ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2019 р. Справа№ 925/2073/13

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Хрипуна О.О.

Секретар судового засідання Мельничук О.С.,

представники сторін:

від прокуратури - не з`явився,

від позивача - Юхта М.С.,

від відповідача - Корж В.М.,

розглядає апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Азот"

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 21.11.2018 (повний текст складено 29.11.2018) за заявою виконувача обов'язків прокурора прокуратури Черкаської області про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Черкаської області від 16.03.2016

у справі №925/2073/13 (суддя Грачов В.М.)

За позовом Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго"

до Публічного акціонерного товариства "Азот"

про стягнення 26 355 503,45 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 16.03.2016 року задоволено заяву публічного акціонерного товариства "Азот" про визнання наказу господарського суду Черкаської області № 925/2073/13 від 16.03.2015 року таким, що не підлягає виконанню (вх. № 5229 від 15.03.2016 року), з доповненням (вх. № 5323 від 16.03.2016 року), наказ господарського суду Черкаської області, виданий 16.03.2015 року на примусове виконання рішення господарського суду Черкаської області від 24.11.2014 року у справі № 925/2073/13 за позовом публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" до публічного акціонерного товариства "Азот" про стягнення 25 352 323, 29 грн. основного боргу, 1 003 180, 16 грн. 3% річних, 68 820, 00 грн. судових витрат визнано таким, що не підлягає виконанню.

05.10.2018 року виконувач обов'язків прокурора прокуратури Черкаської області (далі - прокурор) звернувся в господарський суд Черкаської області з заявою (вх. № 29977 від 08.10.2018) про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Черкаської області від 16.03.2016 року у справі № 925/2073/13, у якій просив суд:

відкрити провадження про перегляд ухвали господарського суду Черкаської області від 16.03.2016 року у справі № 925/2073/13 за нововиявленими обставинами;

скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 16.03.2016 про визнання наказу господарського суду Черкаської області від 16.03.2015 № 925/2073/13 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Азот" на користь Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" 25 352 323, 29 грн. основного боргу, 1 003 180, 16 грн. 3% річних, 68 820, 00 грн. судових витрат таким, що не підлягає виконанню;

прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Азот" про визнання наказу господарського суду Черкаської області від 16.03.2015 року № 925/2073/13, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 21.11.2018 року у справі №925/2073/13 заяву виконувача обов'язків прокурора прокуратури Черкаської області про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Черкаської області від 16.03.2016 року задоволено повністю.

Ухвалу господарського суду Черкаської області від 16.03.2016 року про визнання наказу господарського суду Черкаської області від 16.03.2015 року таким, що не підлягає виконанню у справі №925/2073/13 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Азот" на користь Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" 25 352 323, 29 грн. основного боргу, 1 003 180, 16 грн. 3% річних, 68 820, 00 грн. судових витрат скасовано.

Прийнято нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Азот" (вх. № 5229 від 15.03.2016 року) з доповненням (вх. № 5323 від 16.03.2016 року) про визнання наказу господарського суду Черкаської області від 16.03.2015 року № 925/2073/13 таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Азот" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 21.11.2018 року , а заяву виконувача обов'язків прокурора прокуратури Черкаської області про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Черкаської області від 16.03.2016 року залишити без розгляду.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до прийняття незаконного судового рішення. Зокрема, на думку апелянта оскільки у справі №910/24263/16 є Національне антикорупційне бюро України, функція здійснення нагляду за яким покладається на Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру, тому системі органів прокуратури було достеменно відомо про те, що Національним антикорупційним бюро України 13.06.2017 року в судовому порядку було визнано недійсним договір про переведення боргу №18-500 від 23.01.2015року. Враховуючи зазначене, заява прокурора подана з порушенням передбачених процесуальних строків. Також скаржник звертає увагу, що у прокурора відсутні підстави для представництва інтересів держави в суді у даній справі. Й наостанок, апелянт вважає, що з ПАТ «Азот» буде подвійне стягнення вже сплачених грошових коштів.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2019 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Азот" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 21.11.2018 року у справі №925/2073/13, зупинено дію ухвали Господарського суду Черкаської області від 21.11.2018 року у справі №925/2073/13 та призначено розгляд апеляційної скарги на 07.02.2019 року.

18.01.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від прокурора надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

05.02.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні 07.02.2019 року представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників прокуратури.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Пунктом 1, ст. 271 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 2, ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 24.11.2014 року у справі № 925/2073/13 (т.1, а.с. 120-124), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2015 року (т.1, а.с. 168-173), позов задоволено частково, стягнуто з публічного акціонерного товариства "Азот" на користь публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" 25 352 323,29 грн. основного боргу, 1 003 180, 16 грн. 3% річних, 68 820, 00 грн. судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог в частині стягненні 4 709 898, 29 грн. інфляційних втрат відмовлено.

Рішення господарського суду Черкаської області від 24.11.2014 року набрало законної сили 24.02.2015 року, на його виконання судом 16.03.2015 року видано наказ № 925/2073/13. (т.1, а.с. 178).

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 16.03.2016 року задоволено заяву публічного акціонерного товариства "Азот" (вх. № 5229 від 15.03.2016 року), з доповненням (вх. № 5323 від 16.03.2016 року), наказ господарського суду Черкаської області, виданий 16.03.2015 року на примусове виконання рішення господарського суду Черкаської області від 24.11.2014 року у справі № 925/2073/13 за позовом публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" до публічного акціонерного товариства "Азот" про стягнення 25 352 323, 29 грн. основного боргу, 1 003 180, 16 грн. 3% річних, 68 820, 00 грн. судових витрат, визнано таким, що не підлягає виконанню. (т.1, а.с. 203-206).

Зі змісту ухвали господарського суду Черкаської області від 16.03.2016 року вбачається, що 23.01.2015 року публічне акціонерне товариство "Азот", як первісний боржник, приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Енергомережа", як новий боржник, та публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго", як кредитор, (далі іменуємі як сторони) уклали Договір № 18-500 про переведення боргу. Згідно з умовами п. 1.1 розділу 1 (Предмет договору) договору, сторони договору домовились, що цим Договором регулюються відносини, пов'язані із заміною зобов'язаної сторони (Первісного боржника) у зобов'язаннях, що виникли за Договором № 524-213/24 "Про постачання електричної енергії ВАТ "Черкасиобленерго" для ВАТ "Азот" від 24.05.2005 року (з урахуванням угоди про реструктуризацію боргу № 140-213 від 23.03.2012) (надалі - Основний договір) станом на дату укладення цього Договору, в тому числі і зобов'язання по оплаті за поставлену з 01.09.2010 року по 31.10.2010 року Кредитором електричну енергію, на суму 47 887 721,81 грн., за винятком зобов'язання по оплаті за поставлену з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року (включно) електричну енергію.

Згідно з п. 1.2. Договору переведення боргу, Первісний боржник переводить на Нового боржника, а Новий боржник приймає на себе зобов'язання Первісного боржника, що виникли за Основним договором, станом на дату укладення цього Договору, і стає боржником по таких зобов'язаннях по Основному договору, в тому числі і зобов'язання по оплаті за поставлену з 01.09.2010 року по 31.10.2010 року Кредитором електричну енергію на суму 47 887 721,81 грн., за винятком зобов'язання по оплаті за поставлену з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року електричну енергію.

Пунктами 5.1., 5.2. Договору переведення боргу його сторони також погодили, що цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до моменту завершення повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Зобов'язання Первісного боржника по Основному договору , зазначені в п. 1.2. договору, є переведеними на Нового боржника з моменту укладення цього договору.

04.03.2016 року платіжними дорученнями № 19 від 04.03.2016 року та № 20 від 04.03.2016 року боржник у добровільному порядку сплатив стягувачу 3% річних у розмірі 1003180,16 грн. та суму судових витрат у розмірі 68820,00 грн. У зазначених платіжних дорученнях платником зазначено призначенням платежу - оплата згідно наказу від 16.03.2015 року про примусове виконання рішення господарського суду Черкаської області від 24.11.2014 року у справі № 925/2073/13.

З огляду на ці обставини суд першої інстанції дійшов до висновку, що обов'язок боржника - публічного акціонерного товариства "Азот", встановлений рішенням господарського суду Черкаської області від 24.11.2014 року у справі № 925/2073/13, на примусове виконання якого судом 16.03.2015 року видано наказ № 925/2073/13, відсутній повністю у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником в частині оплати 3% річних у розмірі 1003180,16 грн. та суми судових витрат у розмірі 68820,00 грн., та з інших причин - переведенням основного боргу у розмірі 25 352 323,29 грн. на нового боржника - приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Енергомережа" за згодою стягувача (кредитора) на підставі Договору про переведення боргу № 18-500 від 23.01.2015 року.

Тобто, основною підставою для задоволення заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню було те, що 23.01.2015 року публічне акціонерне товариство "Азот", як первісний боржник, приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Енергомережа", як новий боржник, та публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго", як кредитор, (далі іменуємі як сторони) уклали Договір № 18-500 про переведення боргу.

Постановою старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮ України від 19.04.2017 року закінчене виконавче провадження № 50339122 з примусового виконання наказу господарського суду Черкаської області № 925/2073/13 від 16.03.2015 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" з мотивів прийняття господарським судом Черкаської області ухвали від 16.03.2016 року про визнання цього наказу таким, що не підлягає виконанню. Супровідним листом від 19.04.2017 № 20.1/50339122/20 наказ господарського суду Черкаської області № 925/2073/13 від 16.03.2015 року разом з копією постанови державного виконавця від 19.04.2017 про закінчення виконавчого провадження № 50339122 направлені в господарський суд для виконання і відома (т. 1 а.с. 218-220). Примусове виконання наказу господарського суду Черкаської області № 925/2073/13 від 16.03.2015 року у виконавчому провадженні № 50339122 не здійснювалось.

Подаючи заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Черкаської області від 16.03.2016 року у справі № 925/2073/13 прокурор зазначає, що рішенням господарського суду міста Києва від 09.03.2017 року у справі № 910/24263/16 за позовом Національного антикорупційного бюро України до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа", Публічного акціонерного товариства "Азот", Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго", за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національна комісія що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг (НКЕРКП), Державне підприємство "Енергоринок" про визнання договору недійсним, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 року, постановою Вищого господарського суду України від 22.08.2017 року, позов задоволено повністю, визнано недійсним договір про переведення боргу від 23.01.2015 № 18-500, укладений між Публічним акціонерним товариством "Азот", Приватним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Енергомережа" та Публічним акціонерним товариством "Черкасиобленерго".

Отже, в обґрунтування заяви про перегляд ухвали господарського суду за нововиявленими обставинами прокурор зазначив, що у зв'язку з прийнятими господарськими судами рішень про визнання недійсним договору про переведення боргу від 23.01.2015 року № 18-500, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Азот", Приватним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Енергомережа" та Публічним акціонерним товариством "Черкасиобленерго", відсутні підстави для задоволення заяви боржника (відповідача) про визнання наказу господарського суду Черкаської області № 925/2073/13 від 16.03.2015 року таким, що не підлягає виконанню, а наказ господарського суду Черкаської області, виданий 16.03.2015 року на примусове виконання рішення господарського суду Черкаської області від 24.11.2014 року у справі № 925/2073/13 за позовом публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" до публічного акціонерного товариства "АЗОТ" про стягнення 25 352 323, 29 грн. основного боргу, 1 003 180, 16 грн. 3% річних, 68820,00 грн. судових витрат, підлягає примусовому виконанню.

Також, прокурор в своїй заяві вказав, що про наявність підстав для представництва інтересів держави у цій справі йому стало відомо із листа публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" від 06.09.2018 року № 7046/09-03, отриманого ним 07.09.2018 (т. 2 а.с. 19-21).

Щодо наявних повноважень у прокурора для представництва інтересів держави в даній справі колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.131-1 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частинами 1, 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором, звертаючись до суду, прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому частиною другою або третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру". Слід враховувати, що прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду із представництвом інтересів держави або громадянина, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. Зазначені обставини повинні перевірятися судом при зверненні прокурора з відповідною заявою або скаргою до суду. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб'єктом владних повноважень.

При цьому, прокурор має право подавати позов в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, не в будь - якому випадку, а лише, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Прокурор за будь-яких обставин не має право здійснювати представництво в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Окрім того, прямих заборон прокурору здійснювати представництво в суді інтересів держави в особі державних компаній не ставиться законодавцем в залежність від проведення таким субєктом господарської діяльності як державної компанії чи як здійснення ним функцій центрального органу влади зі спеціальним статусом.

Абзацами 2, 3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Колегія суддів звертає увагу, що частка державної власності у статутному капіталі ПАТ «Черкасиобленерго» складає 71%, таким чином держава володіє контрольним пакетом акцій ПАТ «Черкасиобленерго».

Отже, звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні порушеного права держави, яка є акціонером ПАТ «Черкасиобленерго», шляхом виконання судового рішення про стягнення коштів на користь останнього.

Відтак, доводи апелянта в частині відсутності підстав у прокурора для представництва інтересів державі в даній справі спростовуються вищевикладеним.

Щодо доводів апелянта про те, що заява прокурора подана з порушенням передбачених процесуальних строків колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, ст. 321 Господарського процесуального кодексу України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду в постанові №362/44/17 від 17.10.2018 року вважає, що якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-1852цс16 і ВеликоїПалати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц та від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц).

Як вбачається з матеріалів справи, прокурор не приймав участь у справі №910/24263/16. В матеріалах справи наявний лист ПАТ «Черкасиобленерго» №7046/09-03 від 06.09.2018 року, який прокуратура отримала 07.09.2018 року (відповідно до вхідного штампу) зі змісту якого вбачається, що голова правління звернувся до прокурора з метою захисту інтересів держави шляхом звернення до суду. (т.2, а.с. 20-21).

Тобто, про наявність рішення господарського суду №910/24263/16 від 09.03.2017 року прокуратурі Черкаської області стало відомо зі зазначеного вище листа, а саме 07.09.2018 року.

Відтак, заява про перегляд ухвали господарського суду Черкаської області від 16.03.2016 року подається в межах строку, визначеного ч. 1, ст. 321 ГПК України.

Посилання скаржника на те, що у справі №910/24263/16 було Національне антикорупційне бюро України, за яким Спеціалізована антикорупційна прокуратура здійснює функцію нагляду за додержанням законів під час проведення оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування є не обґрунтованими та надуманими оскільки апелянтом не надано доказів того, що Спеціалізована антикорупційна прокуратура знала про рішення господарського суду міста Києва у справі №910/24263/16. Колегія суддів також звертає увагу, що позов у справі №910/24263/16 здійснювався поза межами кримінального провадження.

Колегія суддів зазначає, що ст. 320 ГПК України визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами.

Зокрема, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України).

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно приписів частини 1 статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Відповідно до статті 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Як роз'яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.12.2003 року зі справи «Рябих проти Росії», принцип правової визначеності (певності) включає й дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності судового рішення. Остання засада означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду і ухвалення нового рішення у справі.

У рішенні від 25.07.2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

У рішенні у справі "Праведная проти Росії" від 18 листопада 2004 року зазначається, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Приписами статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, вирішуючи правову колізію, яка наявна у спорі, колегія суддів повинна опиратися не тільки на юридичні обґрунтування у конкретних справах, а перш за все на базовий правовий принцип правової визначеності, та прийняти таке рішення, яке буде найбільш очевидним та передбачуваним для учасників цивільного обороту в Україні.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової позовної вимоги або інших вимог на стадії виконання судового рішення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 14.02.2018 року №147/325/13-ц.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що у зв'язку з прийнятими господарськими судами рішень про визнання недійсним договору про переведення боргу від 23.01.2015 № 18-500, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Азот", Приватним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Енергомережа" та Публічним акціонерним товариством "Черкасиобленерго", який був підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, наразі відсутні підстави для задоволення заяви боржника (відповідача) про визнання наказу господарського суду Черкаської області № 925/2073/13 від 16.03.2015 року таким, що не підлягає виконанню.

Також, колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи №910/24263/16 встановлено, що дії сторін спірного договору завідомо суперечили інтересам держави і суспільства, мета вчинення спірного правочину щодо переведення боргу і його наслідки полягали у тому щоб обійти встановлений Законом України "Про електроенергетику" і ПКЕЕ порядок оплати поставленої електричної енергії, оплатити її без використання передбаченого цим порядком рахунку із спеціальним режимом використання енергопостачальника і тим самим уникнути перерахування коштів із такого поточного рахунку за відповідним алгоритмом оптового ринку електричної енергії, що призведе до неотримання іншими учасниками оптового ринку електричної енергії України своїх частин від цієї суми коштів згідно з алгоритмом. Наявність таких намірів у відповідачів є очевидною, оскільки вони усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність переведення боргу в спірних правовідносинах і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули настання вказаних вище протиправних наслідків.

Отже, суд першої інстанції, задовольняючи заяву виконувача обов'язків прокурора прокуратури Черкаської області від 08.10.2018 року за вх. № 29977/18 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Черкаської області від 16.03.2016 року дійшов обґрунтованого висновку.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не спростовують викладених в ухвалі обґрунтованих висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що ухвала Господарського суду Черкаської області від 21.11.2018 року у справі № 925/2073/13 обґрунтована, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для її скасування чи змін не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Азот" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 21.11.2018 року у справі №925/2073/13 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 21.11.2018 року у справі №925/2073/13 залишити без змін.

3. Поновити дію ухвали Господарського суду Черкаської області від 21.11.2018 року у справі №925/2073/13

4. Повернути до Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/2073/13.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.02.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

О.О. Хрипун