ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2019 р. Справа№ 927/117/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Чорногуза М.Г.

Разіної Т.І.

при секретарі Пугачовій А.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Кириленко О.М. адвокат за ордером від 12.02.2019;

від відповідача: Алєксєнко В.Ю. адвокат за ордером від 12.02.2019;

від третьої особи 1: Лутай Н.М. адвокат за довіреністю від 27.11.2018;

від третьої особи 2: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Невойта Петра Петровича

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 28.11.2018 (повний текст складено 03.12.2018)

у справі №927/117/17 (суддя Федоренко Ю.В.)

за позовом фізичної особи-підприємця Невойта Петра Петровича

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії „Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1.Товариство з обмеженою відповідальністю „Артемсіль-Регіон-Чернігів".

2.Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігіввовна-плюс"

про визнання права власності на під'їзну залізничну колію,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 28 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Невойта Петра Петровича про перегляд рішення Господарського суду Чернігівської області від 20 березня 2017 року за нововиявленими обставинами та залишено відповідне судове рішення в силі.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, фізична особа-підприємець Невойт Петро Петрович подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми процесуального права, оскільки при первісному розгляді справи суд залучив третьою особою ТОВ "Чернігіввовна-плюс", як правонаступника АТ "Чернігіввовна", та прийняв до уваги її пояснення, однак, потім заявником встановлено, що ТОВ "Чернігіввовна-плюс" не є правонаступником АТ "Чернігіввовна". Заявник вважає цю обставину ново виявленою, у зв'язку з чим рішення суду підлягає перегляду.

Крім того, зазначає у заяві, що судом першої інстанції порушено право заявника на правову допомогу і безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа 1 заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на те, що позивач не надав жодних доказів, що вказують на наявність необхідних умов для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа 2 заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на те, що обставини, які позивач зазначив у поданій заяві, не мають правової природи нововиявлених обставин і не є підставою для перегляду рішення у даній справі.

Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Третя особа 2 представника у судове засідання не направила, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити.

Представники відповідача і третьої особи 1 у судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи 1, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2017 року позивач звернувся до господарського суду Чернігівської області з позовною заявою про визнання за ним права власності на під'їзну залізничну колію довжиною 205 погонних метрів, яка розташована за адресою: м.Чернігів, вул. Текстильників, 1-б, та примикає стрілочним переводом № 302 до колії №1.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 20 березня 2017 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30 травня 2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 18 жовтня 2017 року, у позові відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди прийшли до висновку, що позивачем не доведено, що він є власником спірного нерухомого майна, й це право оспорюється або не визнається іншою особою, або те, що він втратив документ, який засвідчує його право власності.

16 жовтня 2018 року позивач подав до господарського суду Чернігівської області заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, у якій просив суд за результатами розгляду даної заяви скасувати рішення суду першої інстанції від 20.03.2017 у справі №927/117/17 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами позивач зазначив, що судом при винесенні рішення було взято до уваги та враховано при розгляді справи пояснення ТОВ "Чернігіввовна плюс", згідно яких вказане товариство просило відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що з договору купівлі-продажу від 14.12.2001 залізничну колію, яка примикає до складу, ідентифікувати неможливо; в договорі купівлі-продажу від 14.12.2001 не вказано довжину та інші ідентифікаційні ознаки залізничної колії; документи, що ВАТ "Чернігіввовна" на момент продажу належала на праві власності під'їзна залізнична колія довжиною 205 погонних метрів, яка розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Текстильників, 1-б, та примикає стрілочним переводом № 302 до колії № 1 позивачем не надано, державну реєстрацію спірного майна позивач всупереч вимогам законодавства, після придбання такого майна, не провів.

Вказані пояснення суд прийняв та врахував при винесенні рішення і фактично на них ґрунтується рішення суду. Однак, при залученні до участі у справі ТОВ "Чернігіввовна плюс" суд не врахував, що ТОВ "Чернігіввовна плюс" не є правонаступником ВАТ "Чернігіввовна". Даний факт було виявлено позивачем після опрацювання витягу з ЄДРПОУ від 02.10.2018.

За вказаних обставин позивач вважає, що пояснення та доводи ТОВ "Чернігіввовна плюс" не могли бути взяті до уваги судом першої інстанції, та й саме підприємство не могло бути залучене в якості третьої особи, враховуючи те, що воно не є правонаступником ВАТ "Чернігіввовна".

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції прийшов до висновку, що при вирішенні справи судом надано оцінку всім зібраним у справі доказам і наведені у заяві обставини не є істотними для вирішення спору, оскільки їх врахування не призвело б до прийняття рішення про задоволення позову.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто, коли їх врахування судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто, підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, в основу твердження про наявність у даній справі нововиявлених обставин позивач посилається на витяг з ЄДРПОУ станом на 02.10.2018 стосовно ТОВ "Чернігіввовна плюс", яке було залучено до участі у справі в якості третьої особи.

Проте, відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

За вказаних обставин є вірним висновок суду першої інстанції про те, що на час розгляду справи по суті у суді першої інстанції зазначені у заяві відомості могли бути відомі заявникові в зв'язку з їх відкритістю та загальнодоступністю, а тому ці відомості не є нововиявленими.

Крім того, вказані обставини не впливають на результати розгляду справи, оскільки судові рішення у даній справі прийняті за наслідками оцінки всіх доказів у справі в їх сукупності, а не лише на підставі пояснень третьої особи 2.

Як зазначено у пунктах 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 р. у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії", п. 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто, поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Відповідно до пункту 1 частини 3 та частини 4 статті 325 ГПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими обставинами суд постановляє ухвалу.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

Посилання заявника про порушення судом першої інстанції його права на правову допомогу не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки суд першої інстанції мотивовано відхилив клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та прийнята відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні. Отже, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Невойта Петра Петровича залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 28 листопада 2018 року - без змін.

2. Справу №927/117/17 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.02.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді М.Г. Чорногуз

Т.І. Разіна