ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2019 Справа № 908/1473/18

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65, зал судових засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів – Кощеєва І.М., Подобєда І.М.,

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі відокремленого підрозділу “Атомкомплект” на рішення господарського суду Запорізької області від 10.10.2018 у справі №908/1473/18 (суддя Азізбекян Т.А., повне рішення складено 25.10.2018)

за позовом державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі відокремленого підрозділу “Атомкомплект” державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” м.Київ

до приватного акціонерного товариства “Запоріжтрансформатор” м.Запоріжжя

про стягнення 1 330 959грн. 60коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Запорізької області від 10.10.2018 у справі №908/1473/18 державному підприємству (далі-ДП)“Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі відокремленого підрозділу (далі-ВП) “Атомкомплект” відмовлено в задоволенні позову про стягнення з приватного акціонерного товариства (далі-ПрАТ) “Запоріжтрансформатор” неустойки в сумі 1 330 959грн. 60коп. за порушення строку поставки продукції;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо правомірності зупинення відповідачем виконання обов"язку з поставки продукції внаслідок порушення позивачем строку перерахування авансового платежу, а також щодо неповідомлення позивачем відповідача про готовність прийняти продукцію в строки, передбачені п.6.1.4 договору поставки, у зв"язку з чим, останній звільняється від відповідальності за порушення строків поставки;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ДП“Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі ВП“Атомкомплект” подало апеляційну скаргу, в якій просить це рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги ;

- у поданій скарзі йдеться про те, що господарським судом були взяті до уваги обставини, які не були встановлені та неправильно застосовані норми закону, зокрема ст.538 Цивільного кодексу України, про те, що відповідач мав право зупинити виконання обов"язку з поставки продукції лише по 01.08.2016 та виконати його у строк – 02.08.2016, однак поставка була здійснена 05. та 09.08.2016, тобто з порушенням строку, і це свідчить про наявність підстав для стягнення з відповідача пені за несвоєчасну поставку, про те, що умовами договору не передбачено права відповідача відстрочити виконання свого зобов"язання на строк прострочення авансового платежу, а також про те, що обставини стосовно неповідомлення позивачем відповідача про готовність прийняти продукцію протягом 10 календарних днів не були встановлені та досліджені судом, оскільки на них не посилалася жодна з сторін, про те, що листом від 07.07.2016 №3897/42 позивач направив відповідачу повідомлення ВП"Запорізька АЕС" від 07.07.2016 №07-35/16070 про готовність прийняти продукцію та копію телеграми зі станції Енергодар від 06.07.2016 №23, що свідчить про виконання позивачем п.6.1.4 договору поставки;

- відповідач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що затримка поставки продукції сталася з вини позивача, який прострочив виконання зобов"язання по своєчасному перерахуванню суми авансового платежу, затримка перерахування склала 13 днів внаслідок чого відповідач не може бути притягнутим до відповідальності у вигляді сплати пені за несвоєчасну поставку, а також на те, що позивачем не надано доказів направлення листа від 07.07.2016 №3897/42 на адресу відповідача та копію листа відповідача від 04.07.2016 №1/114-603, у відповідь на який надсилався лист ВП"Запорізька АЕС" стосовно готовності прийняти реактори.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, у тому числі і в попередніх судових засіданнях, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2015 ДП“Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі ВП“Атомкомплект” (покупцем) та ПАТ"Запоріж-трансформатор" (постачальником) укладено договір поставки №53-129-01-15-00519/РР005887, на підставі якого постачальник зобов"язався виготовити та поставити реактори шунтуючи масляні РОМ – 110000/750-У1 для ВП"Запорізька АЕС", а покупець – прийняти і оплатити продукцію.

Згідно з п.1.2 договору найменування, одиниці виміру, загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна і строк поставки зазначаються у додатку №1 до договору.

Відповідно до п.3.1 сума договору складає 266191920грн..

П.п.4.2.1, 4.2.2 п.4.2 договору передбачено, що оплата продукції здійснюється за умови надання постачальником забезпечення виконання зобов"язань за договором в частині повернення авансового платежу в наступному порядку:

покупець протягом 10 календарних днів від дати укладення договору перераховує постачальнику аванс в розмірі 30 процентів від суми договору, що складає 79 857 576грн.;

остаточна оплата авансу в розмірі 70 процентів від суми договору, що складає 186 334 344грн. здійснюється покупцем протягом 10 календарних днів від дати отримання письмового повідомлення постачальника про готовність продукції до відвантаження.

Відповідно до п.4.3 договору на забезпечення виконання зобов"язань за договором в частині повернення авансових платежів постачальник надає покупцю банківські гарантії. Перша банківська гарантія на суму, зазначену в п.п.4.2.1 договору надається покупцю впродовж 5 банківських днів після підписання договору. Друга банківська гарантія на суму, зазначену в п.п.4.2.2 договору надається разом з письмовим повідомленням постачальника про готовність продукції до відвантаження.

Згідно з п.5.1 договору строк поставки продукції зазначено в додатку №1 до договору.

П.п.6.1.3, 6.1.4 п.6.1 договору передбачені обов"язки покупця щодо забезпечення відправлення на адресу постачальника копії телеграми від станції Енергодар Придніпровської залізниці на адресу станції Хортиця про її готовність прийняти продукцію. Протягом 10 календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення від постачальника про готовність продукції покупець зобов"язаний надіслати листа на адресу постачальника про свою готовність прийняти продукцію. У разі невиконання покупцем п.п.6.1.3, 6.1.4 договору постачальник звільняється від відповідальності за порушення строків поставки.

Відповідальність постачальника за порушення строків поставки встановлена п.7.2 договору у вигляді сплати пені в розмірі 0.1 процента вартості не поставленої в строк продукції за кожний день прострочення, але не більше 20 процентів вартості несвоєчасно поставленої продукції.

Сторонами підписана специфікація №1 як додаток №1 до договору, в якій визначені найменування продукції, що підлягає поставці, кількість, ціна та загальна її вартість.

У специфікації сторонами погоджено, що термін поставки – протягом 300 днів від дати оплати 30 процентів авансу.

25.05.2016 сторонами укладена додаткова угода №1 до договору.

П.1.1 додаткової угоди визначено термін поставки продукції згідно з специфікацією №1 як: "до 30.07.2016 року".

Листом від 07.07.2016 №1/114-629 відповідач повідомив позивача, що продукція готова до відвантаження та просив здійснити остаточний розрахунок у відповідності до умов п.4.2.2 договору ( вхідний ДП НАЕК “Енергоатом” № 4472 від 11.07.2016).

Також, на адресу позивача від ПАТ“Діамантбанк” листом № 8604/1/14.4-08 від 11.07.2016 повідомлено, що 11.07.2016 до ПАТ “Діамантбанк” надійшло SWIFT повідомлення від ПАТ “ПУМБ” щодо відкриття на користь ДП НАЕК “Енергоатом” ВП “Атомкомплект” банківської гарантії повернення авансового платежу №ZAPG 262651024 за наступними параметрами: бенефіціар – ДП НАЕК “Енергоатом” ВП “Атомкомплект”; сума гарантії – 186 334 344 грн.; термін дії – до 26.09.2016.

Згідно з документом “Рухи по договору № 53-129-01-15-00519, за період з січня 2015 по червень 2018” сума 186 334 344грн. ( аванс у розмірі 70 процентів ) була перерахована позивачем наступним чином: 14.07.2016 – 40 000 000грн., 22.07.2016 – 50 000 000грн., 29.07.2016 – 18 000 000грн., 29.07.2016 – 46 000 000грн., 01.08.2016 – 32 334 344грн..

Матеріали справи свідчать також і про те, що відповідачем та Запорізьким відділенням ВП “Складське господарство” складені акти приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей та відповідні видаткові накладні, а саме: акт приймання - передачі ТМЦ № 98/61 на поставку реактора шунтуючого масляного РОМ – 110000/750-У1 загальною вартістю 66 547 980грн., видаткова накладна №073992 від 05.08.2016; акт приймання-передачі ТМЦ №103/61 на поставку реактора шунтуючого масляного РОМ – 110000/750-У1 загальною вартістю 66 547 980грн., видаткова накладна №073990 від 09.08.2016; акт приймання - передачі ТМЦ №102/61 на поставку реактора шунтуючого масляного РОМ – 110000/750-У1 загальною вартістю 66 547 980грн., видаткова накладна №073993 від 09.08.2016.

05.10.2016 позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №6756/51 про неналежне виконання зобов"язань та стягнення неустойки за договором поставки №53-129-01-15-00519/РР005887 від 29.05.2015.

09.11.2016 відповідачем на адресу позивача направлена відповідь № 1/05-р-379, згідно з якою відповідач вказує, що порушення стосується недотримання строку остаточної оплати авансу в розмірі 70 процентів від суми договору, який становить 10 календарних днів від дати отримання письмового повідомлення відповідача про готовність продукції до відвантаження. Також у цій відповіді зазначено, що письмове повідомлення про готовність продукції до відвантаження було отримано 08.07.2016, строк остаточної оплати авансу в сумі 186 334 344грн. відповідно до п.4.2.2 договору закінчився 18.07.2016. Станом на 19.07.2016 було сплачено лише 40 000 000грн. від належної суми. За таких умов, відповідачем прийнято рішення про зупинення виконання обов’язку ( зобов’язання ) з поставки продукції на строк прострочення виконання позивачем зобов’язання, передбаченого п.4.2.2 договору відповідно до ч.3 ст.538, ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України. Про прийняте рішення повідомлено листом №1/05-п-040 від 22.07.2016 ( вручено 26.07.2016). Остаточно суму авансу за договором отримано відповідачем 01.08.2016, за його підрахунками затримка перерахування авансового платежу склала 13 днів.

При зверненні до господарського суду позивач вказував на те, що відповідач допустив порушення строку поставки, оскільки додатковою угодою до договору встановлений новий строк поставки – до 30.07.2016, з урахуванням вихідних днів – до 01.08.2016, а фактично продукція була поставлена 05. та 09.08.2016.

У цьому зв"язку на підставі п.7.2 договору позивач заявив до стягнення з відповідача пеню в загальній сумі 1 330 959грн. 60коп., яка обчислена в розмірі 0.1 процента, виходячи окремо з вартості продукції, зазначеної у перелічених вище видаткових накладних.

При відмові в задоволенні позову, з урахуванням приписів ст.538 Цивільного кодексу України, господарський суд послався на те, що позивач допустив порушення строку перерахування авансового платежу, що і стало правовою підставою для відповідача прийняти рішення про зупинення виконання обов"язку з поставки продукції на строк прострочення виконання зобов"язання позивачем.

Апеляційний суд не погоджується з вищенаведеними висновками господарського суду, оскільки вважає їх зробленими всупереч положенням ст.86 Господарського процесуального кодексу України без ґрунтовного дослідження обставин справи та при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Так, ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов’язання не допускається. Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.712 названого Кодексу за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.663 Кодексу продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Ч.1 ст.530 Кодексу встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.538 Кодексу виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

При цьому зустрічне виконання означає, що виконання свого обов"язку однією стороною неможливо до здійснення виконання другою стороною.

Щодо досліджуваної справи, то умови, узгоджені сторонами в п.1 додаткової угоди №1 від 25.05.2016 до договору по визначенню терміну поставки продукції не ставлять в залежність обов"язок відповідача, як постачальника, поставити товар від обов"язку позивача, як покупця, здійснити авансовий платіж, а встановлюють конкретну дату поставки – до 30.07.2016, до якої відповідач повинен був поставити продукцію.

З огляду на викладене доводи відповідача про те, що несвоєчасне виконання ним обов"язку з поставки товару є наслідком неналежного виконання позивачем обов"язку з перерахування авансового платежу є безпідставними.

Між тим, як зазначено вище, п.п.6.1.4 договору поставки передбачено обов"язок позивача протягом 10 календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення від відповідача про готовність продукції надіслати листа на адресу відповідача про свою готовність прийняти продукцію. У разі невиконання позивачем цього пункту відповідач звільняється від відповідальності за порушення строків поставки.

Ст.ст.74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У даному випадку, обставини щодо належного повідомлення відповідача про готовність прийняти продукцію позивачем не доведені, належні та допустимі докази в обґрунтування цих обставин не надані.

Представлена позивачем копія листа ВП"Атомкомплект" від 07.07.2016 №3897/42, яким у відповідь на лист відповідача від 04.07.2016 №1/114-603 надіслані лист ВП"Запорізька АЕС" про готовність прийняти 4 транспортери та телеграма станції Енергодар про підтвердження такої готовності таким доказом не являється.

В наданому на вимогу апеляційного суду листі відповідача від 04.06.2016 (лист датовано саме зазначеною датою) №1/114-603, у відповідь на який надана позивачем перелічена вище кореспонденція, йдеться про відсутність копії телеграми з залізничної станції вантажоодержувача на адресу станції відправника та відсутність згоди вантажоодержувача про готовність прийняти вантаж, вказаний 15.06.2016 у листі №1/114-551, що позбавляє відповідача можливості планування відвантаження реакторів.

Тобто, листом від 07.07.2016 №3897/42 позивачем направлялися листи про готовність прийняття продукції на інше, попереднє повідомлення відповідача. При цьому встановлення строку, у межах якого мав був направлений такий лист, з матеріалів справи не вбачається можливим.

Надані позивачем оригінали квитанції №3196 від 13.07.2016 та реєстру №75 від 13.07.2016 на приймання відправлень, зданих до ДП"Спецзв"язок" також не являються належними доказами надсилання відповідачу листа про готовність прийняти продукцію, оскільки не містять будь-яких конкретних відомостей стосовно направленої кореспонденції.

Таким чином, позивачем не доведено обставин надсилання листа на адресу відповідача про готовність прийняти продукцію в установлені строки, що відповідно до п.п.6.1.4 п.6.1 договору поставки звільняє відповідача від відповідальності за порушення строків поставки.

З огляду на викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що неповне з"ясування господарським судом обставин, які мають значення для справи не призвело до неправильності висновків по суті вирішення спору.

Тому рішення господарського суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.269, 275, 276, 282 – 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Запорізької області від 10.10.2018 у справі №908/1473/18

залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 05.02.2019

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя           І.М.Кощеєв

Суддя І.М.Подобєд