Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"12" лютого 2019 р. м. Житомир Справа № 906/122/19

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Давидюка В.К.,

розглянувши заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про видачу судового наказу,

(без виклику учасників справи)

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Житомирської області поштою надійшла заява Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Блощинського Є. С. заборгованості за неналежне виконання умов кредитного договору від 22.12.2017, з яких: 35507,23 грн - основний борг, 5582,37 грн - відсотки, нараховані на прострочену заборгованість, 6000,00 грн - відсотки у вигляді щомісячної комісії, 5455,80 грн - пеня.

В обґрунтування заяви АТ КБ "Приватбанк" зазначив, що 22.12.2017 приватний підприємець через систему інтернет-клієнт-банкінгу підписав із використанням електронного цифрового підпису анкету-заяву про приєднання до "Умов та правил надання послуг "КУБ". Відповідно до цієї заяви позичальник приєднався до розділу 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають договір банківського обслуговування б/н від 22.12.2017, взявши на себе зобов'язання виконувати умови договору.

На підставі укладеного договору банк перерахував кошти на поточний рахунок боржника, що підтверджується випискою по рахунку, однак не повернув їх у строк, що стало підставою для звернення до суду з відповідною заявою.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу в частині стягнення 5455,80 грн пені та 5582,37 грн відсотків, які нараховані на прострочену заборгованість.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов'язання, виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті), сплатити гроші на користь іншої сторони, яка має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим є будь-яке зобов'язання, що складається з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій, кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків ( ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Підставою для нарахування вказаних сум, заявник посилається на ст. 610, 611 ЦК України, ст. 216 ГК України та п.3.2.8.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, в яких зазначено, що при порушенні клієнтом будь-якого грошового зобов'язання клієнт сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому у заяві. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку, передбаченого п.3.2.8.3.1., клієнт сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Отже, заборгованістю є сума фінансових зобов'язань, грошових боргів, що підлягає погашенню або поверненню в певний строк. Якщо у встановлений строк заборгованість не погашена, то вона стає простроченою.

За порушення клієнтом грошового зобов'язання заявник нарахував пеню, а також відсотки на прострочену кредитну заборгованість у розмірі, встановленому у заяві, а саме: 48% річних від суми залишку непогашеного кредиту.

Однак до процентів за користування кредитом у разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитним договором застосовується тариф - 4% від суми простроченої заборгованості. Такий ж розмір процентів, визначений у п.1.6 анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ" .

В даному випадку пеня та відсотки, нараховані на прострочену суму кредиту, не являється заборгованістю, а є наслідком прострочення виконання зобов'язань, яку сторона зобов'язується сплатити у випадку невиконання або неналежного виконання, за умови наявності такого виду відповідальності у договорі.

Отже, вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань хоч і мають грошовий характер, але не є основним зобов'язанням за кредитним договором, та підлягають розгляду в порядку позовного провадження з дослідженням та перевіркою судом нарахованих сум, підстав таких нарахувань, періодів, тощо.

Суд наголошує, що в наказному провадженні в силу положень ч.2 ст.12 ГПК України можливо стягнути грошову суму, щодо якої відсутній спір.

Відповідно до ч. 3 ст.152 ГПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

З огляду на викладене, суд відмовляє у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення 5582,37 грн відсотків, нараховані на прострочену заборгованість, та 5455,80 грн пені, оскільки заявлені вимоги не є заборгованістю в розумінні ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до положень ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 148, п. 3 ч. 1 ст. 152, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" у задоволенні заяви про видачу судового наказу в частині з стягнення з Фізичної особи - підприємця Блощинського Євгена Сергійовича 5582,37 грн відсотків, нарахованими на прострочену заборгованість, та 5455,80 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає апеляційному оскарженню протягом десяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції або згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до апеляційного суду через відповідний місцевий суд.

Суддя Давидюк В.К.

Друк:

1- в справу;

2,3- сторонам (рек. з пов)