РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.01.2019Справа № 910/15778/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі уповноваженої

особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

АТ "Златобанк" Славкіної Марини Анатоліївни

до дочірнього підприємства "Коніка Мінолта Україна"

про стягнення 4 010,60 грн.

Суддя Удалова О.Г.

Представники учасників сторін:

від позивача Демченко О.В., за довіреністю

від відповідача Торгонська А.В., за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" Славкіної Марини Анатоліївни (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до дочірнього підприємства "Коніка Мінолта Україна" (далі - відповідач) про стягнення 4 010,60 грн. за договорами аутсорсингу офісного друку станом на 25.09.2017.

Позивач посилається на те, що відповідач належним чином не виконав умови договорів № YPO-OTS001/1 від 01.12.2011, № APE-OTS0001 від 12.02.2013 та № APE-OTS002 від 10.07.2013 в частині повернення гарантійних депозитів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2018 відкрито провадження у справі № 910/15778/18 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.12.2018.

13.12.2018 від відповідача надійшла заяви про ознайомлення з матеріалами справи та отримання процесуальних документів в електронному вигляді.

20.12.2018 від відповідача надійшов відзив на позов, у якому сторона просить суд в задоволенні позову відмовити повністю з наступних підстав: 1) відповідно до п. 11.2 договорів № APE-OTS0001 від 12.02.2013 та № APE-OTS002 від 10.07.2013 гарантійний депозит зараховується в якості плати за пакети за останні 2 місяці дії договору. Відповідно до п. 3.4 договору № YPO-OTS001/1 від 01.12.2011 замовник сплачує гарантійний депозит у розмірі 1 місячного пакету 603,95 грн., що буде зараховано в якості плати за аутсорсінг офісного друку за останній місяць дії договору. Крім того, відповідно до п. 11.3 договорів № APE-OTS0001 від 12.02.2013 та № APE-OTS002 від 10.07.2013, у випадку дострокового розірвання договору з ініціативи замовника гарантійний депозит не повертається замовнику. Договори були розірвані достроково з ініціативи замовника.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 20.12.2018 надав суду клопотання про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення 4 010,60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 відкладено підготовче засідання на 17.01.2019.

17.01.2019 від позивача надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду.

У підготовче судове засідання 17.01.2019 з'явились представники позивача та відповідача, надали суду письмові заяви про згоду розпочати розгляд справи по суті в день закінчення підготовчого засідання.

Частиною 6 статті 183 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

17.01.2019 суд оголосив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 29.01.2019.

Представник позивача у судовому засіданні 29.01.2019 позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив.

У судовому засіданні 29.01.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

01.12.2011 між дочірнім підприємством "Коніка Мінолта Україна" (виконавець) та публічним акціонерним товариством "Златобанк" (замовник) укладено договір №YPO-OTS001/1 аутсорсингу офісного друку, відповідно до якого виконавець надає замовнику аутсорсинг офісного друку на території замовника.

Відповідно до п. 3.4 договору №YPO-OTS001/1 від 01.12.2011 замовник протягом 3-х робочих днів від дня отримання рахунку сплачує гарантійний депозит у розмірі 1 (одного) місячного пакету 603,95 грн., що буде зараховано в якості плати за аутсорсинг офісного друку за останній місяць дії договору. Гарантійний депозит є гарантією відновлення вартості обладнання у випадку пошкодження/втрати обладнання за вини замовника та перераховується на поточний рахунок виконавця, який вказаний в цьому договорі.

На виконання умов зазначеного договору, 08.11.2011 позивачем здійснено перерахування відповідачу гарантійного депозиту у розмірі 603,95 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 25428 від 08.12.2011.

Згідно з п. 8.3 договору №YPO-OTS001/1 від 01.12.2011, останній може бути припинений достроково за згодою сторін, про що ініціатор заздалегідь (не менш, ніж за 15 днів) попереджає другу сторону у письмовій формі.

12.02.2013 між дочірнім підприємством "Коніка Мінолта Україна" (виконавець) та публічним акціонерним товариством "Златобанк" (замовник) укладено договір аутсорсингу офісного друку №APE-OTS0001 та 10.07.2013 договір аутсорсингу офісного друку № APE-OTS002, предметами яких є надання послуг з аутсорсингу офісного друку.

Відповідно до п. 4.5 договору № APE-OTS0001 гарантійний депозит за договором становить 1041,00 грн. Гарантійний депозит є гарантією відновлення вартості обладнання у випадку пошкодження/втрати обладнання за вини замовника та перераховується на поточний рахунок виконавця, який вказаний в цьому договорі.

На виконання умов зазначеного договору №APE-OTS0001, 07.05.2013 позивачем здійснено перерахування відповідачу гарантійного депозиту у розмірі 1041,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 33734 від 07.05.2013.

Відповідно до п. 4.4 договору № APE-OTS002 (зі змінами та доповненнями) гарантійний депозит за договором становить 18 226,58 грн. Гарантійний депозит є гарантією відновлення вартості обладнання у випадку пошкодження/втрати обладнання за вини замовника та перераховується на поточний рахунок виконавця, який вказаний в цьому договорі.

На виконання умов зазначеного договору № APE-OTS002 позивачем 21.08.2014 здійснено перерахування відповідачу гарантійного депозиту у розмірі 2 365,65 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 313648 від 21.08.2014.

Позивач зазначає, що відповідач, в порушення умов укладених договорів, після їх закінчення не повернув позивачу суми гарантійних депозитів, у зв'язку з чим заборгованість відповідача становить 4 010,60 грн.

02.03.2016 та 29.09.2017 позивачем направлено відповідачу лист-вимогу № 567 від 02.03.2016 та від 29.09.2017 № 2967 про повернення коштів, однак вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача суми неповернутих гарантійних депозитів у загальному розмірі 4 010,60 грн., з яких 603,95 грн. за договором № YPO-OTS001/1 від 01.12.2011, 1041,00 грн. за договором № APE-OTS0001 від 12.02.2013 та 2 365,65 грн. за договором № APE-OTS002 від 10.07.2013.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що укладені між сторонами договори № YPO-OTS001/1 від 01.12.2011, № APE-OTS0001 від 12.02.2013 та № APE-OTS002 від 10.07.2013 за своєю правовою природою є договорами про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що на виконання умов укладених договорів № YPO-OTS001/1 від 01.12.2011, № APE-OTS0001 від 12.02.2013 та № APE-OTS002 від 10.07.2013 позивачем сплачено суми гарантійних депозитів, зокрема 603,95 грн. за договором № YPO-OTS001/1, що підтверджується платіжним дорученням № 25428 від 08.12.2011, 1041,00 грн. за договором № APE-OTS0001, що підтверджується платіжним дорученням № 33734 від 07.05.2013, 2 365,65 грн. за договором № APE-OTS002, що підтверджується платіжним дорученням № 313648 від 21.08.2014.

Позивач стверджує, що після закінчення договорів відповідачем не здійснено повернення вказаних гарантійних платежів.

Пунктами 4.2 договорів № APE-OTS0001 від 12.02.2013 та № APE-OTS002 від 10.07.2013 передбачено, що термін дії договору визначається періодом надання послуг з аутсорсингу офісного друку кожної одиниці обладнання та не може бути завершений до моменту підписання сторонами акту повернення останньої одиниці обладнання. Період надання послуг з аутсорсингу офісного друку кожної одиниці обладнання складає 36 місяців, починаючи з дати підписання Акта введення в експлуатацію обладнання. Період надання послуг з аутсорсингу офісного друку може бути автоматично продовжено на 12 місяців у разі, якщо жодна із сторін письмово не виявила бажання про його припинення за 10 днів до завершення.

Відповідно до п. 2.5 договору № YPO-OTS001/1 від 01.12.2011 термін надання послуг складає 48 місяців з моменту прийняття обладнання.

Як встановлено судом, умовами договорів передбачено право та можливість припинення договорів достроково за згодою сторін.

З матеріалів справи вбачається, що 12.03.2015 відповідач отримав від позивача лист від 11.03.2015 вих. № 375, яким позивач повідомив про свою відмову від отримання переліку послуг згідно з договорами № APE-OTS002 від 10.07.2013, № APE-OTS0001 від 12.02.2013, договором аутсорсингового друку від 01.12.2011 та просив з 16.03.2015 відключити всі послуги за зазначеними договорами.

На виконання вказаного листа 16, 17 та 19 березня 2015 року між позивачем та відповідачем підписані акти прийому-передачі обладнання за договорами № YPO-OTS001/1 від 01.12.2011, № APE-OTS0001 від 12.02.2013 та № APE-OTS002 від 10.07.2013.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що договори аутсорсингового друку № YPO-OTS001/1 від 01.12.2011, № APE-OTS0001 від 12.02.2013 та № APE-OTS002 від 10.07.2013 були достроково розірвані за згодою сторін з ініціативи замовника - публічного акціонерного товариства "Златобанк".

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просить повернути гарантійні депозити у зв'язку з тим, що договори були достроково розрізані, однак відповідач суми гарантійних депозитів не повернув.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, умовами п. 11.5 договору № APE-OTS0001 від 12.02.2013 та умовами п. 11.3 договору № APE-OTS002 від 10.07.2013 встановлено, що у випадку дострокового розірвання договору з ініціативи замовника гарантійний депозит не повертається замовнику.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самим позивачем, спірні договори були розірвані саме з ініціативи позивача, враховуючи приписи пунктів 11.5 та 11.3 зазначених вище договорів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для повернення відповідачем гарантійних депозитів за договором № APE-OTS0001 від 12.02.2013 та договором № APE-OTS002 від 10.07.2013.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми гарантійних депозитів у розмірі 1041,00 грн. за договором № APE-OTS0001 від 12.02.2013 та 2 365,65 грн. за договором № APE-OTS002 від 10.07.2013.

Щодо неповернутої суми гарантійного депозиту у розмірі 603,95 грн. за договором № YPO-OTS001/1 від 01.12.2011, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, зазначений договір також розірвано з ініціативи замовника.

Умови договору не містять положень про те, що у випадку дострокового розірвання договору з ініціативи замовника гарантійний депозит не повертається замовнику.

Таким чином, оскільки гарантійний депозит є гарантією відновлення вартості обладнання у випадку пошкодження/втрати обладнання за вини замовника, однак такого пошкодження/втрати у період дії договору не відбулось, після розірвання договору № YPO-OTS001/1 від 01.12.2011 позивач мав право на повернення сплаченої суми гарантійного депозиту в розмірі 603,95 грн.

Враховуючи лист позивача від 11.03.2015 вих. № 375, суд дійшов висновку, що договір № YPO-OTS001/1 від 01.12.2011 є розірваним з 16.03.2015.

Отже, починаючи з 16.03.2015 позивач мав право та можливість на повернення гарантійного внеску у розмірі 603,95 грн.

У той же час, під час розгляду справи відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного; господарський суд може також запропонувати відповідачеві викласти таку заяву в письмовій формі та долучити її до матеріалів справи (п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа доповідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до п. 2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, спірний договір вважається розірваним між сторонами з 16.03.2015, а умови договору не містять строку виконання зобов'язання щодо повернення гарантійного депозиту.

Тобто починаючи з 16.03.2015 позивач знав про порушення свого права на повернення гарантійного депозиту та має право пред'явити вимогу про повернення гарантійного депозиту.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 261 ЦК України, з 16.03.2015 розпочався перебіг позовної давності за спірним зобов'язанням, а 16.03.2018 строк позовної давності сплив.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 26.07.2018, тобто після спливу строку позовної давності, що свідчить про пропущення позивачем строків позовної давності та є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 603,95 грн. гарантійного депозиту за договором № YPO-OTS001/1 від 01.12.2011.

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Не може бути підставою для захисту права за позовом, що заявлений з пропущенням строку позовної давності, непред'явлення заінтересованою особою позову навмисно або по необережності. Зазначена позиція наведена у постанові Вищого господарського суду від 19.11.2014 № 11/163/2011/5003.

Доказів переривання строку позовної давності матеріали справи не містять.

Позивачем не наведено та матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження причин поважності пропуску позивачем строку позовної давності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яку відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ як джерело права, позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов'язані з позовною давністю. Будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "ЮКОС" проти Росії").

Підсумовуючи все вищевикладене та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку що вимоги позивача про стягнення суми гарантійних депозитів у розмірі 1041,00 грн. за договором № APE-OTS0001 від 12.02.2013 та 2 365,65 грн. за договором № APE-OTS002 від 10.07.2013 є необґрунтованими та безпідставними, а вимога про стягнення 603,95 грн. гарантійного депозиту за договором №YPO-OTS001/1 від 01.12.2011 є обґрунтованою, однак у зв'язку з поданням позову після спливу строку позовної давності та у зв'язку з ненаведенням жодних причин поважності пропуску такого строку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати позивача, з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача в повному обсязі та відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.02.2019.

Суддя О.Г. Удалова