ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2019 року м.Дніпро Справа № 904/31/16

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Вечірка І.О., Березкіної О.В.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2018 (повне рішення складено 29.10.2018, суддя Примак С.А.) у справі

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Механік" та Приватного акціонерного товариства "Підприємство з іноземними інвестиціями "Інтервибухпром"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2018 у даній справі в задоволенні заяви Начальника Жовтоводського міського ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області №369 від 26.01.2017, №11002 від 18.10.2017 та уточненої заяви до них №02-1-33/3762 від 05.04.2018, про звернення стягнення на майно боржника за вимогами на які не поширюється дія мораторію - відмовлено.

Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, в якій заявник, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити звернення органів Державної виконавчої служби про надання дозволу на реалізацію майна боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА" за вимогами, на які не поширюється дія мораторію.

Скаржник зазначає, що cтаном на сьогоднішній день здійснюється зведене виконавче провадження № 56000751 щодо виконання 626 виконавчих документів, з яких 296 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК-РУДА» заборгованості по заробітній платі та інших виплат, пов'язаних з трудовими правовідносинами, на загальну суму 13384508,51 грн.

Коштів на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах недостатньо для задоволення значної кількості вимог із виплати заробітної плати, що є пріоритетними в межах реалізації державної політики щодо примусового виконання судових рішень, виникла необхідність у зверненні стягнення на належне боржнику нерухоме майно.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК-РУДА» в межах 296 виконавчих проваджень має грошові зобов'язання перед фізичними особами із виплати заробітної плати, що визнані судом.

У зв'язку із тим, що відповідно до ст.2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» гроші є рухомим майном, то задоволення таких зобов'язань не виключає можливості надання судом дозволу на звернення стягнення на майно боржника шляхом винесення відповідної ухвали.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру іпотек будь-які відомості з приводу обтяжень предмету іпотеки відсутні, однак існують обтяження всього майна боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК-РУДА», накладені з метою забезпечення примусового виконання вимог виконавчих документів органами Державної виконавчої служби. За таких обставин, на думку апелянта, вимога іпотекодержателя пріоритету не набуває.

Посилання суду на твердження розпорядника майна відносно того, що майно боржника, зокрема квартира, загальною площею 67,8 кв.м., житловою 48,5 кв.м, за адресою: Дніпропетровська обл., м. Жовті Води, вул. Радянська, бу.2, кв.4, та база відпочинку «Горизонт», загальною площею 960,35 кв.м., за адресою: Кіровоградська обл., Петриківський район, с. Іскрівка, вул. Соколівська, буд.7, є складовою частиною технологічного процесу його основного виду господарської діяльності за КВЕД « 07.10 Добування залізних руд» - абсурдне, особливо в умовах наявності відкритих кримінальних проваджень відносно керівника підприємства за невиплату заробітної плати.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Восток-Руда" просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу господарського суду залишити без змін, оскільки апелянтом не надано жодних доводів, які б вказували на те, що рішення суду першої інстанції є безпідставним та необґрунтованим, чи прийнятим не у відповідності до вимог чинного законодавства України; не зазначено, які саме норми не вірно застосовано судом та які саме обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору не з'ясовано; не надано доказів, які б підтверджували його позицію та не зазначено, у чому полягає необґрунтованість висновків суду.

ТОВ "Восток-Руда" зазначає, що фактично все майно боржника перебуває у заставі в Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», що підтверджується відповідними договорами, а саме: договором іпотеки єдиного майнового комплексу №1719И/0906 від 05.09.2006 року (із змінами та доповненнями), укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда»; договором застави транспортних засобів №3724ТС/0815 від 17.08.2015 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда».

Так, відповідно до зазначених договорів, предметом застави з поміж іншого майна ТОВ «Восток-Руда» зазначено й визначене державним виконавцем майно, а саме транспортні засоби підприємства, квартира по вул.Радянська, буд.2, кв.4 в м.Жовті Води, хвостосховище загальною площею 196,7 кв.м, комплекс нежитлових будівель пульпо-насосної станції загальною площею 209,8 кв.м, база відпочинку «Горизонт» загальною площею 960,35 кв.м. перебувають у заставі вищезазначеного банку.

Інформація, щодо перебування майна підприємства в заставі міститься в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Згідно витягу в Державному реєстрі обтяження рухомого майна за № 16768484 зареєстроване публічне обтяження майна, а саме 19.03.2018 2018 року арешт рухомого майна на все рухоме майно боржника згідно постанови Жовтоводського міського відділу ДВС ГТУ юстиції у Дніпропетровській області.

Таким чином, право застави у ТОВ «Восток-Руда» виникло 05.09.2006 (зареєстровано в реєстрі 18.09.2008 за №7937916) та відповідно 17.08.2015 (зареєстровано в реєстрі 26.08.2015 за №15475825) в день нотаріального посвідчення договору іпотеки та договору застави, тобто раніше ніж було винесено постанову державного виконавця про накладення арешту на майно боржника (заставодавця).

ТОВ «Восток-Руда» вважає, що дії виконавця щодо звернення стягнення на заставне майно суперечать вимогам Законам України "Про заставу" та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

З аналізу ст.51 Закону України "Про виконавче провадження" слідує, що у державного виконавця відсутні підстави щодо звернення стягнення на заставне майно, оскільки право застави виникло раніше ніж рішення про стягнення з боржника коштів.

Як відомо боржнику, державний виконавець не звертався до арбітражного керуючого щодо стягнення грошових коштів з рахунку боржника відносно задоволення вимог стягувачів за зобов'язаннями на які не поширюється дія мораторію.

Грошові кошти, що надходять на рахунки підприємства, першочергово спрямовуються на погашення заборгованості по заробітній платі.

Розпорядником майна боржника арбітражним керуючим Лукашук М.В. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить залишити ухвалу господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розпорядник майна боржника зазначає, що виконання грошових зобов'язань, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється під контролем арбітражного керуючого, а виконання майнових зобов'язань - під контролем господарського суду шляхом винесення відповідної ухвали у справі про банкрутство про звернення стягнення на майно боржника. За змістом апеляційної скарги державний виконавець має намір за рахунок вказаного майна задовольнити саме грошові, а не майнові, зобов'язання, на які не поширюється дія мораторію, що виключає можливість надання дозволу на звернення стягнення на майно боржника.

Посилання державного виконавця на те, що вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно, не відповідає фактичним обставинам справи, так як договір іпотеки було укладено до ухвалення судових рішень, що знаходяться на примусовому виконанні.

29.01.2019 у судове засідання з'явилися представники скаржника, розпорядника майна боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток-Руда", Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"; Комунального підприємства "Жовтоводський водоканал"; Приватного акціонерного товариства "Підприємство з іноземними інвестиціями "Інтервибухпром"; Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпро. Інші учасники справи не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що неявка інших учасників справи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

29.01.2019 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.02.2016 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА"; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п'ятнадцять календарних днів до 05.06.2016; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Лукашука Миколу Васильовича.

В подальшому строк розпорядження майном боржника та повноважень розпорядника майна неодноразово продовжувався ухвалами господарського суду.

31.01.2017 до господарського суду Дніпропетровської області від Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби надійшла заява державного виконавця про звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, в якій заявник з урахуванням поданих заяв про уточнення №11002 від 18.10.2017 та №02-1-33/3762 від 05.04.2018, просив суд надати дозвіл на реалізацію майна боржника ТОВ "ВОСТОК-РУДА" за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, а саме на: квартиру (об'єкт житлової нерухомості), загальною площею 67,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Жовті Води, вул. Радянська, буд.2, кв.4; Хвостосховище, загальною площею 196,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., П'ятихатський район, с. Миронівка, вул. Леніна, буд.1; комплекс нежитлових будівель пульпо-насосної станції, загальною площею 209,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Жовті Води, вул. Купріна, буд. 5; база відпочинку "Горизонт", загальною площею 960,35 кв.м., що знаходиться за адресою: Кіровоградська обл., Петриківський район, с. Іскрівка, вул. Соколівська, буд. 7; склад вибухових речовин, що знаходиться за адресою: Кіровоградська обл., Петриківський район, с.Володимирівка, вул.Шевченка, буд. 12; транспортні засоби - 17 одиниць; предмети меблів.

Зазначена заява (з урахуванням уточнень) обґрунтована посиланням на те, що на виконанні у Жовтоводському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває зведене виконавче провадження №36425868 від 07.02.2013 про стягнення з ТОВ "Восток Руда" (), на користь юридичних та фізичних осіб загальної заборгованості, у складі зведеного виконавчого провадження щодо стягнення коштів з боржника ТОВ "ВОСТОК-РУДА" №36425868 від 07.02.2013 станом на 17.10.2017 перебуває 530 виконавчих проваджень на загальну суму 28060707,76 грн. Відповідно до ст.46 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги стягувачів по виконавчим документам, які входять до складу вищезазначеного зведеного виконавчого провадження відносяться до третьої, четвертої, п'ятої черги задоволення вимог стягувачів.

У складі зведеного виконавчого провадження перебуває 212 виконавчих документів щодо стягнення заборгованості з виплати заробітної плати (на загальну суму 3293873 грн. - третя черга задоволення вимог стягувачів) та інших виплат, пов'язаних з трудовими правовідносинами (на загальну суму 5757438 грн. - п'ята черга задоволення вимог стягувачів).

Останнє виконавче провадження приєднано до зведеного 02.10.2017.

У строк для самостійного виконання ТОВ "Восток Руда" вимоги виконавчих документів не виконало, заборгованість не сплатило. З метою забезпечення повного, своєчасного та фактичного виконання вимог виконавчих документів державним виконавцем у відповідності до вимог статей 10,18,26,48 Закону України "Про виконавче провадження" накладено арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно боржника.

На даний час до складу зведеного виконавчого провадження входять 212 виконавчих проваджень про стягнення коштів з ТОВ "Восток Руда", на які не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для задоволення заяви державного виконавця про звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Частинами 1-3,5,6 статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня зведення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду, яка є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах.

Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов'язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор).

Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п'ятою цієї статті не поширюється дія мораторію.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах.

У пункті 15 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" роз'яснено, що статтею 19 Закону врегульовано правовідносини, пов'язані із застосуванням мораторію на задоволення вимог кредиторів, який має на меті зупинення виконання грошових зобов'язань конкурсних кредиторів та зупинення заходів, спрямованих на забезпечення їх виконання. Цією статтею розширено порівняно з попередньою редакцією Закону правові наслідки введення відповідного мораторію. Зокрема, зупиняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги до боржника (у тому числі на предмет застави), зупиняється перебіг строку позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання та три проценти річних від простроченої суми. Виконання грошових зобов'язань, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється під контролем арбітражного керуючого, а виконання майнових зобов'язань - під контролем господарського суду шляхом винесення відповідної ухвали у справі про банкрутство про звернення стягнення на майно боржника.

За змістом уточнюючої заяви заявник має намір за рахунок визначеного майна задовольнити саме грошові, а не майнові, зобов'язання, на які не поширюється дія мораторію, що виключає можливість надання дозволу на звернення стягнення на майно боржника.

Крім того майно, на яке заявник просить надати дозвіл на реалізацію, перебуває в іпотеці відповідно до договору іпотеки єдиного майнового комплексу №1719И/0906, посвідченого Морозовою С.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 05.09.2006, із змінами та доповненнями, внесеними згідно з договорами про внесення змін та доповнень від 08.12.2006, від 13.09.2008, від 18.09.2008, від 02.02.2010, 06.07.2011, 23.01.2014, 05.06.2014 (належним чином засвідчені копії знаходяться в матеріалах справи №904/31/16 у складі додатків до заяви з вимогами до боржника вих.№3-243120/3555 від 11.03.2016 ПАТ "Банк "Фінанси та кредит").

Іпотекодержателем відповідно до цього договору іпотеки є публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит", яким в межах справи №904/31/16 подано заяву з вимогами до боржника на загальну суму 1 440 978 545,97 грн., у тому числі на суму 127 332 000,00 грн. - вартості майна боржника, що є предметом застави згідно пункту 3 Договору іпотеки єдиного майнового комплексу №1719И/0906.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; наявна письмова згода заставодержателя.

Право застави на майно, на яке заявник просить надати дозвіл на реалізацію, виникло у 2006 - тобто до ухвалення судових рішень, що знаходяться на примусовому виконанні. Вартість предмета застави (127 332 000,00 грн.) за договором іпотеки єдиного майнового комплексу №1719И/0906 не перевищує заборгованість боржника перед кредитором ПАТ "Фінанси та кредит" (1 389 020 906,21 грн.) за договором про мультивалютну кредитну лінію №605м-02-06 від 22.03.2006, виконання зобов'язань за яким забезпечене іпотекою.

Таким чином, задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням №56000751, на які не поширюється дія мораторію, за рахунок реалізації майна боржника ТОВ "ВОСТОК-РУДА", що перебуває в іпотеці (заставі) відповідно до договору іпотеки єдиного майнового комплексу №1719И/0906 від 05.06.2006, суперечить наведеним вище правовим нормам.

Місцевим господарським судом обґрунтовано прийнято до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості: у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна; у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку із втратою годувальника; у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими правовідносинами.

Тобто, навіть у разі звернення стягнення на заставлене майно боржника вимоги стягувачів за зведеним виконавчим провадженням не будуть задоволені через недостатність стягнутих кошт, оскільки заборгованість боржника перед заставодержателем значно перевищує вартість заставленого майна.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що продаж майна підприємства-боржника поза межами процедур у справі про банкрутство суперечить принципу черговості та пропорційності задоволення вимог у справі про банкрутство, порушить права та законні інтереси кредиторів і боржника, та унеможливить відновлення платоспроможності боржника, а тому погоджується з висновком господарського суду про відмову у задоволенні заяви Начальника Жовтоводського міського ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області №369 від 26.01.2017, №11002 від 18.10.2017 та уточненої заяви до них №02-1-33/3762 від 05.04.2018 про звернення стягнення на майно боржника за вимогами на які не поширюється дія мораторію.

Враховуючи викладене, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції та не визнаються судом такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів покладає витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 ГПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2018 у справі №904/31/16 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до ст.8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова складена в повному обсязі 05.02.2019.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Суддя І.О.Вечірко

Суддя О.В.Березкіна