РІШЕННЯ

Іменем України

12 лютого 2019 року м. ЧернігівCправа № 927/908/18

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Лавриненко Л.М.

секретар судового засідання Мігда Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №927/908/18, розгляд якої здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження

За позовом: Управління комунального майна Чернігівської обласної ради

пр-т Миру, 43, м. Чернігів, 14000

До відповідача: Приватного акціонерного товариства Кінотехпром

вул. Любецька, 66, м. Чернігів, 14021

Предмет спору: про стягнення 20183,92 грн.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, начальник відділу правової та кадрової роботи, довіреність № 01-55 від 21.01.2019

від відповідача: ОСОБА_2, директор, наказ №1 від 19.04.2011

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради подано позов про стягнення з відповідача Приватного акціонерного товариства Кінотехпром: до обласного бюджету м. Чернігова 8530,97 грн заборгованості за користування приміщеннями (орендної плати) з урахуванням інфляційних нарахувань; на користь Управління комунального майна Чернігівської обласної ради: 8530,94 грн заборгованості за користування приміщеннями (орендної плати) з урахуванням інфляційних нарахувань; 2751,15 грн пені за прострочення внесення плати за користування приміщеннями (орендної плати) за договором оренди №74; 370,86 грн процентів річних за порушення грошового зобов'язання за договором оренди №74.

Заявлений позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012 з додатком до нього.

Ухвалою суду від 17.12.2018 позовну заяву №01-1435 від 13.12.2018 було залишено без руху, на підставі ч.1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 27.12.2018 відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 22.01.2019 о 10:30. Визнано обовязковою явку в судове засідання повноважних представників сторін.

Відповідач у відзиві №01/01 від 10.01.2019 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначає, що у зв?язку з закінченням терміну дії договору оренди №74 відповідач листом №09/10 від 30.10.2017 запропонував позивачу підписати додаткову угоду №1 про продовження терміну дії договору оренди №74 із зменшеними орендованими приміщеннями та акт приймання-передачі із орендного користування майна, яке не використовується від 01.11.2017. Проте, позивач листом №03-1016 від 31.10.2017 відмовив відповідачу у зменшенні орендованих приміщень, а листом №03-1128 від 29.11.2017 відмовив у подальшій оренді будівель, в якій розташований об?єкт малої приватизації. Письмового повідомлення про намір використовувати орендоване майно для власних потреб відповідно до ч.2,3 ст. 17 Закону №2269-ХІІ до відповідача від орендодавця або власника майна не надходило ані за три місяці до спливу терміну дії договору, ані протягом місяця після спливу терміну його дії. Пропозицій поновити договір №74 або заключити новий договір оренди від позивача також не надходило. Відповідач також зазначає, що між сторонами було досягнуто згоди та підписано акт приймання-передачі майна комунальної власності області, що розташовано за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька, 66, згідно з яким будівлі А1-2 та Т-2 повернуто з орендного користування 01.11.2017.

Додані до відзиву документи суд залучив до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 22.01.2019 заявив усне клопотання про оголошення перерви для надання можливості надати суду додаткові документи.

Суд задовольнив усне клопотання представника позивача та оголосив перерву у судовому засіданні на 05.02.2019 о 12:30.

У судовому засіданні 05.02.2019 представник позивача заявив усне клопотання про залучення до матеріалів справи копій рахунків № від 15.02.2018 та банківських виписок по рахунку, а також виклав усні пояснення стосовно зарахування орендної плати.

Суд задовольнив усне клопотання представника позивача, подані документи залучено до матеріалів справи.

Відповідач у додаткових поясненнях №02/01 від 01.02.2019 вказує на те, що відповідно до рахунків №545 від 14.12.2017, №3 від 15.01.2019, №55 від 15.02.2019, №92 від 15.03.2019, №186 від 18.04.2019 сума до сплати за користування приміщенням становить 27153,99 грн. Після припинення договору №74 відповідач користувався приміщеннями, які не увійшли до акту приймання-передачі із орендного користування майна, яке не використовується від 01.11.2017. За користування приміщеннями (якими не користувалися) з листопада 2017 по березень 2018 (включно), позивач повинен був нарахувати 13644,36 грн. За користування приміщеннями з листопада 2017 по березень 2018 (включно) відповідач сплатив 13592,52 грн, що підтверджується наданими доказами. Крім того, відповідач надає докази невикористання приміщень, які не увійшли до акту приймання-передачі із орендного користування майна, яке не використовується від 01.11.2017.

У судовому засіданні 05.02.2019 суд оголосив перерву на 12.02.2019 о 09:30.

У судовому засіданні 12.02.2019 суд продовжив розгляд справи по суті.

Заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Згідно з ч.1,8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, вислухавши пояснення повноважного представника позивача та відповідача, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 статті 202 та ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочин може вчинятися усно або в письмовій, електронній формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.1,2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частинами 1,6 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

27.12.2012 між Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради (орендодавець) та Приватним акціонерним товариством Кінотехпром (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74, який посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований у реєстрі за №2578.

Відповідно до п. 1.1.,1.2. договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012, орендодавець (позивач) передає, а орендар (відповідач) приймає в строкове платне користування нерухоме майно, спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області (надалі ОСОБА_3), що розташоване за адресою: м. Чернігів, вул.Любецька,66 та перебуває на бухгалтерському обліку управління комунального майна Чернігівської обласної ради, у складі: двоповерхова будівля майстерні «Т-2», загальною площею 488,3 кв.м.; приміщення механічної майстерні «А1-2» в двоповерховій будівлі, загальною площею 242,1 кв.м; загальна площа приміщень, що передаються в оренду складає 730,4 кв.м. Вартість майна, визначена згідно звіту про оцінку майна виконаного ПП Аксіома, яка станом на 14.09.2012 становить 747855,0 грн. без ПДВ.

У відповідності до ст. 761 Цивільного кодексу України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем також може бути особа, уповноважена на укладення договору найму.

Згідно з п.1.4. договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012 майно, що передається в оренду, належить територіальним громадам сіл, селищ, міст Чернігівської області, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на обєкти нерухомості виданого виконкомом Чернігівської міської ради 25.11.2002 року на підставі рішення №237 від 18.11.2002 року, яке зареєстроване 25.12.2002 року в Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації про що зроблений запис у реєстровій книзі №9 за реєстрованим №68, що знаходяться на земельній ділянці площею 2159 кв.м., яка перебуває в постійному користуванні орендаря, згідно Державного акту на право постійного користування землею серії ЧН-47 виданого 20.08.1993 року.

У підтвердження права власності на об?єкт оренди, позивачем надано до матеріалів справи копію свідоцтва про право власності на обєкти нерухомості, виданого виконкомом Чернігівської міської ради 25.11.2002 на підставі рішення №237 від 18.11.2002, яке зареєстроване 25.12.2002 в Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації, про що зроблений запис у реєстровій книзі №9 за реєстрованим №68, відповідно до якого, обєкт нерухомості, який розташований в місті Чернігові по вул. Любецькій за №66 дійсно належить територіальним громадам сіл, селищ, міст Чернігівської області (а.с.86), а також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.87).

У відповідності до п.1.1., 3.6., 5.3. Положення про Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради (нова редакція), затвердженого рішенням дванадцятої сесії обласної ради сьомого скликання 28.03.2018 №70-12/VII, управління відповідно до чинного законодавства України забезпечує реалізацію повноважень обласної ради по управлінню та розпорядженню обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області (далі обєкти комунальної власності). Управління у встановленому порядку виступає орендодавцем цілісних майнових комплексів комунальних підприємств обласної ради, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць), нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного майна. Управління має право укладати договори, набувати майнових і немайнових прав, бути позивачем і відповідачем у судах з питань, що належать до його компетенції. Предявляти претензії та подавати позовні заяви до суду, предметом яких є стягнення на користь обласного бюджету орендної плати, інфляційних нарахувань, на підставі укладених управлінням договорів оренди обєктів комунальної власності області.

Приймаючи до уваги, що позивач Управління комунального майна Чернігівської обласної ради є належною стороною по справі, а майно, яке є предметом договору оренди, належить до комунальної власності, тому до спірних правовідносин застосовуються як норми Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, так і норми спеціального законодавства Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про оренду державного та комунального майна, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Пунктом 1.3. договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012 визначено, що майно передається в оренду з метою здійснення виробничої діяльності.

Згідно з п. 2.1.,2.2. договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний в договорі, але не раніше підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна, який є невідємною частиною цього договору (додаток № 1). Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Майно залишається у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, а орендар користується ним протягом всього строку оренди.

Факт прийому та передачі майна в оренду підтверджується актом прийому-передачі в оренду майна комунальної власності області, розташованого за адресою вул. Любецька,66, м Чернігів від 01.11.2012 (а.с.16), підписаного сторонами та скріпленого печатками, згідно з яким орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, приміщення спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області (надалі ОСОБА_3), що розташоване за адресою: м. Чернігів, вул.Любецька,66 та перебуває на бухгалтерському обліку управління комунального майна Чернігівської обласної ради, у складі: двоповерхова будівля майстерні «Т-2», загальною площею 488,3 кв.м.; приміщення механічної майстерні «А1-2» в двоповерховій будівлі, загальною площею 242,1 кв.м; загальна площа приміщень, що передаються в оренду складає 730,4 кв.м. Вартість майна, визначена згідно звіту про оцінку майна виконаного ПП «Аксіома», яка станом на 14.09.2012 становить 747855,00 грн.

Відповідно до п. 3.1.,3.3. договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012, орендна плата є платежем у грошовій формі, який орендар вносить орендодавцю та до обласного бюджету незалежно від наслідків діяльності орендаря і сплачується за весь термін фактичного користування майном, що визначається на підставі акту приймання-передачі в оренду та акту приймання-передачі майна з орендного користування. Розмір орендної плати визначається на підставі ОСОБА_3 розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, затвердженої рішенням обласної ради від 25.03.2011 (3 сесія 6 скликання) зі змінами внесеними рішенням обласної ради від 30.09.2011 (5 сесія 6 скликання).

Згідно з п.3.4. договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012, розмір та порядок розрахунку орендної плати наведено у додатку №2 до цього договору, що є невідємною його частиною і становить за базовий місяць розрахунку (останній місяць, по якому є інформація про індекс інфляції 2620,11 грн. Орендна плата за перший (листопад 2012 року) місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за жовтень та листопад місяці 2012 року і становить, відповідно до п. 5 додатку №2 до договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012 розрахунку розміру орендної плати за оренду майна комунальної власності області розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька, 66 від 01.11.2012 2620,11 грн (без ПДВ).

Пунктами 3.5., 3.6. договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012 сторони визначили, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендну плату орендар зобовязаний перераховувати щомісячно не пізніше останнього числа поточного місяця згідно виставлених рахунків орендодавцем у співвідношенні: 70% до обласного бюджету, 30% орендодавцю, згідно ОСОБА_3 розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» ОСОБА_3 розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для обєктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для обєктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для обєктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для обєктів, що перебувають у державній власності.

Рішенням обласної ради від 17.05.2017 №34-9/VII «Про затвердження ОСОБА_3 розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області», внесено зміни до ОСОБА_3 розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, затвердженої рішенням обласної ради від 25.03.2011, виклавши її в новій редакції.

Відповідно до п. 14.1. нової редакції ОСОБА_3 розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, затвердженої рішенням обласної ради від 17.05.2017 №34-9/VII визначено, що у разі, коли орендодавцем майна виступає Управління комунального майна обласної ради, орендна плата спрямовується: за оренду нерухомого майна та іншого окремого індивідуально визначеного майна 50% орендної плати до обласного бюджету, 50% управлінню.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п?ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічна норма міститься і в ч. 2 ст.291 Господарського кодексу України.

Пунктами 10.1., 10.2. договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012 сторони передбачили, що цей договір діє з 01.11.2012 по 31.10.2017 включно. Умови цього договору зберігають силу протягом усього строку його дії, а в частині зобовязань орендаря щодо сплати орендної плати до повного виконання зобовязань.

У відповідності до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач листом №09/10 від 30.10.2017 звернувся до позивача з пропозицією у зв?язку з закінченням терміну дії договору оренди №74 продовжити оренду приміщень 4-1; 4-2; 4-3; 4-7; 4-8; 4-9; 5-1; 5-2; частково 4.3., загальною площею 142 кв.м. будівлі А1-2 та приміщень 1-1; частково І, загально площею 225 кв.м. будівлі Т-2. Прийняти із орендного користування наступне майно: приміщення будівлі «Т-2» (приміщення 1-2; 1-3; 1-4; ІІ; частково І) загальною площею 262,3 кв.м.м; перехід площею 26,1 кв.м.; приміщення будівлі «А1-2» (приміщення 4-4; 4-5; 4-6; частково 4.3.), загальною площею 66,9 кв.м. (Площа циз приміщень складає 355,3 кв.м. і нашим підприємством не використовуються. Для приймання із орендного користування вищезазначеного майна відповідач просить направити представника управління 01.11.2017 (з 9-00 до 12-00), а також надсилає позивачу додаткову угоду від 01.11.2017 та акт приймання-передачі із орендного користування майна (а.с.70-71).

Позивач, листом №03-1016 від 31.10.2017 не погодився з пропозицією відповідчача щодо часткового повернення майна, оскільки вважає недоцільним відокремлювати зі складу майнового комплексу окремі частини, а також зазначає, що на прийняття рішення сплинув незадовільний технічний стан об?єктів.

Позивач, листом №03-1128 від 29.11.2017 повідомив відповідача, що з 31.10.2017 договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012 припинив свою дію; намірів продовжувати цей договір у позивача немає, а тому він вимагає від відповідача у встановленому договором та чинним законодавством порядку, звільнити та повернути орендодавцю орендоване майно за актом приймання-передачі (а.с.73). Факт направлення даного листа відповідачу підтверджується доданою до матеріалів справи копією фіскального чеку від 30.11.2017.

27.12.2018 відповідач листом №03/12 направив позивачу пропозицію продовжити оренду будівель А1-2 та Т-2 за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька,66, що входять до цілісного майнового комплексу та які є невідємною його частиною і використовуються в даний час та будуть використовуватися в майбутньому за цільовим призначенням відповідно до умов приватизації, а саме як виробничі.

Проаналізувавши матеріали справи, а також враховуючи вимоги ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» суд доходить висновку, що договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012 припинив свою дію 31.10.2017, оскільки від відповідача надійшла пропозиція щодо зміни умов договору оренди в частині площі орендованих приміщень (лист відповідача від 30.10.2017 № 09/10), проти якої позивач заперечував (лист позивача від 31.10.2017 № 03-1016) та в результаті між сторонами не було досягнуто згоди щодо зміну умов договору в частині площі орендованих приміщень.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобовязаний повернути орендодавцеві обєкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Аналогічна норма міститься в ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України .

Згідно з п. 2.3., 2.4. договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012, у разі припинення цього договору майно повертається орендарем орендодавцю за актом приймання-передачі. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов?язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

Пунктом 5.1.12. договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012 передбачено, що у разі припинення або розірвання договору орендар зобовязується повернути орендодавцеві одержане від нього майно у належному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду, з усіма зробленими в ньому поліпшеннями та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (часткової або повної) орендованого майна з вини орендаря.

Як свідчать матеріали справи, на дату закінчення строку дії договору оренди 31.10.2017 орендоване майно не було повернуто орендодавцеві (позивачу) з оренди згідно з актом приймання-передачі, відповідно до п. 2.3.,2.4. договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012.

З матеріалів справи вбачається, що фактично орендоване нерухоме майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, що розташоване за адресою: м. Чернігів, вул.Любецька,66 та перебуває в оперативному управлінні орендодавця, у складі: двоповерхова будівля майстерні «Т-2», загальною площею 488,3 кв.м.; приміщення механічної майстерні «А1-2» в двоповерховій будівлі, загальною площею 242,1 кв.м; загальна площа приміщень складає 730,4 кв.м., було повернуто орендарем орендодавцю з орендного користування 31.03.2018, на підставі акту приймання-передачі майна комунальної власності, що розташоване за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька,66, підписаного сторонами та скріпленого печатками сторін (а.с.75).

Згідно з п. 10.6. договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012, після закінчення строку дії договору оренди орендоване майно має бути звільнено і переданого орендодавцю за актом приймання-передачі. За час фактичного користування обєктом оренди після припинення дії даного договору до передачі приміщення за актом, орендар зобовязаний внести плату за користування приміщенням в розмірі орендної плати.

Посилаючись на те, що у відповідності до п.10.1. договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012, спірний договір припинив свою дію з 31.10.2017 включно, а фактично майно спірне орендоване майно було передано орендодавцю лише 31.03.2018, на підставі акту приймання-передачі майна комунальної власності, що розташоване за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька,66, підписаного сторонами та скріпленого печатками сторін, позивач просить стягнути з відповідача орендну плату за час фактичного користування обєктом оренди після припинення дії даного договору до передачі приміщення за актом, а саме: за період з 01.11.2017 по 31.03.2018 включно.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов?язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п. 10.6. договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012 та з урахуванням п. 14.1. нової редакції ОСОБА_3 розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, затвердженої рішенням обласної ради від 17.05.2017 №34-9/VII (з розрахунку: 50% орендної плати до обласного бюджету, 50% управлінню, позивачем (орендодавцем) було надіслано відповідачу (орендарю) рахунки на сплату орендної плати, а саме:

-орендодавцю (Управлінню комунального майна Чернігівської обласної ради): № від 14.12.2017 на суму 2654,20 грн (за користування приміщенням за листопад 2017); № від 15.01.2018 на суму 2680,74 грн (за користування приміщенням за грудень 2017); №00000092 від 15.03.2018 на суму 2745,44 грн (за користування приміщенням за лютий 2018); №00000186 від 18.04.2018 на суму 2775,64 грн (за користування приміщенням за березень 2018).

-до обласного бюджету, а саме: № від 14.12.2017 на суму 2654,21 грн (за користування приміщенням за листопад 2017); № від 15.01.2018 на суму 2680,75 грн (за користування приміщенням за грудень 2017); №00000092 від 15.03.2018 на суму 2745,45 грн (за користування приміщенням за лютий 2018); №00000186 від 18.04.2018 на суму 2775,645 грн (за користування приміщенням за березень 2018).

Факт направлення рахунків та отримання їх відповідачем підтверджується: по рахунку № від 14.12.2017 на суму 2654,20 грн та № від 14.12.2017 на суму 2654,21 грн фіскальним чеком від 15.12.2017; по рахунку № від 15.01.2018 на суму 2680,74 грн та № від 15.01.2018 на суму 2680,75 грн фіскальним чеком від 16.01.2018 та повідомленням про вручення поштового відправлення від 16.01.2018, яке було отримано 18.10.2018 Коновал; по рахунку №00000092 від 15.03.2018 на суму 2745,44 грн та №00000092 від 15.03.2018 на суму 2745,45 грн фіскальним чеком від 15.03.2018 та повідомленням про вручення поштового відправлення від 15.03.2018, яке було отримано 17.03.2018 Оникієнко; по рахунку №00000186 від 18.04.2018 на суму 2775,64 грн та №00000186 від 18.04.2018 на суму 2775,645 грн фіскальним чеком від 20.04.2018 та повідомленням про вручення поштового відправлення від 20.04.2018, яке було отримано 27.04.2018 Оникієнко.

Відповідач не надав суду заперечень щодо факту отримання від позивача вищевказаних рахунків на оплату.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Сторонами не визначено строк виконання зобовязання щодо сплати орендної після закінчення строку дії договору оренди.

Таким чином, з урахуванням ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідач зобовязаний був протягом семи днів з моменту предявлення позивачем вимоги щодо сплати орендної плати здійснити оплату, а саме по рахункам № від 14.12.2017 на суму 2654,20 грн та № від 14.12.2017 на суму 2654,21 грн по 22.12.2017 включно (15.12.2017 направлено рахунки на оплату); по рахункам № від 15.01.2018 на суму 2680,74 грн та № від 15.01.2018 на суму 2680,75 грн по 23.01.2018 включно (16.01.2018 направлено рахунки на оплату); по рахункам №00000092 від 15.03.2018 на суму 2745,44 грн та №00000092 від 15.03.2018 на суму 2745,45 грн по 22.03.2018 включно (15.01.2018 направлено рахунки на оплату); по рахункам №00000186 від 18.04.2018 на суму 2775,64 грн та №00000186 від 18.04.2018 на суму 2775,645 грн по 27.04.2018 включно (20.04.2018 направлено рахунки на оплату).

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач у порушення взятих на себе зобовязань, орендну плату за користування орендованим майном після припинення строку дії договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012 за період з 01.11.2017 по 31.03.2018 включно сплатив частково, а саме: 01.02.2018 частину орендної плати Управлінню комунального майна Чернігівської обласної ради по рахунку № від 15.01.2018 за користування приміщенням за грудень 2017 у розмірі 1346,99 грн та 01.02.2018 частину орендної плати до обласного бюджету по рахунку № від 15.01.2018 за користування приміщенням за грудень 2017 у розмірі 1346,99 грн; 27.02.2018 суму орендної плати Управлінню комунального майна Чернігівської обласної ради по рахунку № від 15.02.2018 за користування приміщенням за січень 2018 у розмірі 2720,95 грн та 27.02.2018 суму орендної плати до обласного бюджету по рахунку № від 15.02.2018 за користування приміщенням за січень 2018 у розмірі 2720,96 грн; 27.04.2018 частину орендної плати Управлінню комунального майна Чернігівської обласної ради по рахунку №00000186 від 18.04.2018 за користування приміщенням за березень 2018 у розмірі 1394,67 грн та 27.04.2018 частину орендної плати до обласного бюджету по рахунку №00000186 від 18.04.2018 за користування приміщенням за березень 2018 у розмірі 1394,68 грн, що підтверджується банківськими виписками (а.с.31,32,37,38,127,128, 130-134).

Таким чином, з урахуванням здійснених відповідачем оплат, заборгованість по сплаті орендної плати за користування орендованим майном після припинення дії договору оренди за період з 01.11.2017 по 31.03.2018 включно становить:

-перед Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради 2654,20 грн (за користування приміщенням за листопад 2017); 1333,75 грн (за користування приміщенням за грудень 2017); 2745,44 грн (за користування приміщенням за лютий 2018); 1380,97 грн (за користування приміщенням за березень 2018). Всього на суму 8114,36 грн.

-перед обласним бюджетом 2654,21 грн (за користування приміщенням за листопад 2017); 1333,76 грн (за користування приміщенням за грудень 2017); 2745,45 грн (за користування приміщенням за лютий 2018); 1380,97 грн (за користування приміщенням за березень 2018). Всього на суму 8114,39 грн.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов та додаткових поясненнях №02/01 від 01.02.2019 щодо суми орендної плати та строку повернення спірного орендованого майна, судом до уваги не приймаються, оскільки як було встановлено судом орендоване нерухоме майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, що розташоване за адресою: м. Чернігів, вул.Любецька,66 та перебуває в оперативному управлінні орендодавця у складі: двоповерхова будівля майстерні «Т-2», загальною площею 488,3 кв.м.; приміщення механічної майстерні «А1-2» в двоповерховій будівлі, загальною площею 242,1 кв.м; загальна площа приміщень складає 730,4 кв.м., фактично було повернуто орендарем орендодавцю з орендного користування 31.03.2018, що підтверджується актом приймання-передачі майна комунальної власності, що розташоване за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька,66, підписаного сторонами та скріпленого печатками сторін (а.с.75).

Зазначення відповідачем в акті приймання-передачі від 31.03.2018 дати повернення майна 01.11.2017, судом до уваги не може бути прийнято, оскільки як встановлено судом за період користування орендованим майном з 01.11.2017 по 31.03.2018 відповідач частково сплачував орендну плату, а за січень 2018 року по рахункам № від 15.02.2018 на суму 2720,95 грн та № від 15.02.2018 на суму 2720,96 грн відповідачем орендна плата сплачена повністю, що підтверджується наданими позивачем виписками з рахунку від 27.02.2018 (а.с.117,118).

Таким чином, відповідач своїми фактичними діями щодо часткової сплати орендної плати підтвердив факт користування орендованим майном з 01.11.2017 по 31.03.2018 після закінчення строку дії договору та не повернення його в установлений строк.

Посилання відповідача на те, що між сторонами було досягнуто згоди та підписано акт приймання-передачі майна комунальної власності області, що розташовано за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька, 66, згідно з яким будівлі А1-2 та Т-2 повернуто з орендного користування 01.11.2017 і після припинення договору №74 відповідач частково користувався лише тими приміщеннями, які не увійшли до акту приймання-передачі із орендного користування майна, яке не використовується від 01.11.2017 є безпідставними, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів про повернення частини орендованого майна (будівлі А1-2 та Т-2, розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька, 66) з орендного користування. Наявний в матеріалах справи акт приймання-передачі із орендного користування майна комунальної власності області, розташованого за адресою вул. Любецька, 66, м. Чернігів від 01.11.2017, відповідно до якого орендодавець приймає із орендного користування будівлі А1-2 та Т-2 не підписаний орендодавцем (а.с.71).

Також слід зазначити, що ні умовами договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012, ні нормами чинного законодавства не передбачено право орендаря щодо часткового повернення майна з оренди.

Позивач щодо факту часткового повернення відповідачем орендованого майна заперечував.

Інших доказів того, що орендоване нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька,66 було повернуто з орендного користування в повному обсязі саме 01.11.2017, у відповідності до ст.73-74 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем суду не надано.

За таких обставин, посилання відповідача на вчинення з його сторони, як орендаря, всіх можливих дій щодо повернення майна з оренди, що свідчить про відсутність законних підстав у орендодавця для відмови прийняти приміщення, а відтак з боку орендодавця, як кредитора, має місце прострочення виконання обовязку щодо прийняття орендованих приміщень з оренди, спростовується вищевикладеним, матеріалами справи та судом до уваги не приймається.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 2751,15 грн пені за період з 01.01.2018 по 31.10.2018 за прострочку сплати орендної плати.

Відповідно до ст.546, 549 Цивільного кодексу України, зокрема, виконання зобовязань за договором можуть забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобовязання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому співвідношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом п. 3.7. договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012 передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, та якщо недоплата перевищує суму завдатку, то сума перевищення підлягає індексації і стягується відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, включаючи день оплати.

Відповідно до п.2.11. нової редакції ОСОБА_3 розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, затвердженої рішенням обласної ради від 17.05.2017 №34-9/VII, яким визначено, що у разі несвоєчасної або в неповному обсязі сплати орендної плати орендар сплачує окремо від орендної плати пеню; розмір неустойки визначається у договорі оренди і не може перевищувати розміру, встановленого чинним законодавством; неустойка перераховується орендодавцю.

Частинами 1,4 ст. 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати права і виконувати свої обов?язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Таким чином, пеня, передбачена п. п. 3.7. договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012, може нараховуватись за порушення зобовязань, які мали місце під час дії договору оренди.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку пені, пеня у розмірі 2751,15 грн нарахована позивачем за період з 01.01.2018 по 31.10.2018 на суму орендної плати, яка нарахована в період з 01.11.2017 по 31.03.2018, тобто після припинення дії договору оренди.

Приймаючи до уваги, що у відповідності до п.10.1. договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012, даний договір припинив свою дію 31.10.2017; додаткових угод про продовження строку дії договору оренди між сторонами не укладалось; умовами договору оренди не передбачено права орендодавця вимагати від орендаря сплати неустойки (пені) за прострочку сплати орендної плати, яка нарахована після припинення дії договору оренди, а тому суд доходить висновку, що у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача пені за прострочку оплати орендної плати за період з 01.01.2018 по 31.10.2018, нарахованої після припинення дії договору оренди.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення на користь Управління комунального майна Чернігівської обласної ради 2751,15 грн пені за період прострочки з 01.01.2018 по 31.10.2018, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Також позивач просить стягнути з відповідача 833,16 грн інфляційних нарахувань за прострочку сплати орендної плати за період з 01.01.2018 по 31.10.2018 включно, з яких 416,58 грн інфляційних нарахувань на користь позивача та 416,58 грн до обласного бюджету, а також на користь позивача 3% річних в сумі 370,86 грн за період з 01.01.2018 по 30.11.2018.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується прострочка відповідачем взятих на себе зобовязань щодо сплати орендної плати, а тому перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд доходить висновку, що заявлені позивачем до стягнення 833,16 грн інфляційних нарахувань за прострочку сплати орендної плати за період з 01.01.2018 по 31.10.2018 включно, з яких 416,58 грн інфляційних нарахувань на користь позивача та 416,58 грн інфляційних нарахувань до обласного бюджету, є обґрунтованими та підлягають стягненню в межах заявлених позовних вимог.

У відповідності до п.5.3. Положення про Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради (нова редакція), затвердженого рішенням дванадцятої сесії обласної ради сьомого скликання 28.03.2018 №70-12/VII, управління має право нараховувати та стягувати з боржників в повному обсязі на користь Управління неустойку (пеню) та проценти річних за порушення зобовязань за договорами оренди обєктів комунальної власності, укладеними Управлінням.

Проаналізувавши наданий позивачем розрахунок 3% річних в сумі 370,86 грн за період прострочки з 01.01.2018 по 30.11.2018, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення на його користь (Управління комунального майна Чернігівської обласної ради) 3% річних в сумі 370,86 грн за період прострочки з 01.01.2018 по 30.11.2018 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Всупереч наведеним нормам, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують неможливість здійснення ним своєчасної сплати орендних платежів та повернення орендованого майна, що є порушенням положень договору, норм чинного законодавства та є підставою для стягнення заборгованості з орендної плати та застосування відповідальності, передбаченої ст.625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача до обласного бюджету м. Чернігова 8114,39 грн заборгованості з орендної плати та 416,58 грн інфляційних нарахувань; на користь Управління комунального майна Чернігівської обласної ради 8114,36 грн заборгованості з орендної плати; 416,58 грн інфляційних нарахувань; 370,86 грн 3% річних.

У частині стягнення 2751,15 грн пені за період прострочки з 01.01.2018 по 31.10.2018, відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1521,83 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 202, 233, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Управління комунального майна Чернігівської обласної ради (пр-т Миру, 43, м. Чернігів, 14000; ) до Приватного акціонерного товариства Кінотехпром (вул. Любецька, 66, м. Чернігів, 14021; ) про стягнення 20183,92 грн, задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Кінотехпром (вул. Любецька, 66, м. Чернігів, 14021; ) до обласного бюджету м. Чернігова (УК у м.Чернігові /22080400 р/р 5002 Казначейство України (ЕАП) м. Київ, МФО 899998, ) 8114,39 грн заборгованості з орендної плати та 416,58 грн інфляційних нарахувань.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Кінотехпром (вул. Любецька, 66, м. Чернігів, 14021; ) на користь Управління комунального майна Чернігівської обласної ради (пр-т Миру, 43, м. Чернігів, 14000; ; р/р 0716 в ГУ ДКСУ у Чернігівській області, МФО853592) 8114,36 грн заборгованості з орендної плати; 416,58 грн інфляційних нарахувань; 370,86 грн 3% річних та 1521,83 грн судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

5. У задоволенні позовних вимог Управління комунального майна Чернігівської обласної ради (пр-т Миру, 43, м. Чернігів, 14000; ) до Приватного акціонерного товариства Кінотехпром (вул. Любецька, 66, м. Чернігів, 14021; ) про стягнення 2751,15 грн пені, відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено та підписано 14.02.2019.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

До відома сторін:

адреса Господарського суду Чернігівської області: проспект Миру, 20, м. Чернігів, Україна;

засоби звязку контактні телефони: 672-847; 676-311, факс 774-462; електронна адреса Господарського суду Чернігівської області: e-mail: .

Суддя Л. М. Лавриненко