміністративне провадження №К/9901/63271/18.

Відповідно до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до норм ст. 129-1 Конституції України, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 з відкриття виконавчого провадження №57701841 та накладення арештів на рахунки і майно ПАТ Львівгаз. При цьому, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.11.2018 не впливає на висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій приватного виконавця при здійсненні виконавчого провадження, оскільки перевірці підлягають спірні дії приватного виконавця на момент виконання таких дій.

Доводи апеляційної скарги приватного виконавця ОСОБА_5 про те, що у нього були наявні всі підстави для відкриття виконавчого провадження не відповідають положенням ст. ст. 40, 41 Закону України «Про виконавче провадження»,

Стосовно заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою подання заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, є факт повного виконання ПАТ Львівгаз постанови Львівського апеляційного господарського суду у справі №914/4192/15 від 29.06.2015р., про що свідчить заява ПАТ Львівгаз вих.№Lv007.2-CЛ-3045-0318 від 20.03.2018р. про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 7 911 859, 82грн.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ГПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як встановлено, відповідачем по справі направлено позивачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№Lv007.2-СЛ-3045-0318 від 20.03.2018р. по заборгованості ПАТ Львівгаз перед ПАТ НАК Нафтогаз України на суму 7911859, 82 грн., згідно постанови Львівського апеляційного господарського суду у справі №914/4192/15 від 29.06.2015р. по заборгованості ПАТ НАК Нафтогаз України перед ПАТ Львівгаз на суму 27 741 554, 82 грн. згідно постанови Вищого господарського суду України від 09.11.2017р. по справі №914/3703/15.

Відповідно до ст.601 ЦК України, зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги.

Згідно ч.2 ст. 601 ЦК України, зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Таким, чином заява про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№Lv007.2-СЛ-3045-0318 від 20.03.2018р. є чинною.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно норм ГПК України, формою (засобом) оспорення господарських правочинів є подання позовної заяви з відповідними вимогами. Сторонами не надано суду доказів, що заява про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№Lv007.2-СЛ-3045-0318 від 20.03.2018р. визнавалась недійсною в судовому порядку.

Вимоги позивача (стягувача) та вимоги відповідача (скаржника) зараховані заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№Lv007.2-СЛ-3045-0318 від 20.03.2018р. є дійсними та однорідними.

Зокрема, вимоги позивача в розмірі 7 911 859, 82 грн. виникли на підставі постанови Львівського апеляційного господарського суду від 29.06.2016р. по справі №914/4192/15, а вимоги відповідача до позивача в розмірі 27 741 554, 82 грн. виникли на підставі постанови Вищого господарського суду України від 09.11.2017р. по справі №914/3703/15.

Враховуючи наведене, відсутні підстави ставити під сумнів дійсність заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№Lv007.2-СЛ-3045-0318 від 20.03.2018р.

Апеляційний суд звертає увагу, що ПАТ «НАК «Нафтогаз» подало позовну заяву про визнання недійсним одностороннього правочину про припинення зобовязання зарахуванням зустрічних однорідних вимог №Lv007.2-СЛ-3045-0318 від 20.03.2018р., однак такий позов датований 10.12.2018, тобто подано після постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Відповідачем підтверджено дійсність заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог вих. №Lv007.2-СЛ-3045-0318 від 20.03.2018р. документом про коригування боргу ЛВ000000745 від 20.03.2018р., в якому відображено операцію по зарахуванню зустрічних однорідних вимог на суму 7 911 859, 82 грн.

Оцінюючи доводи ПАТ НАК Нафтогаз України, щодо обставини, що на час подання ПАТ Львівгаз заяви від 20.03.2018р. про зарахування зустрічних однорідних вимог у сумі 7 911 859, 82 грн. наявним був факт вчинення позивачем правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог у сумі 2 575 213, 33грн., - шляхом подання заяви про зарахування №26-7152/1.2-16 від 26.10.2016, що зумовлювало наявність боргу відповідача за наказом Господарського суду Львівської області від 05.07.2016 у справі №914/4192/15 лише у сумі 5 336 646, 49 грн., необхідно врахувати наступне.

21.04.2016р. Господарським судом м Києва ухвалено рішення у справі №910/3550/16 щодо стягнення з ПАТ НАК Нафтогаз України на користь ПАТ Львівгаз 3% річних у розмірі 362 200, 77 грн., інфляційних втрат у розмірі 2 174 955, 22 грн. та судових витрат у розмірі 38 057, 34 грн. (загальна сума 2 575 213, 33 грн.).

03.10.2016р. Шевченківським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження №57701841 з виконання наказу виданого на підставі вказаного рішення суду.

28.11.2017р. виконавче провадження №52411911 закінчено.

У постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено, що кошти згідно документу примусово стягнуто на депозитний рахунок Відділу та перераховано стягувачу відповідно до платіжного доручення №15911 від 20.11.2017 року (на суму 1 000 000, 00 грн.), платіжного доручення №15912 від 20.11.2017 року (на суму 1 000 000, 00 грн.) та платіжного доручення №15913 від 20.11.2017 року (на суму 575 213, 33 грн.).

З аналізу приписів ст. 333 ГПК України випливає, що поворот виконання рішення суду можливий лише в наслідок скасування рішення, по якому було здійснено виконання.

В цей же час НАК Нафтогаз України не надав суду доказів вчинення дій, спрямованих на оскарження рішення суду у справі №910/3550/16.

Згідно ч.1 ст.11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин (ч. 1 ст. 7 ГПК України).

Відповідно до ст. 15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, повязаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

На підставі ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі Христов проти України (заява № 24465/14), право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули цієї Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, одним з основоположних аспектів якого є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхні рішення, що набрали законної сили, не може ставитися під сумнів (див. також справу Брумареску проти Румунії, заява № 28342/95). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

За таких умов, суд критично оцінює твердження стягувача, щодо зарахування між сторонами зустрічних однорідних вимог у сумі 2 575 213, 33 грн., шляхом подання НАК Нафтогаз України заяви про зарахування №26-7152/1.2-16 від 26.10.2016 року.

Щодо твердження стягувача, що спір щодо визнання наказу господарського суду Львівської області у справі №914/4192/15 таким, що не підлягає виконанню, розглянутий Господарським судом Львівської області 19.10.2018 (суддя О.Стороженко) в даній справі між тотожними сторонами, з тотожного предмета та тотожної підстави спору, то ні з ухвали суду від 19.10.18р., ні з заяви скаржника, яка розглядалася судом 19.10.18р., не зрозуміло про визнання якого саме наказу господарського суду Львівської області від 05.07.2016 (на стягнення витрат на судовий збір (за подання апеляційної скарги) у сумі 128 616,44грн., чи на стягнення: інфляційних втрат у сумі 6 647 909, 83грн., трьох процентів річних у сумі 1 147 025, 95грн. та витрат на судовий збір у сумі 116 924, 04грн. (загальна сума складає 7 911 859, 82 грн.) вирішувалося питання про визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Приймаючи рішення також досліджено обставини та докази, які були невідомі суду, та яких не існувало станом на 19.10.18р., зокрема: постанови про відкриття і закінчення виконавчого провадження №52020729; постанови про відкриття виконавчого провадження №57701841 та постанови, прийнятої в межах виконавчого провадження №57701841 про повернення виконавчого документа стягувачу; постанови про відкриття і закінчення виконавчого провадження №57701841.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення заяви про визнати таким, що не підлягає виконанню, наказу Господарського суду Львівської області від 05.07.2016р. №914/4192/15 про стягнення з ПАТ Львівгаз на користь ПАТ НАК Нафтогаз України інфляційних втрат в розмірі 6 647 909, 83 грн., 3% річних в сумі 1 147 025, 95 грн. та 116 924, 04 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У частині решти вимог скарги, а саме - визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця ОСОБА_5 щодо не закінчення виконавчого провадження № АСВП 57701841, згідно заяви ПАТ "Львівгаз" від 19.11.2018 року; зобовязання приватного виконавця ОСОБА_5 усунути порушення (поновити порушене право ПАТ Львівгаз) шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2018 року за винятком п.3 даної постанови; зобовязання приватного виконавця ОСОБА_5 усунути порушення (поновити порушене право ПАТ Львівгаз) шляхом скасування постанов про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в АТ Ощадбанк, ПАТ Промінвестбанк, ПАТ Укрсоцбанк, АТ Місто банк, АБ Кліринговий дім та їх філіях), про арешт коштів боржника від 16.11.2018 року (всі рахунки відкриті в ГУ ДКСУ у Львівській області), про арешт майна провадження правомірно закрито судом першої інстанції на підставі п.4 ст.231 ГПК України, оскільки в цій частині заявою від 30.11.2018 ПАТ Львівгаз просив суд першої інстанції прийняти відмову ПАТ Львівгаз від зазначених вимог скарги.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 30.11.2018 у справі №914/4192/15 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстави для скасування ухвали - відсутні. Зазначені в апеляційних скаргах доводи скаржників не містять підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктами 1, 2 ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати. Згідно ст. 129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на скаржників.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 271, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_5 №4008 від 20.12.2018 та апеляційну скаргу ОСОБА_6 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, №39-112-18 від 18.12.2018 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.11.2018 у справі № 914/4192/15 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційних скарг покласти на скаржників.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач): Т.Б. Бонк

Судді С.М. Бойко

ОСОБА_1

Повний текст постанови складено 12.02.2019.