ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2876/18

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Бойко О.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовом Міністерства оборони України, м. Київ

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Ком-Сервіс»,

с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району

про стягнення 105 052,50 грн.

за участю представників учасників справи:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 03.12.2018 №220/512/Д;

від відповідача: ОСОБА_2, адвокат, ордер КС №267908 від 28.01.2019;

СУТЬ СПОРУ:

позивач Міністерство оборони України, м. Київ (далі по тексту МО України), 22.12.2018 звернувся до господарського суду Київської області з позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Ком-Сервіс», с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області (далі по тексту ТОВ «Спец-Ком-Сервіс»), в якому просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення виконання зобовязань за Державним контрактом на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням №403/1/18/50 від 17.05.2018 (далі по тексту Державний контракт) в сумі 105 052,50 грн., в тому числі 52 526,25 грн. за прострочення на 21 день поставки замовленої продукції та 52 526,25 грн. за прострочення надання документів, та покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між МО України (замовник) та ТОВ «Спец-Ком-Сервіс» (виконавець) укладено Державний контракт від 17.05.2018 на поставку автомобільної цистерни для перевезення води АЦПВ-5,0, строк поставки якої було визначено до 30.09.2018. Умовами пункту 7.2 Контракту було передбачено сплату пені 0,1% в день за прострочення поставки продукції, а також 0,1% в день за прострочення надання передбачених контрактом документів на підтвердження поставки. Поставка відбулась із простроченням 21 день, відтак позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 52526,25 грн. пені за прострочення поставки та 52 526,25 грн. пені за прострочення надання підтверджуючих документів.

Ухвалою суду від 28.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2876/18. Ухвалено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, судове засідання призначено на 28.01.2019. Постановлено, що відповідач має право подати відзив протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі (частина 1 ст. 251 ГПК України) та встановлено позивачу строк для подачі відповіді на відзив (відповідь) із додержанням вимог ст. 166 Господарського процесуального кодексу України пять днів з дня отримання відзиву. Також зазначеною ухвалою суд зобовязав позивача протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження подати суду докази поставки продукції за державним контрактом №403/1/18/50 від 17.05.2018.

16.01.2019 від позивача надійшли витребувані судом документи.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 ГПК України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин (ч. 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

В судове засідання 28.01.2019 зявились представники обох сторін. Відповідач всупереч вимогам пункту 9 резолютивної частини ухвали від 28.12.2018 письмового відзиву не надав. В усних поясненнях представник відповідача проти позову заперечував, стверджуючи, що прострочення сталось без його вини, а з причини невчасного виконання зобовязань контрагентом постачальником шасі обумовленого контрактом автомобіля, що, на його твердження, підтверджується висновком Черкаської Торгово-Промислової палати України. Крім того, відповідач стверджує, що вніс в забезпечення виконання контракту 25 012,50 грн. відповідно до умов пункту 11.4 Державного контракту, які відповідачу досі не повернуті. Доказів на підтвердження своїх заперечень відповідач суду не подав.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до частини 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі господарських договорів (частина 1 ст. 179 ГК України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 ЦК України).

Між МО України (замовник) та ТОВ «Спец-Ком-Сервіс» (виконавець) укладено Державний контракт на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням № 403/1/18/50 від 17.05.2018, за яким виконавець зобовязався поставити замовникові з дотриманням вимог законодавства мототранспортні вантажні засоби (34130000-7) «Автомобіль спеціалізований автоцистерна СКС-6.3-АЦХ», зазначений у специфікації, а замовник зобовязався прийняти продукцію через військове представництво МО України в м. Черкаси та оплатити продукцію (пункт 1.1).

Вартість продукції 2 501 250,00 грн. з ПДВ (пункт 2.1). Розрахунки проводяться шляхом оплати протягом 30 банківських днів після предявлення рахунку на оплату (пункт 2.5).

Виконавець надсилає замовнику рахунок протягом трьох календарних днів з дня затвердження вантажоодержувачем акту приймання-передачі військового майна (пункт 2.6). До рахунка додаються: акт приймання-передачі; підтвердження отримання та оприбуткування за бухобліком матеріальних цінностей, закуплених Міністерством оборони в централізованому порядку (підтвердження); видаткова накладна з печаткою вантажоодержувача та підписом посадової особи, яка отримала продукцію; посвідчення представника замовника про приймання продукції. На підставі зазначених документів не пізніше 5 робочих днів з дати поставки сторонами оформлюється ОСОБА_2 приймання-передачі продукції за контрактом, який є підставою для проведення розрахунків (пункт 2.7). На підтвердження виконання зобовязань з поставки продукції виконавець зобовязаний надати замовнику документи, визначені у пункті 2.7 Контракту.

Строк поставки не пізніше строку, визначеного специфікацією (пункт 4.1), а саме до 30.09.2018 (Додаток №1 до Державного контракту Специфікація поставки).

За порушення строків поставки продукції виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості (з ПДВ) непоставленої продукції за кожен день прострочення поза встановлені Контрактом строки поставки, а за прострочення понад 30 днів додатково штраф у розмірі 7% вказаної суми (підпункт 1 пункту 7.2). У разі ненадання виконавцем документів, передбачених у пункті 2.8, що підтверджують поставку продукції, до виконавця застосовують штрафні санкції у розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленої продукції за кожен день прострочення (підпункт 2 пункту 7.2).

Виконавець вніс забезпечення виконання контракту у сумі 25012,50 грн. (платіжне доручення від 25.04.2018 №648) (пункт 11.4). Внесення забезпечення не припиняє виконання зобовязання виконавцем за Контрактом (пункт 11.5). Забезпечення виконання контракту повертається після виконання всіх умов Контракту у повному обсязі, а також у разі визначення судом результатів процедури закупівлі або контракту недійсним (пункт 11.6). Забезпечення виконання контракту про закупівлю не повертається у разі, якщо виконавець не виконав усіх умов Контракту (пункт 11.7).

Контракт набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018 (пункт 10.1).

Сторони також підписали Додаток №1 до Державного контракту Специфікацію поставки, за якою визначили товар, що належить до поставки - «Автомобіль спеціалізований автоцистерна СКС-6.3-АЦХ» ТУ У 29.1-36449624 005:2016, рік виготовлення 2018, колір піксель, заправлений технічними рідинами на 100% та паливом на 500 км пробігу, строк поставки до 30.09.2018.

За своїм правовим змістом, відносини сторін є договором поставки. Згідно положень статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з доданої до матеріалів справи підписаної обома сторонами видаткової накладної №146 від 22.10.2018, акту приймання-передачі №186 військового майна від 22.10.2018, повідомлення-підтвердження №13 отримання та оприбуткування за бухобліком матеріальних цінностей, закуплених Міністерством оборони України в централізованому порядку від 22.10.2018 №1818, відповідач 22.10.2018 поставив обумовлений Державним контрактом «Автомобіль спеціалізований автоцистерна СКС-6.3-АЦХ» вартістю 2 501 250,00 грн.

На підставі вищеперерахованих документів у відповідності до пункту 2.7 Контракту сторонами 22.10.2018 (МО України та ТОВ «Спец-Ком-Сервіс») був оформлений ОСОБА_2 приймання-передачі продукції за Контрактом, який є підставою для оплати (копія залучена до матеріалів справи).

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами пункту 4.1 Контракту та Спеціфікації товар мав бути поставлений до 30.09.2018, відтак вбачається прострочення поставки товару на 21 день з 01.10.2018 по 21.10.2018 включно.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що прострочення поставки сталося не з його вини, а з вини його контрагента, який прострочив поставку шасі, що підтверджується висновком Торгово-Промислової палати України.

По-перше, відповідачем суду не подано жодних доказів зазначених тверджень, як не подано і власне висновку Торгово-Промислової палати. Згідно залученого до матеріалів справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 10.01.2019 (пункт 3 частини 6 ст. 242 ГПК України), відтак мав достатньо часу підготувати свої заперечення письмово відповідно до вимог ухвали суду, та подати належні письмові докази.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

По-друге, за змістом ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Також суд відхиляє посилання відповідача на факт перерахування та неповернення 25012,50 грн. в забезпечення виконання Державного контракту. Умовами Державного контракту не передбачено можливість зменшення суми неустойки за невиконання зобовязань на суму забезпечення, а повернення вказаного забезпечення передбачено за умови виконання всіх умов Контракту.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобовязання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Згідно частини 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Разом із тим, пунктом 7.2 Контракту пеня в розмірі 0,1% в день передбачена за прострочення негрошового зобовязання з поставки продукції, відтак обмеження пені подвійною обліковою ставкою НБУ відповідно до частини 3 ст. 343 ГК України та ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» в даному випадку не застосовується.

Так, відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобовязання мало бути виконано, та припиняється в переддень виконання зобовязання, або в порядку частини 6 ст. 232 ГК України через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відтак, перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що з відповідача на користь позивача за прострочення поставки товару на 21 день з 01.10.2018 по 21.10.2018 включно належить до стягнення пеня в розмірі 0,1% від вартості простроченої поставки (з ПДВ) в сумі 52526,25 грн.

Вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 52526,25 грн. за прострочення надання документів не належить до задоволення.

Так, підпунктом 2 пункту 7.2 Контракту передбачено пеню в розмірі 0,1% від вартості продукції за ненадання документів, передбачених пунктом 2.8 Контракту.

Згідно пункту 2.8 Контракту на підтвердження виконання зобовязань з поставки продукції виконавець зобовязаний надати замовнику документи, визначені у пункті 2.7 Контракту, тобто: рахунок, а також додані до рахунку ОСОБА_2 приймання-передачі, підтвердження отримання та оприбуткування за бухобліком матеріальних цінностей, видаткову накладну та посвідчення представництва замовника про приймання продукції.

Строк надання зазначених документів замовнику встановлений пунктом 2.6 Контракту та визначений протягом трьох календарних днів з дня затвердження вантажоодержувачем акту приймання-передачі військового майна за формою згідно з Додатком 22 до Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440.

Такий акт приймання-передачі військового майна №186 був затверджений 22.10.2018, відтак посилання позивача в позовній заяві на прострочення відповідачем надання документів на 21 день з 30.09.2018 по 22.10.2018 матеріалами справи спростовується.

Враховуючи викладене вище, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунок позивача, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню частково. Суд ухвалює рішення про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Ком-Сервіс» на користь Міністерства оборони України 52526,25 грн. пені за прострочення поставки продукції. Суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача 52 526,25 грн. пені за прострочення надання документів.

Оскільки спір виник в результаті неправильних дій відповідача, який неналежним чином виконав своє господарське зобовязання, що призвело до необхідності позивачу звертатися до суду за захистом свого порушеного права, суд у відповідності до ст. 129 ГПК України покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору в мінімальному законом встановленому розмірі в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Міністерства оборони України задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Ком-Сервіс» (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Кільцева, буд. 4-Н, код 36449624)

на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, Соломянський район, проспект Повітрофлотський, буд. 6, код 00034022)

52 526,25 грн. (пятдесят дві тисячі пятсот двадцять шість гривень двадцять пять копійок) пені;

1762,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні нуль копійок) судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Дата підписання повного тексту рішення 05.02.2019

Суддя О.В. Конюх