ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року Справа № 906/834/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Берун О.О.

за участю представників сторін:

позивача: представник ОСОБА_1 - адвокат

відповідача: представник ОСОБА_2 - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Яблунецьке хлібоприймальне підприємство" на рішення господарського суду Житомирської області, постановлене 21.11.18р. суддею Кравець С.Г. у м.Житомирі, повний текст складено 26.11.18р. у справі №906/834/18

за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Август-Кий"

до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Яблунецьке хлібоприймальне підприємство"

про стягнення 2646493,76 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 21.11.2018р. у справі №906/834/18 позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Яблунецьке хлібоприймальне підприємство" на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Август - Кий" 2314200,00 грн. основного боргу, 332293,76 грн. пені, 39697,41 грн. витрат по сплаті судового збору.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем сума попередньої оплати не повернута заявнику, за не постачу товару відповідно до укладеного договору поставки №0 від 05.09.2017р. між сторонами.

2.2. Щодо нарахування стягнення пені - суд першої інстанції визнав її такою, що нарахована на суму неповерненої попередньої оплати правомірно, у межах скороченого строку позовної давності і стягнув її з відповідача за неналежне виконання умов договору.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Яблунецьке хлібоприймальне підприємство" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду (вх.№1357/18 від 26.12.2018р.) через господарський суд Житомирської області (вх.№02-21/367/18 від 18.12.2018р.) з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 21.11.2018р. у справі №906/834/18 в повному обсязі.

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права. Судом надано невірну оцінку обставинам справи та відмовлено в застосуванні строку позовної давності щодо нарахування пені. Крім цього судом першої інстанції не враховано, що відповідачем виконані послуги митного оформлення та відправлення товару за Договором, а договір не визначає суму коштів, яка підлягає сплаті за надані послуги. Відтак судом не вивчено всебічно матеріали справи, не було визначено звичайно ціну наданих послуг, що має значення для визначення суми заборгованості; не надано належну правову оцінку доказам, внаслідок чого прийнято рішення в порушення норм Господарського процесуального кодексу України та Цивільного кодексу України.

4. Відзиви на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. 31.01.2019р. на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив, відповідно до якого просить залишити рішення господарського суду Житомирської області від 21.11.2019р. у справі №906/834/18 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

4.2. В судовому засіданні представник апелянта підтримала позицію викладену у апеляційній скарзі.

4.3. Однак за результатами виступу представника позивача представник відповідача у судових дебатах просить апеляційну скаргу задоволити у частині стягнення пені. В частині стягнення суми основного боргу - вважає оспорюване рішення таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

4.4. Представник позивача заперечила щодо доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві. Просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

4.5. До початку розгляду апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційних скарг.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Яблунецьке хлібоприймальне підприємство Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);

Господарський кодекс України

Цивільний кодекс України

Закон України "Про судовий збір".

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

7.3. У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

7.4. У відповідності до вимог ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

7.5. Як вбачається із матеріалів справи 05.09.2017р між ТОВ "Август - Кий" (покупець/позивач) та ТОВ "Яблунецьке хлібоприймальне підприємство" (продавець/відповідач) укладено договір поставки №0 (далі по тексту постанови також - Договір) (а.с.11-13).

7.5.1. Згідно з ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

7.6. Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

7.7. В силу п.1.1 Договору, продавець продає покупцеві на умовах, обумовлених в цьому договорі: - Лляну олію, українського походження, іменовану в подальшому товар, в кількості і за ціною, зазначеною в Специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього договору.

Ціна на товар вільно-відпускна і визначається за згодою сторін в окремих специфікаціях (пункт 2.1 Договору).

Загальна сума цього договору складається з суми специфікацій (пункт 2.2 договору).

Термін поставки товару також зазначається в Специфікаціях до даного договору (пункт 3.4 Договору).

7.7.1. Із матеріалів справи вбачається, що до Договору поставки №0 від 05.09.2017р. сторонами було підписано Специфікацію №1 від 05.09.2017р, відповідно до п.1 якої сторони погодили поставку товару: лляну олію, в кількості 182,40 тонн, вартість за одиницю 20300,00грн з ПДВ, всього з ПДВ 3702720,00грн (а.с.58).

7.7.2. Пунктом 2 Специфікації №1 сторони погодили: термін поставки Продукції: -68,40 МТ (метричних тонн) - розрахунковий час відправлення з 07 до 13 вересня 2017 року; -114,00 МТ - розрахунковий час відправлення з 13 до 20 вересня 2017 року.

7.8. Згідно п.3.1 договору, при поставці товару згідно цього договору продавець бере на себе зобов'язання вантажовідправника за Контрактом поставки товару №05/09-2017 від 05.09.2017 року, укладеного між ТОВ "Август-Кий", Україна і THE BEST PARTNER INTERNATIONAL TRADING LTD, Китай, і бере на себе зобов'язання по оформленню комерційного інвойсу, фітосанітарного сертифіката, сертифіката походження, посвідчення якості, пакувального листа, зобов'язання за свій рахунок здійснити митне оформлення товару.

7.9. Відповідно до п.3.3 договору, продавець зобов'язаний поставити товар і передати покупцеві копії всіх передбачених цим договором документів не пізніше 3 (трьох) робочих днів, після відвантаження і виконанням покупцем вимог п.4.1. цього договору.

7.10. Пунктом 4.1 Договору сторони погодили, що покупець здійснює оплату вартості товару в такий спосіб - 100% передоплата на розрахунковий рахунок продавця.

7.10.1. Як встановлено апеляційним судом з поданих до справи доказів, на виконання умов договору поставки №0 від 05.09.2017р., відповідачем для позивача було виписано рахунок-фактуру №СФ-0000167 від 05.09.2017р. на загальну суму 3702720,00 грн. з ПДВ (а.с.59).

7.10.2. Позивачем, відповідно до пункту 4.1. договору поставки №0 від 05.09.2017р., було проведено (здійснено) попередню оплату на загальну суму 3702720,00грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №5067 від 05.09.2017р. на суму 300000,00 грн., №5065 від 05.09.2017р. на суму 600000,00 грн., №5066 від 05.09.2017р. на суму 600000,00 грн., №5390 від 12.09.2017р. на суму 140000,00 грн., №5389 від 12.09.2017р. на суму 600000,00 грн., №5453 від 13.09.2017р. на суму 279256,00 грн., в т.ч. за олію лляну 262450,00 грн., №5451 від 13.09.2017р. на суму 600000,00 грн., №5452 від 13.09.2017р. на суму 600000,00 грн., №5504 від 15.09.2017р. на суму 480420,00 грн., в т.ч. за олію лляну 270,00 грн. (а.с.61-69).

7.11. В силу приписів ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

7.11.1. Відповідачем на виконання умов Договору поставки №0 від 05.09.2017р. було поставлено товар - олію лляну в кількості 68.400 МТ (метричних тонн) на суму 1388520,00грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000072 від 12.09.2017р. (а.с.25). На решту суми 2314200,00грн., яка була перерахована відповідачу за вищевказаними платіжними дорученнями як сума попередньої оплати, відповідач товар не поставив, зазначену суму коштів позивачу не повернув.

7.11.2. У матеріалах справи відсутні докази поставки відповідачем позивачу товару - олії лляної в кількості 114,00 МТ (метричних тонн) на суму здійсненної позивачем попередньої оплати в розмірі 2314200,00 грн. у строк визначений договором - до 20.09.2017р.

7.12. В силу приписів ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

7.13. Нормою ст.525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

7.14. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

7.15. Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

7.16. Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

7.17. Матеріалами судової справи підтверджується, що у звязку з невиконанням відповідачем зобовязань по поставці товару на суму 2314200,00 грн., позивач направляв відповідачу претензію №62 від 18.05.2018р. в якій фактично відмовився від поставки товару та вимагав повернути суму попередньої оплати в розмірі 2314200,00 грн. і сплатити пеню в розмірі 332293,76 грн. (а.с.44-46, докази направлення - а.с. 60).

Однак, зазначену претензію залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

7.18. Таким чином, відповідач свої договірні зобов'язання щодо поставки оплаченого позивачем товару на суму 2314200,00 грн. не виконав, суму попередньої оплати 2314200,00 грн., позивачу не повернув.

7.19. Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 28.11.2011 №3-127гс11.

7.20. У даному випадку, позивачем було обрано такий варіант правової поведінки боржника, як повернення суми попередньої оплати, що узгоджується з положеннями ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України.

7.21. В силу приписів ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Ні до порушення провадження у даній справі, ні до прийняття рішення, яке оспорюється відповідачем сума попередньої оплати останнім не повернута позивачу.

7.22. Господарський суд Житомирської області прийшов до правомірного висновку, з яким погоджується і апеляційний господарський суд, про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення в сумі 2314200,00 грн., яка фактично є поверненням попередньої оплати.

7.23. За неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором поставки №0 від 05.09.2017р., позивачем нараховано 332293,76грн. пені за порушення строків поставки оплаченого товару.

Обґрунтованість її нарахування полягає у наступному.

7.23.1. Згідно з ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

7.23.2. Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

7.23.3. За умовами пункті 6.1. Договору, за прострочення поставки товару продавець сплачує покупцю пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від вартості недопоставленого в строк товару за кожен день прострочення.

7.23.4. Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

7.23.5. Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

7.24.6. Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

7.24.7. Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

7.24.8. За змістом ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

7.25. У відзиві від 10.10.2018р. на позовну заяву відповідач вказав, що за умовам договору датою виконання зобов'язання у повному обсязі є 20.09.2017р, а тому вважає, що строк позовної давності щодо стягнення неустойки закінчився 20.09.2017р, у зв'язку з чим просив застосувати до вимог про стягнення пені строк позовної давності.

7.25.1. Нормами ст.256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

7.26.2. Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

7.26.3. У статті 258 Цивільного кодексу України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

7.26.4. Пунктом 3 статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

7.26.7. Згідно ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

7.26.8. У даному випадку, договір поставки №0 від 05.09.2017р. не передбачає іншого періоду нарахування пені, ніж визначено ч.6 ст.232 ГК України.

7.26.9. Судом апеляційної інстанції, враховуючи, що відповідачем акцентувалася увага на пропущення позивачем строку позовної давності для стягнення суми пені, і таке обґрунтування було покладено в основу доводів апеляційної скарги, встановлено, що відповідачем допущено прострочення терміну поставки оплаченого позивачем товару на суму 2314200,00грн за договором поставки №0 від 05.09.2017р починаючи з 21.09.2017р. Відповідно, перебіг позовної давності для стягнення пені за недопоставку товару на суму 2314200,00грн закінчився 21.09.2018р.

7.26.10. Як вбачається з відтиску штампу на поштовому конверті, в якому надійшли позовні матеріали до місцевого господарського суду (а.с.50) та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 801 (а.с.72), позивач передав позовну заяву до відділення поштового зв'язку для направлення до суду 19.09.2018р.

7.27. Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач направив до суду позовну заяву (19.09.2018р.) у межах річного строку позовної давності, а відтак вимоги щодо стягнення пені є правомірними.

7.28. Позивачем здійснений розрахунок суми пені та відображений в окремому документі, який доданий до позовної заяви (а.с.5-6).

7.28.1. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, апеляційний господарський суд встановив, що позивач вірно визначив початок періоду нарахування пені та кількість днів прострочення, у відповідності до вимог ч.6 ст.232 ГК України та умов договору, тобто - 182 дні.

7.28.2. В розрахунку позивач помилково зазначив кінцеву дату нарахування пені - 22.03.2018р., однак фактично позивачем проведено нарахування пені за 182 дні, тобто за період з 21.09.2017р - 21.03.2018р.

7.28.3. Перевіривши розрахунок штрафних санкцій, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 332293,76грн., нарахованої за період з 21.09.2017р. - 21.03.2018р. на суму 2314200,00 грн.

7.29. Висновок суду першої інстанції, щодо того, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 332293,76грн пені підлягають до задоволення є правомірними та обґрунтованими. Північно-західний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши обґрунтування апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції у даній справі без змін з наступного.

8.2. Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог, з яких стягнути з відповідача на користь позивача 2314200,00 грн. - основного боргу, 332293,76 грн. пені та 39697,41 грн. витрат по сплаті судового збору.

8.2.1. У матеріалах справи відсутні докази поставки відповідачем позивачу товару - олії лляної в кількості 114,00 тон на суму здійсненної позивачем оплати в розмірі 2314200,00 грн. у строк визначений договором - до 20.09.2017р., а відтак, факт поставки відповідачем товару на зазначену суму не підтверджується належними та допустимими доказами.

8.3. За змістом ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

8.4. Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

8.5. В силу статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

8.6. Щодо доводів апеляційної скарги.

8.6.1. Апелянтом у скарзі зазначено, що строк позовної давності щодо стягнення неустойки закінчився 20.09.2018р., а відтак позовні вимоги щодо стягнення пені рахуються простроченими. Зазначене твердження необґрунтоване, оскільки як вбачається з матеріалів справи, на поштовому конверті (а.с. 50) у якому надійшли матеріали позовної заяви ТОВ "Август-Кий" відтиск штампу - 19.09.2018р.

8.6.2. Суд апеляційної інстанції детально вказане питання дослідив та висвітлив його у п.7.23.-7.27. цієї постанови.

8.6.3. Також у апеляційній скарзі зазначено наступне: судом першої інстанції не враховано, що відповідач виконав послуги з митного оформлення та відправлення товару за Договором, а Договір не визначає суму коштів, яка підлягає сплаті за надані послуги.

8.6.4. Як вбачається з п.3.1 договору, при поставці товару згідно цього договору продавець бере на себе зобов'язання вантажовідправника за Контрактом поставки товару №05/09-2017 від 05.09.2017 року, укладеного між ТОВ "Август-Кий", Україна і THE BEST PARTNER INTERNATIONAL TRADING LTD, Китай, і бере на себе зобов'язання по оформленню комерційного інвойсу, фітосанітарного сертифіката, сертифіката походження, посвідчення якості, пакувального листа, зобов'язання за свій рахунок здійснити митне оформлення Товару.

8.6.5. Відтак доводи апелянта є необґрунтованими та безпідставними.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції вважає, що доводи, викладені у апеляційній скарзі є безпідставними, необґрунтованими; спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи і не відповідають вимогам закону, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного процесуального рішення та задоволення апеляційної скарги.

9.3. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).

9.4. За таких обставин Північно-західний апеляційний господарський суд залишає апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Яблунецьке хлібоприймальне підприємство" без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 21.11.2018р. у справі №906/834/18 без змін

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи апелянтом - ТОВ "Яблунецьке хлібоприймальне підприємство" за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Житомирської області від 21.11.2018р. у справі №906/834/18 сплачено судовий збір у сумі 59546,11грн. - в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" (а.с.110).

10.2. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.3. Оскільки апеляційну скаргу, з урахуванням заяви представника відповідача (п.4.3 цієї постанови), розглянуто лише в частині стягнутої пені, витрати по сплаті судового збору підлягають пропорційному розподілу та покладаються на апелянта в частині розглянутих доводів про стягнення пені. Розмір пропорції суми пені до суми основного боргу становить 14,36%. Відповідно на апелянта покладаються судові витрати в сумі 8550,82грн. Решта суми судового збору підлягає до повернення апелянту, як зайво сплачена.

10.4. Зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню на підставі окремого клопотання сторони відповідно до статті 7 Закону України "Про судовий збір", ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Яблунецьке хлібоприймальне підприємство" від 12.12.18р. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Житомирської області від 21 листопада 2018 року у справі №906/834/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №906/834/18 повернути господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "12" лютого 2019 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.