ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2019м. ДніпроСправа № 904/5219/18
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П. за участю секретаря судового засідання Кравченко Р.В.

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400 Дніпропетровська обл. м. Павлоград вул. Соборна, б. 76)

про стягнення 14 950,00 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №2154 від 30.10.2018р.

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність №ББУ/ПУ104/ВП/18 від 18.06.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" про стягнення 14 950,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невірним зазначенням відповідачем маси вантажу у накладній за № 46623393.

Ухвалою суду від 23.11.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі, справу призначено до розгляду в засіданні на 11.12.2018р.

11.12.2018р. позивачем подано клопотання про те, що позивач заперечує проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.12.2018р. судом призначено розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 18.01.2019р.

20.12.2018р. від позивача надійшла заява про заміну його назви, в якій просить суд змінити назву позивача з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»» на Акціонерне товариство «Українська залізниця». Заява обґрунтована тим, що постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» від 31.10.2018 № 938 змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Українська залізниця». 27.11.2018, державним реєстратором проведено реєстрацію змін до статуту Укрзалізниці. Відповідно до п. 3 Статуту акціонерного товариства «Українська залізниця» найменування Позивача змінено на акціонерне товариство «Українська залізниця».

Зміна найменування Товариства та проведення державної реєстрації змін до Статуту були здійснені у зв'язку із приведенням Статуту Укрзалізниці у відповідність до змін у законодавстві, що регулює діяльність акціонерних товариств. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне чи навпаки не є його перетворенням.

Таким чином, заява позивача про заміну його назви на Акціонерне товариство «Українська залізниця» є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

26.12.2018р. відповідачем подано відзив на позов, в якому проти позову заперечує, оскільки вагон №53266045 був прийнятий до перевезення станцією відправлення -Ароматна Придніпровської залізниці лише на підставі його візуального огляду, оскільки визначена у залізничній накладній №46623393 маса вантажу не була визнана залізницею іншою ніж 70000 кг.

Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам «Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України», затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року №442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2012 року за №1716/22028, та інших нормативно-правових актів. Тому, зважування завантажених вагонів, для встановлення маси вантажу здійснюється співробітниками Відповідача на повірених та зареєстрованих 150 тонних тензометричних вагонних вагах СВ-150000В, заводський номер 321389. Зазначенні вагонні ваги взяті на облік залізницею, про що свідчить виданий технічний НОМЕР_1 у відповідності до п.2.3 «Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України», затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року №442. Відповідно до ст.1, ст.28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» Відповідачем проводилась своєчасна повірка засобів вимірювальної техніки: 150 тонних тензометричних вагонних ваг СВ-150000В, що засвідчується проставлянням підпису повірника та повіреного клейма у паспорті на вагонні ваги про придатність до застосування, зазначених вагонних ваг. Отже, Відповідач у відповідності до встановлених законодавством вимог здійснював зважування завантажених вагонів на придатних вагонних вагах, а тому допустити внесення неправдивих даних щодо маси ватажу в залізничній накладній є неможливим.

26.12.2018р. відповідачем подана заява про зменшення розміру штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі у якій просить суд, якщо у разі встановлення факту неправильного зазначення відповідачем у накладній №46623393 маси вантажу за спірним перевезенням та задоволення позову застосувати частину 3 статті 551 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України та зменшити суму штрафу, посилаючись на те, що: - сума штрафу, яка заявлена позивачем до стягнення є завищеною та необґрунтованою; - штраф не має компенсаторний характер, проте є додатковим засобом отримання прибутку для позивача; - залізниця фактично отримала надлишкову плату залізничного тарифу, оскільки відповідач здійснив оплату провізної плати та додаткових зборів за надлишкову масу вантажу; - відсутність доказів спричинення позивачеві негативних наслідків, ступінь виконання боржником зобов'язань, стратегічну та соціальну значимість його підприємства.

Згідно зі ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 240 ГПК України, у судовому засіданні 14.02.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року відповідно до накладної №46623393 зі станції Ароматна Придніпровської залізниці на станцію Родинська Донецької залізниці відправлено вагон № 53266045 з вантажем - вугілля.

Відповідно до вказаної накладної відправник вантажу Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля".

На станції Павлоград-1 на підставі статті 24 Статуту залізниць проведено перевірку маси вантажу у вагоні № 53266045 під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній, про що складено акти загальної форми від 02.06.2018р. № 505, від 02.06.2018р. №177.

Згідно складеного комерційного акту від 02.06.2018р. №454502/78/7 залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вагоні №53266045 не відповідає масі вантажу, зазначеній у накладній №46623393, а саме фактично виявилося: вантаж вугілля кам'яне, вага брутто 96 500 кг, тара з документу 23 500 кг, нетто 73 000 кг, що більше маси зазначеної в документі та вантажопідйомності на 3000 кг. Що є порушенням п.4.1 глави 1 додатку 3 до СМГС. Зважування проводилось без відчеплення при повній зупинці на справних повірених 150т вагонних вагах №7 ст. Павлоград-1 (повірка 15.03.2018). Зважування проводилось двічі, маса брутто 96500 кг не змінилась. Навантаження у вагоні рівномірне, нижче бортів 0,2м, з природними скосами вздовж бортів до торцевої частині вагону, марковано повздовжніми борознами, маркування не порушено, без заглиблень та виїмок. Вагон в технічному відношенні справний, бездверний, люка зачинено, течі та слідів течі не має. Вагон затримано для усунення комерційної несправності.

Відповідно до накладної №46623393 відправником вантажу є ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля".

Маса вантажу визначена вантажовідправником без участі представників залізниці, що підтверджується графою 24 перевізних документів), завантаження проводилося вантажовідправником. Зазначені відмітки є в перевізних документах.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 5 статті 306 Господарського кодексу України загальні умови перевезення вантажів, а також особливості умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому регулюються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457, який визначає обовязки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача.

Відповідно до статті 23 Статуту залізниць відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 (надалі Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001р. №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001р. за №798/5989).

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (частина 1 пункту 1.2 Правил).

Пунктом 1.3 Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Згідно з положенням статті 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. №863/5084.

Згідно з пунктом 2.1 вказаних Правил оформлення перевізних документів, вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

За даними залізничної накладної №46623393 навантаження було здійснено засобами вантажовідправника відповідача, а правильність внесених у накладну відомостей підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача.

В силу приписів частин 1 і 2 статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно частини 1 статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційним актом від 02.06.2018 № 454502/78/7 засвідчено факт розбіжності маси вантажу у спірних вагонах, зазначеної у перевізному документі, з фактичною на 3000 кг.

Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до частини 1 статті 118 Статуту залізниць України, за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Як вбачається з накладної №46623393 провізна плата одного вагону № 53266045 становить 2990,00 грн. Таким чином, розмір штрафу складає: 2990х5=14 950,00 грн.

На момент розгляду справи доказів добровільної сплати зазначеного штрафу перед позивачем відповідачем не надано.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

В ході вирішення спору відповідачем не надано доказів, які б спростовували доводи позивача та встановлені судом фактичні обставини щодо неправильного зазначення відповідачем у накладній маси вантажу за спірним перевезенням.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу суд зазначає наступне.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що штраф, який заявлено позивачем до стягнення, не має компенсаторний характер, проте є додатковим засобом отримання прибутку для позивача. Крім того, позивачем не зазначено які збитки були понесені залізницею внаслідок неправильного зазначення маси вантажу у перевізному документі.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до приписів ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, слід визнати право судів при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір, з урахуванням всіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір, на який зменшується стягуваний штраф, повинні бути в рішенні суду мотивовані та обґрунтовані.

Пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Наведеної правової позиці дотримується й Вищий господарський суд України в постановах від 30.11.2016р. у справі № 927/309/16, від 29.11.2016р. у справі №910/2224/16, від 08.11.2016р. у справі №927/310/16, від 16.06.2016р. у справі №905/2626/15, від 13.06.2016р. у справі №905/3638/15. Крім того, Вищий господарський суд України звертає увагу на те, що приписами законодавства не встановлено заборону суду зменшувати розмір неустойки (штрафу), який підлягає стягненню і на підставі закону, оскільки зменшуючи суму, яка підлягає стягненню, суд не змінює сам розмір неустойки, встановлений Статутом залізниць України.

Крім того, суд зауважує на стратегічну та соціальну значущість підприємства відповідача, яке вносить значний вклад в забезпечення енергозалежності та енергобезпеки України, сталого функціонування енергетичної системи України є містоутворювачем та бюджетоутворювачем міста Павлограда, інвестує соціальні програми та проекти у Дніпропетровській області.

Враховуючи викладене, беручи до уваги співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій з наявними наслідками порушення зобов'язання, відсутність негативних наслідків від неправильного зазначення маси вантажу в накладній, неспіврозмірність нарахованого штрафу заподіяному правопорушенню в частині оформлення перевізного документу щодо неправильного зазначення маси вантажу, а також положення ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України суд вважає за можливе зменшити розмір штрафу та стягнути з відповідача штраф у розмірі трьохкратної провізної плати за всю відстань перевезення у розмірі 8970,00 грн.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати у справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Замінити назву позивача з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на Акціонерне товариство "Українська залізниця".

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна,76, ) на користь Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, б.108, ) 8970,00 грн. - штрафу за невірно зазначену масу вантажу, 1 762,00 грн. - судового збору, про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 15.02.2019

Суддя С.П.Панна