ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2019 р. Справа №914/1479/18

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів: Мирутенка О.Л.

ОСОБА_1

За участю представників сторін від:

позивача: ОСОБА_2 представник;

відповідача: не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

на рішення Господарського суду Львівської області від 05.11.2018 (повний текст - 06.11.2018, суддя Н.Є.Березяк)

за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Ярема. м. Львів

про розірвання договору оренди №2739 від 08.11.1993, виселення з нежитлових приміщень загальною площею 198, 9 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 158 та стягнення 61 027, 52 грн заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ «Ярема» про розірвання договору оренди №2739 від 08.11.1993, виселення з нежитлових приміщень загальною площею 198,9 м.кв., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 158 та стягнення 61027,52 грн. заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у порушення умов договору оренди №2739 від 08.11.1993 не здійснює оплати вартості орендованого майна, що на думку позивача, є підставою розірвання договору оренди, виселення відповідача з орендованих приміщень та стягнення заборгованості з орендних платежів в сумі 61027,52 грн.

Рішенням Господарського Львівської області від 05.11.2018 відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду в частині розірвання договору мотивоване тим, що між позивачем та відповідачем не укладено договору оренди нежитлових приміщень №2739 від 08.11.1993, такий договір укладено з гуртово-роздрібним торговим підприємством «Світанок». Крім цього, позивач не вживав заходів до внесення змін у договір оренди в частині зміни орендаря його правонаступником, як це передбачено ухвалою міської ради №3432 від 25.03.2010 «Про внесення змін і доповнень до ухвали міської ради від 07.06.2007 №897».

Рішення суду щодо позовних вимог про виселення ТзОВ «Ярема» з нежитлових приміщень обґрунтоване тим, що доказів укладення договору оренди спірних приміщень з ТзОВ «Ярема» та доказів передачі приміщень в оренду позивач суду не надав, як і не надав доказів перебування відповідача в орендованих приміщеннях станом на час розгляду справи.

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по орендній платі, то рішення суду обґрунтоване тим, що умовами договору №2739 від 08.11.1993 не передбачено зміну умов договору в частині розміру орендних платежів в односторонньому порядку, як і не передбачено збільшення розміру орендної плати на індекс інфляції, як це проведено позивачем згідно долученої довідки.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. У своїй апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що місцевим господарським судом неправильно застосовано норми матеріального права, оскільки не враховано того факту, що відповідач є правонаступником гуртово-роздрібного торгового підприємства «Світанок» відповідно до п.3.2 статуту ТОВ «Ярема». Апелянт стверджує, що відповідач не виконує умови укладеного договору та не сплачує орендну плату, хоча згідно довідки №4-2302-1578 від 02.08.2018 ТОВ «Ярема» сплачував орендну плату згідно виставлених позивачем рахунків до листопада 2016 року.

Відповідачем не подано відзиву на апеляційну скаргу.

Інших клопотань, заяв в порядку ст.207 ГПК України сторонами заявлено не було.

Враховуючи право суду щодо витребування оригіналу письмового доказу, передбачене ч.6 ст.91 ГПК України, а також відсутність відомостей у матеріалах справи про огляд такого під час розгляду справи в суді першої інстанції, ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 зобовязано позивача надати для огляду в наступному судовому засіданні оригінал договору оренди нежитлових приміщень №2739 від 08.11.1993.

Позивачем вимоги ухвали суду не виконано та повідомлено суду під час судового засідання, що оригінал договору в Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради відсутній.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 08.11.1993 між Фондом комунального майна м. Львова, правонаступником якого є Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради ( орендодавець) та гуртово-роздрібним торговим підприємством «Світанок» (орендар) було укладено договір оренди нежитлових приміщень №2739, згідно якого орендар здав, а орендодавець прийняв в користування нежитлові приміщення загальною площею 198,9 м.кв., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 158. Договір укладено на невизначений строк.

Як стверджує позивач, відповідно до п. 3.2 статуту ТОВ «Ярема» є правонаступником гуртово-роздрібного торгового підприємства «Світанок», а отже, на думку позивача, є орендарем нежитлового приміщення загальною площею 198,9 м.кв, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 158.

Згідно довідки № 4-2302-1578 від 02.08.2018 заборгованість ТОВ «Ярема» по орендних платежах згідно договору №2739 від 08.11.1993 складає 61 027,52 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до п. 6 договору №2739 від 08.11.1993, несплата орендної плати протягом 3-х місяців є підставою для розірвання договору оренди. З огляду на наявність заборгованості з орендних платежів у ТОВ «Ярема» позивач просить розірвати договір оренди №2739 від 08.11.1993 та виселити ТОВ «Ярема» з орендованих приміщень.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтовані та не підлягають до задоволення.

Оцінка суду.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред'явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

Предметом дослідження у цьому спорі є наявність правових підстав для розірвання договору оренди, виселення з нежитлових приміщень та стягнення заборгованості за договором оренди.

Підставою позовних вимог позивач вказав невиконання відповідачем зобовязання за вищевказаним договором нежитлового приміщення.

Враховуючи те, що на вимогу суду позивачем не надано оригіналу письмового доказу, який позивач вказує підставою позовних вимог, згідно ч.6 ст. 91 ГПК України, такий доказ не береться судом до уваги.

За викладених обставин та виходячи з того, що підстава позову, а саме договір оренди нежитлового приміщення відсутній, відсутні і правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити шляхом виключення з мотивувальної частини висновку суду про те, позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки між позивачем та відповідачем не укладено договору оренди нежитлових приміщень №2739 від 08.11.1993, такий договір укладено з гуртово-роздрібним торговим підприємством «Світанок»; позивач не вживав заходів до внесення змін у договір оренди в частині зміни орендаря його правонаступником, як це передбачено ухвалою міської ради №3432 від 25.03.2010 «Про внесення змін і доповнень до ухвали міської ради від 07.06.2007 №897». А також висновок місцевого господарського суду про те, що у стягненні орендної плати необхідно відмовити, так як умовами договору №2739 від 08.11.1993 не передбачено зміну умов договору в частині розміру орендних платежів в односторонньому порядку, як і не передбачено збільшення розміру орендної плати на індекс інфляції, як це проведено позивачем згідно долученої довідки.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а мотивувальну частину рішення суду першої інстанції - змінити .

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч.14 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції змінює мотивувальну частину рішення в частині позовних вимог та в решті позовних вимог рішення місцевого господарського суду залишено без змін, то судовий збір за подання апеляційної скарги залишається за апелянтом (позивачем).

Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 275, 277, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 05.11.2018 у справі

№ 914/1479/18 змінити шляхом виключення з мотивувальної частини висновки суду, які ґрунтуються на існуванні договору оренди нежитлових приміщень №2739 від 08.11.1993 та наявності договірних відносин між Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та гуртово-роздрібним торговим підприємством «Світанок».

В частині відмови у позові рішення суду залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо або через Західний апеляційний господарський суд до Верховного Суду (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 12.02.2019

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді О.Л. Мирутенко

ОСОБА_1