ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2019м. ДніпроСправа № 904/5458/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі: суддя Петрова В.І.

за участю секретаря судового засідання Тайлієвої Х.Р.

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації, с. Дерезувате, Синельниківський район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 2205 від 30.10.2018р.

від позивача: ОСОБА_2, дов. № 2119 від 29.10.2018р.

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості за надані послуги зв"язку пільговій категорії населення у розмірі 1 174,90грн.

Позовні вимоги обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов'язань, які виникли безпосередньо із законів, за період з 01.01.2016р. по 30.11.2017р. в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги зв'язку пільговій категорії населення.

Ухвалою суду від 10.12.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розпочато розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.01.2019р.

08.01.2019р. відповідач подав до суду клопотання про направлення даної позовної заяви за юрисдикцією та територіальною підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, оскільки вважає, що справа повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства. Відповідач зазначає, що він є органом державної влади і суб"єктом владних повноважень, не веде господарської діяльності, а є юридичною особою публічного права та здійснює публічно-владні управлінські функції.

Ухвалою суду від 10.01.2019р. відкладено розгляд справи на 07.02.2019р.

23.01.2019р. позивач подав до суду пояснення щодо підсудності справи Господарському суду Дніпропетровської області.

01.02.2019р. від відповідача надійшла заява, в якій він просив суд розглянути справу за відсутності його представника, позовні вимоги не визнавав у повному обсязі та підтримав вимоги, заявлені ним у клопотанні від 08.01.2019р.

07.02.2019р. у судовому засіданні розглянуто клопотання відповідача про передачу справи до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Суд відмовив у задоволенні цього клопотання з огляду на те, що спір у даній справі стосується належного виконання відповідачем своїх зобовязань, і при цьому жодна із сторін не здійснює владні управлінські функції, тому спір не є публічно-правовим і має вирішуватись господарським судом за правилами Господарського процесуального кодексу України.

07.02.2019р. у судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Структурний підрозділ "Дистанція сигналізації та зв'язку Нижньодніпровськ-Вузол" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" є оператором телекомунікацій на підставі Ліцензії №000872 від 04.10.2017р. (а.с.29) та надає загальнодоступні телекомунікаційні послуги фіксованого місцевого телефонного зв'язку.

З 01.12.2015р. розпочало свою фінансово-господарську діяльність Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", яке є правонаступником оператора телекомунікації Державного підприємства "Придніпровська залізниця".

Початок фінансово-господарської діяльності ПАТ "Укрзалізниця" 01.12.2015р. і закінчення такої ДП "Придніпровська залізниця", підписання 01.12.2015р. комісією з реорганізації ДП "Придніпровська залізниця" та виконуючим обов'язки голови правління ПАТ "Укрзалізниця" заключного передавального акта, яким ПАТ "Укрзалізниця" визначено правонаступником усіх прав і обов'язків ДП "Придніпровська залізниця", а також наявності у ЄДРПОУ відомостей про те, що регіональна філія "Придніпровська залізниця" є відокремленим підрозділом юридичної особи ПАТ "Укрзалізниця", останнє є належною стороною при розгляді спорів у судах та має право виступати як правонаступник у правовідносинах, в яких до моменту реорганізації за договірними і позадоговірними зобов'язаннями виступало ДП "Придніпровська залізниця".

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги (послуги зв'язку) споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України, а саме - відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно п.63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. №295, встановлені законами пільги з оплати послуг зв'язку надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Структурний підрозділ "Дистанція сигналізації та зв'язку Нижньодніпровськ-Вузол" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" свої зобов'язання виконав у повному обсязі, що підтверджуються укладеними договорами про надання послуг зв'язку пільговій категорії населення між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" та особами, які згідно законодавства України мають пільги на отримання послуг зв'язку, а саме:

договір №2079/11 про надання телекомунікаційних послуг від 05.12.2011р. гр. ОСОБА_3, телефон 2-26-08, посвідчення серії АА № 049761 (для ветеранів війни-учасників бойових дій) від 06.06.1996р; договір № 2011/10 про надання телекомунікаційних послуг від 10.12.2010р. гр. ОСОБА_4, телефон 2-25-05, посвідчення серії В-І № 160104 (для ветеранів війни-учасників війни) від 22.01.2001р.; договір №1662/10 про надання телекомунікаційних послуг від 13.04.2010р. гр. ОСОБА_5, телефон 2-24-52, посвідчення серії В-ІІ № 549465 (для ветеранів війни - учасників війни) від 04.08.1997р.; договір №217р/11 про надання телекомунікаційних послуг від 02.11.2011р. гр. ОСОБА_6, телефон 2-24-41, посвідчення серії В-ІІ № 266614 (для ветеранів війни - учасників війни) від 01.09.1997р.; договір №980/10 про надання телекомунікаційних послуг від 01.03.2010р. гр. ОСОБА_7, телефон 2-26-91, посвідчення серії АА № 106819 (для ветеранів військової служби) від 01.04.2003р. (а.с.39-63).

Згідно ч.1 ст.19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" виключно законами України визначаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; величина порогу індексації грошових доходів громадян; пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються такі пільги, зокрема позачергове користування всіма послугами зв'язку та позачергове встановлення телефонів (оплата у розмірі 20 процентів від тарифів вартості основних та 50 процентів - додаткових робіт). Абонементна плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів.

За приписами ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються такі пільги, зокрема позачергове безплатне встановлення квартирних телефонів і позачергове користування всіма послугами зв'язку. Абонементна плата за користування квартирним телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам війни надаються такі пільги: позачергове користування і всіма послугами зв'язку та позачергове встановлення телефонів (оплата у розмірі 20 процентів від тарифів вартості основних та 50 процентів - додаткових робіт). Абонементна і плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів.

За ст.15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особам, на яких поширюється чинність цього Закону (стаття 10), надаються такі пільги: позачергове користування всіма послугами зв'язку та позачергове встановлення телефонів (оплата у розмірі 20 процентів від тарифів вартості основних та 50 процентів - додаткових робіт). Абонементна плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів.

Згідно п.6 ч.1 ст.6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України надаються такі пільги: 50-відсоткова знижка плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги), користування квартирним телефоном ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України і членами їх сімей, які проживають разом з ними, в жилих будинках усіх форм власності в межах норм, передбачених законодавством, або 50-відсоткова знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.

Відповідач своїх зобов'язань, які виникли безпосередньо із Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" та "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" не виконав, за період з 01.01.2016р. по 30.11.2017р. не сплатив позивачу грошові кошти за надані послуги зв'язку пільговій категорії населення.

Так, згідно п.п. б п.4 ч.1 ст.89 та ст.102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, надання пільг грунтується на принципі відшкодування витрат підприємствам, які надають послуги пільговим категоріям громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256 (далі - Постанова №256) затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Зокрема, п.2 Постанови №256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п.3 Постанови №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення - є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, обєднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад до компетенції яких належать питання пращ та соціального захисту населення.

Таким чином, головним розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг є Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови №256, відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, здійснюється відповідачем.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі №11/446, від 15.05.2012р. у справі №3-28гс12 та постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012р. у справі №15/5027/715/2011.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача у листах з проханням сплатити суму заборгованості (листи від 17.02.2016р. №392, від 13.05.2016р. №1159, від 09.09.2016р. №2326, від 01.02.2017р. №351, від 10.03.2017р. №719, від 23.05.2018р. №1248).

Проте відповідач у своїх відповідях вказував, що відмовляється платити кошти, спираючись на відсутність субвенції на відшкодування видатків (листи від 15.03.2016р. №794, від 02.06.2016р. №1878, від 22.09.2016р. №3128 (відповідь на лист від 09.09.2016р. №2326), від 24.03.2017р. №913 (відповідь на лист від 10.03.2017р. №719), від 12.06.2018р. №1580.

З метою звірки заборгованості, позивач направляв відповідачу акти звіряння розрахунків для підписання, що підтверджується листами від 13.05.2016р. №1159, від 01.12.2017р. №3053, від 23.05.2018р. №1248. Однак ці акти відповідачем не підписані.

Також позивач неодноразово направляв списки пільговиків для звіряння з відповідачем (листи від 22.11.2016р. №2948, від 26.12.2017р. №2941).

Крім того, позивач неодноразово направляв відповідачу розрахунки витрат на надання пільг за послуги зв'язку (листи від 17.02.2016р. №392, від 13.05.2016р. №1159, від 08.11.2018р. №4296).

Для укладання договору про порядок проведення розрахунків за надані пільги населенню, що користується послугами зв'язку, позивач неодноразово направляв проекти договорів (листи від 17.02.2016р. №392, від 10.08.2016р. №1997, від 09.09.2016р. №2326, від 01.12.2016р. №3053, від 01.02.2017р. №351, від 10.03.2017р. №719, від 29.01.2018р. №303).

Однак договір між сторонами укладено так і не було.

На листи позивача щодо проведення звірки інформації, яка міститься в ЄДАРП та списком громадян, що користуються пільгами на телекомунікаційні послуги, відповідач повідомив про відсутність помилок та розбіжностей (листи №3862 від 24.11.2016р., №421 від 08.02.2018р. та акт перевірки №21 від 08.02.2018р.).

На звернення відповідача щодо проведення розрахунку за 2017 рік листом № 404 від 12.02.2018р. було надано розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг у 2017р. за формою « 2-пільга».

Таким чином, заборгованість відповідача за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян за період з 01.01.2016р. по 30.11.2017р. склала суму 1 174,90грн.

Під час розгляду справи відповідач доказів погашення заборгованості не надав.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України.

Наведені норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.ч.1, 3 ст.63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги мають надаватися відповідно до законодавства. Телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

У Законах України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" та "Про охорону дитинства" передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно п.5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005р. та у справі Бакалов проти України від 30.11.2004р. зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно ч.6 ст.48 Бюджетного кодексу України зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки надання позивачем послуг зв"язку пільговій категорії населення підтверджується матеріалами справи, а обов'язок держави в особі відповідача відшкодувати ці пільги грунтується на вищенаведених нормах матеріального права.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації (52510, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Дерезувате, вул. Ходарєва, 2-В, ідентифікаційний код в ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код в ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 108, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ ВП: 40081237) заборгованість за надані послуги зв"язку пільговій категорії населення у розмірі 1 174,90грн. (одна тисяча сто сімдесят чотири грн. 90коп.) та 1 762,00грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені ст.256, п.п.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 12.02.2019р.

Суддя ОСОБА_8