ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 910/7026/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Погребняка В.Я., Ткаченко Н.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду

від 19.11.2018

у складі колегії суддів: Скрипки І.М. (головуючого), Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.

у справі № 910/7026/18

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"

про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

1. Національний банк України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

2. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи № 910/7026/18 за правилами загального позовного провадження у закритому судовому засіданні; підготовче засідання призначити на 17.07.2018; залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк".

3. 17.07.2018 від ТОВ "Приватофис" до відділу діловодства суду першої інстанції надійшло, зокрема, клопотання про зупинення провадження у справі № 910/7026/18 до вирішення справи № 910/7913/18 за позовом ТОВ "Приватофис" до Національного банку України про розірвання іпотечних договорів.

4. 03.09.2018 від ТОВ "Приватофис" до відділу діловодства суду першої інстанції надішли доповнення до клопотання про зупинення провадження у справі № 910/7026/18.

5. 11.09.2018 Господарський суд міста Києва протокольно ухвалив відмовити в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі №910/7026/18 з огляду на відсутність об'єктивної неможливості розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/7913/18. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/7026/18 матеріали справи передано за підсудністю на розгляд Господарського суду Дніпропетровської області.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції

6. ТОВ "Приватофис" звернулося до Київського апеляційного господарського суду, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 про відмову в задоволенні клопотання ТОВ "Приватофис" про зупинення провадження у справі та прийняти нове рішення про зупинення провадження у справі № 910/7026/18 до вирішення справи №910/7913/18 за позовом Національного банку України до ТОВ "Приватофис" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

7. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі № 910/7026/18 апеляційну скаргу ТОВ "Приватофис" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі № 910/7026/18 повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини 5 статті 260 ГПК України.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

8. 26.11.2018 ТОВ "Приватофис" звернулось через Північний апеляційний господарський суд до Верховного Суду із касаційною скаргою вих. 23/11-16 від 23.11.2018 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі № 910/7026/18.

9. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/7026/18 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Погребняка В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 07.12.2018.

10. Ухвалою Верховного Суду від 17.12.2018 касаційну скаргу ТОВ "Приватофис" від 23.11.2018 вих. 23/11-16 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі № 910/7026/18 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України. Надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги до 09 січня 2019 року шляхом надання суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 762,00 грн за подання касаційної скарги на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі № 910/7026/18.

11. 29.12.2018 ТОВ "Приватофис", на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 17.12.2018, направило до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої долучило оригінал документу (платіжного доручення від 28.12.2018 № 3761), що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 762,00 грн за подання касаційної скарги на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі № 910/7026/18.

12. Ухвалою Верховного Суду від 14.01.2019 відкрито касаційне провадження у справі № 910/7026/18 за касаційною скаргою ТОВ "Приватофис" від 23.11.2018 вих. 23/11-16 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018; розгляд касаційної скарги призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

13. Не погодившись із прийнятою ухвалою апеляційного суду, ТОВ "Приватофис" подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати та направити справу № 910/7026/18 для подальшого розгляду до Північного апеляційного господарського суду.

14. На думку ТОВ "Приватофис", оскаржуване судове рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального права, на підтвердження своєї позиції скаржник наводить, зокрема, наступні доводи.

14.1. Забезпечення принципу рівності усіх учасників справи, закріплене в статті 129 Конституції України та в положеннях статей 3, 7 ГПК України, можливо шляхом забезпечення апеляційного оскарження як ухвали про зупинення справи однією стороною справи так і ухвали про відмову в забезпеченні іншою стороною справи. Постанова Великої палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 18/1544/10 містить правову позицію про наявність права на оскарження не лише позитивної ухвали, а й негативної ухвали, зазначаючи про забезпечення таким чином такого принципу судочинства як рівність сторін. Відтак, судом апеляційної інстанції зазначене не враховано, що вказує на порушення норм процесуального права, зокрема пункту 2 частини 3 статті 2, статті 7, статті 255 ГПК України.

14.2. Судом апеляційної інстанції порушено гарантоване пунктом 8 статті 129 Конституції України та пунктом 8 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України право на апеляційне оскарження та право на суд, на підтвердження наводить практику ЄСПЛ щодо можливості апеляційного та/або касаційного оскарження судових рішень.

14.3. Судом першої інстанції не оформлено окремим документом ухвалу про відмову в зупиненні провадження у справі, що вказує на порушення судом норм процесуального закону, оскільки відповідно частини 2 статті 227 ГПК України, з питань зазначених у цій статті суд постановляє ухвалу. Порушення судом порядку постановлення ухвали не є підставою для позбавлення учасника справи права апеляційного оскарження відповідної ухвали.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

15. До Верховного Суду від учасників справи не надходили відзиви на касаційну скаргу ТОВ "Приватофис".

Позиція Верховного Суду

16. Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

17. Відповідно статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

18. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

19. За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

20. За приписами пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

21. Відповідно до частини другої статті 254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення не допускається.

22. Отже, перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 255 ГПК України, є вичерпним.

23. Системне тлумачення статті 255 ГПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

24. Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення зі справи.

25. Як встановлено в оскаржуваній ухвалі суду апеляційної інстанції, предметом апеляційного оскарження є протокольна ухвала місцевого господарського суду про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, яка не передбачена переліком, наведеним у статті 255 ГПК України.

26. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначена ухвала місцевого господарського суду не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції та правомірно повернув подану ТОВ "Приватофіс" апеляційну скаргу без розгляду відповідно до пункту 4 частини 5 статті 260 ГПК України. (Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 912/1398/18, від 10.01.2019 у справі № 909/477/18.

27. Отже, доводи скаржника, зазначені в касаційній скарзі щодо порушення господарським судом апеляційної інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження у справі № 910/7026/18.

28. Щодо доводів скаржника про порушення судом апеляційної інстанції таких засад судочинства як забезпечення права на апеляційний перегляд справи та рівність всіх учасників судового процесу, з посиланням на рішення Конституційного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів касаційного суду зазначає наступне.

29. Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

30. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

31. Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд (див. рішення у справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява N 38695/97, п.43, ECHR 2000-II).

32. У згаданому рішенні ЄСПЛ у справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії" від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (див., наприклад, Monnel and Morris v. the United Kingdom, рішення від 02.03.1987, серія A, N 115, с. 22, п. 56, а також Helmers v. Sweden, рішення від 29.10.1996, серія A, N 212-A, с. 15, п. 31).

33. Посилання скаржника на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 18/1544-10, якою, на думку заявника, передбачено "можливість апеляційного оскарження як позитивної ухвали так і негативної ухвали з одного й того питання", колегія суддів вважає необґрунтованим. Так, проаналізувавши вказану постанову, суд касаційної інстанції зазначає, що справу № 18/1544-10 на розгляд Великої Палати Верховного Суду було передано у зв'язку з конфліктом приписів статей 255 і 331 ГПК України. За результатами розгляду в названій постанові від 19.06.2018 викладено висновок про те, що відсутність у переліку частини першої статті 255 ГПК України ухвали про відмову в зміні способу виконання рішення не позбавляє особу права, визначеного частиною сьомою статті 331 ГПК України, оскаржити в апеляційному порядку відповідну ухвалу суду першої інстанції. Водночас у справі, що розглядається, не вбачається відповідного конфлікту норм процесуального права.

34. Відповідно до частини 4 статті 233 ГПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати. Ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до протоколу судового засідання (ч. 5 ст. 233 ГПК України).

35. Отже, доводи скаржника про порушення господарським судом першої інстанції порядку постановлення ухвали (винесення протокольної ухвали про відмову у задоволенні клопотання про зупиненні провадження у справі) в контексті підстави у зв'язку з якою судом апеляційної інстанції було повернуто апеляційну скаргу є необґрунтованими, оскільки апеляційну скаргу ТОВ "Приватофис" повернуто скаржнику відповідно до пункту 4 частини 5 статті 260 ГПК України.

36. Згідно приписів статті 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

37. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що ухвала Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі № 910/7026/18 про повернення апеляційної скарги на підставі пункту 4 частини 5 статті 260 ГПК України є обґрунтованою та прийнятою з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

38. Оскільки підстав для скасування ухвали суду апеляційної інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі № 910/7026/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі № 910/7026/18 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді В. Я. Погребняк

Н. Г. Ткаченко