СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2019 р. Справа № 917/887/18

Cхідний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого (доповідача): судді:Стойка О.В. Попков Д.О., Пушай В.І.
справу розглянуто в порядку письмового провадження без виклику учасників справи розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
на рішення Господарського суду Полтавської області
від13.11.2018 року (повний текст складено 23.11.2018 року у м. Полтава)
у справі№ 917/887/18 (суддя Гетя Н.Г.)
за позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Довженка", с. Яреськи Полтавської області
простягнення 10 551,19 грн.

В С Т А Н ОВ И В:

У липні 2018 року до господарського суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ (далі - Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Довженка", с. Яреськи Полтавської області (далі - Відповідач) про стягнення 10 551,19 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 13.11.2018р. у справі №917/887/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Зокрема, скаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки на думку Позивача, застосування Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016р. № 1730-VIII до спірних правовідносин є неправомірним у зв'язку з тим, що для врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії особа, яка має право на таку процедуру, повинна вчинити відповідні дії для включення її до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, однак, Відповідачем не надано доказів включення останнього до вищезазначеного реєстру.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.12.2018р. у справі № 917/887/18 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ Полтавської області на господарського суду Полтавської області від 13.11.2018р. та встановлено строк учасникам справи до 02.01.2019 включно надати до Східного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи. Вказаною ухвалою також повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі ч.10 ст.270 цього Кодексу, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Інших клопотань від учасників справи не надходило.

За таких обставин, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

На адресу суду від Відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін. Зокрема, Відповідач зазначав про правомірне застосування судом першої інстанції положень Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 р. №1730-VIII до спірних правовідносин, посилаючись на повне погашення спірної заборгованості.

Враховуючи положення ч.ч.13, 14 ст.8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

- укладення 31.12.2014 між сторонами Договору купівлі-продажу природного газу № 4089/15-ТЕ-24, відповідно до умов п.1.1 якого Позивач зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ ввезений на митну територію України НАК Нафтогаз України, за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Відповідач прийняти та оплатити газ на умовах договору;

- укладання між сторонами Додаткових угод №1 від 25.03.2015, № 2 від 30.07.2015, № 3 від 31.07.2015 до Договору купівлі-продажу природного газу № 4089/15-ТЕ-24 від 31.12.14 р. про зміну ціни газу шляхом внесення змін до п.5.2. Договору та доповнення п. 6.3. Договору;

- підписання сторонами актів прийому-передачі природного газу протягом 2015року на загальну суму 102 840,38 грн.;

- оплати Відповідачем вартості поставленого природного газу у повному обсязі.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на неналежне виконання Відповідачем своїх зобов'язань за Договором в частині своєчасного внесення оплати за поставлений природний газ, внаслідок чого Позивачем нараховано на суму заборгованості пеню в розмірі 7058,50 грн., а також 3% річних у розмірі 413,32 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3 079,37 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у Позивача відсутні підстави для стягнення пені у розмірі 7058,50 грн., 3 % річних у розмірі 413,32 грн. та інфляційних втрат у розмірі 3079,37 грн. за Договором купівлі-продажу природного газу № 4089/15-ТЕ-24 від 31.12.14 р., нарахованих на суму основної заборгованості з огляду на те, що до спірних правовідносин застосовуються приписи Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", відповідно яких суми пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних, стягнення яких є предметом спору у цій справі, підлягають списанню.

Відмова у задоволенні позовних вимог стала підставою для звернення Позивача з апеляційною скаргою до суду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дійсно, 30.11.2016р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016р. № 1730-VIII (далі Закон №1730), який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Метою цього Закону є поліпшення фінансового становища теплопостачальних підприємств життєзабезпечення, запобігання їхнього банкрутства, забезпечення фінансової стабільності та уникнення кризових ситуацій під час проходження опалювального періоду.

Згідно зі ст. 2 Закону, його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Для застосування положень даного Закону №1730 необхідна наявність кількох умов, зокрема, відносини повинні бути між постачальником природного газу та підприємством, яке здійснює виробництво теплової або електричної енергії, централізоване водопостачання та водовідведення населенню, використовуючи природний газ, а сума основного боргу має бути сплачена підприємством постачальнику до набрання чинності вказаним Законом.

У розумінні ст. 1 Закону України "Про теплопостачання", теплопостачальна організація - суб'єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії, споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем у спірних правовідносинах є Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", який є постачальником природного газу у розмінні Закону №1730.

В свою чергу, Відповідачем у даній справі є Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Довженка", основним видом діяльності якої є змішане сільське господарство (КВЕД 01.50), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, Відповідач - ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка" не є суб'єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії, а тому дія Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016р. № 1730-VIII не поширюється на спірні правовідносини сторін.

Доводи Відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, про те, що природний газ, який постачався за вищевказаним договором використовувся також Відповідачем для виробництва теплової енергії для надання послуг населенню з опалення гуртожитку в с. Яреськи, по вул. Жовтнева,20, Щишацького району Полтавської області для забезпечення потреб працівників із сім'ями ВП "Яреськівський цукровий завод" ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка", є помилковими, оскільки здійснення опалення гуртожитку, в якому проживають працівники Відповідача, не свідчить про постачання теплової енергії населенню, а свідчить про здійснення власної господарськї діяльності, у даному випадку - опалення приміщення, яке належить Відповідачу.

При цьому, докази укладення відповідних договорів на постачання теплової енергії зі споживачами, які за твердженням Відповідача відносяться до категорії "населення", в матеріалах справи - відсутні, що суперечить вимогам Закону України "Про теплопостачання".

До того ж, відповідно до ст. 23 Закону України "Про теплопостачання", господарська діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії підлягає ліцензуванню в порядку, встановленому законом.

Наразі, доказів отримання Відповідачем відповідної ліцензії на здійснення теплопостачання в матеріалах справи відсутні, протилежного суду не доведено.

Зазначення у п. 1.2. спірного Договору умови, що газ, який продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, не є безумовною підставою використання поставленого газу саме для виробництва теплової енергії населенню, оскільки доказів того, що Відповідач є виробником теплової енергії та саме для населення - ним не надано.

Зміст наданих Відповідачем накладних (а.с. 91-97) за якими газ передавався безпосередньо для гуртожитку, навпаки, спростовує твердження останнього про виробництво ним теплової енергії.

За таких обставин, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про застосування положень наведеного Закону до спірних правовідносин та як наслідок, відмову у задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з вимог позовної заяви, Позивачем на підставі п. 7.2. Договору заявлено до стягнення суму пені в розмірі 7058,50 грн. за загальний період прострочення з 17.02.2015 по 22.04.2016 (нарахування здійснено за кожним актом окремо), а також на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних у розмірі 413,32 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3 079,37 грн.

Перевіривши розрахунок Позивача, судовою колегією встановлено, що він не суперечить вимогам чинного законодавства, а тому з урахуванням умов п. 7.2. Договору про встановлення відповідальності у вигляді нарахування пені та приписів ст. 625 Цивільного кодексу України, суд апеляційної інстанції вважає вимоги Позивача законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням наведених вище підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі у зв'язку з чим стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає сума пені в розмірі 7058,50 грн., сума 3% річних у розмірі 413,32 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3 079,37 грн.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ підлягає задоволенню, рішення господарського суду Полтавської області від 13.11.2018р. про відмову у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню на підставі ч. 1 п. 1, 4 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України через неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та через порушення норм матеріального права, по справі слід прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати про стягнення судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягають віднесенню на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ -задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 13.11.2018 у справі № 917/887/18- скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Довженка", с. Яреськи Полтавської області -задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Довженка" (38030, Полтавська область, Шишацький район, с. Яреськи, вул. Козацький шлях, буд. 29, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вуд. Б. Хмельницького, 6, ) 7058,50 грн. -пені, 413,32 грн. - 3% річних, 3 079,37 грн. - інфляційних втрат та 1762,00грн. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Довженка" (38030, Полтавська область, Шишацький район, с. Яреськи, вул. Козацький шлях, буд. 29, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вуд. Б. Хмельницького, 6, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2643,00грн.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 08.02.2019

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков

Суддя В.І. Пушай