ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2890/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Лепенець К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія металів" (61020, м. Харків, Григорівське шосе,88)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ТПК Нова" (61020, м. Харків, пров.Метизний,10)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (адвокат);

відповідача - ОСОБА_2М.(Протокол №1/18 від 31.01.2018 року , заступник директора);

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Імперія металів" звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ТПК Нова", в якій просить суд стягнути з останнього пеню в сумі 130 454,08грн., інфляційні суми в розмірі 110 561,64грн., 3% річних в сумі 38 070,62грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що у листопаді 2017 року позивач - ТОВ «ІМПЕРІЯ МЕТАЛІВ», звернувся до господарського суду Харківської області із позовом до відповідача - ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТПК НОВА», про стягнення 1560148,75 грн. основного боргу, 93053,26 грн. пені, та 10899,67 грн. процентів річних, посилаючись на прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором поставки № 011 від 27.04.2017 року.

14.12.2017 відповідач звернувся до господарського суду Харківської області із зустрічною позовною заявою, в якій просив суд стягнути з ТОВ «ІМПЕРІЯ МЕТАЛІВ» 32773,35 грн. пені, посилаючись на порушення позивачем строку поставки обладнання за договором поставки №011 від 27.04.2017 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.12.2017 у справі №922/3892/17 первісний позов задоволено повністю.

Стягнуто з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТПК НОВА» на користь ТОВ «ІМПЕРІЯ МЕТАЛІВ» 1560148,75 грн. основного боргу, 93053,26 грн. пені, 10899,67 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання та 24 961,53 грн. судового збору.

Зустрічний позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «ІМПЕРІЯ МЕТАЛІВ» на користь ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТПК НОВА» 32773,35 грн. пені та 1600,00 грн. судового збору.

У подальшому ці суми ТОВ «ІМПЕРІЯ МЕТАЛІВ» перерахувало на банківський рахунок ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТПК НОВА».

Відповідач за первісним позовом - ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТПК НОВА», з рішенням господарського суду першої інстанції частково не погодився та, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій просив оскаржуване рішення скасувати частково та прийняти у відповідній частині нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «ІМПЕРІЯ МЕТАЛІВ» до ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТПК НОВА» про стягнення коштів частково відмовити.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06 березня 2018 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТПК НОВА» залишено без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 14.12.2017 у справі №922/3892/17 залишено без змін .

Таким чином, рішення господарського суду Харківської області від 14.12.2017 у справі № 922/3892/17 набуло законної сили, і цим рішенням зафіксовані наступні суми боргу, штрафних санкцій Відповідача та судових витрат:

- основний борг - 1 560 148,75 грн.,

- пеня - 93 053,26 грн.,

- 3% річних - 10 899,67 грн.,

- судовий збір - 24 961,53 грн., Усього 1 689 063,21 грн.

У зв'язку з тим, що Відповідач (Боржник) не погашав заборгованість, ухилявся від оплати боргу, Стягувач звернувся до приватної виконавчої служби для примусового стягнення (копія постанови про відкриття ВП № 56189086 додається).

Стягнуто з Боржника /Відповідача/ такі суми:

- 263 636, 37 грн. платіжним дорученням № 137 від 20.06.2018 року;

- 40 500,00 грн. платіжним дорученням № И від 16.08.2018 року.

Усього за рахунок Боржника погашено 304 136,37 грн.

Залишок боргу станом на день подачі цього позову складає 1 384 926,84 грн.

Позивач звернувся із запитом до приватного виконавця про стан заборгованості Відповідача на сьогоднішній момент, на що отримано письмову відповідь Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_3 від « 10» жовтня 2018 року, згідно з яким відкрито ВП № 56189086 про стягнення заборгованості з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТПК НОВА» на користь ТОВ «ІМПЕРІЯ МЕТАЛІВ» в розмірі 1 689 063,21 грн., і станом на 10 жовтня 2018 року по ВП № 56189086 залишок боргу складає 1 384 926, 84 грн.

Таким чином, основного боргу була погашена частково в розмірі 175 221,91 грн.

Станом на сьогоднішній момент, залишок суми основного боргу складає: 1 560 148,75- 175 221,91= 1 384 926,84 грн.

В зв'язку із невиконанням рішення суду позивачем заявлено до Відповідача позовну вимогу про стягнення пені, інфляційних сум та процентів річних у зв'язку із простроченням виконання Боржником грошового зобов'язання зі сплати суми основного боргу (без врахування вже присуджених до стягнення рішенням суду пені та процентів річних, оскільки нові суми процентів та інфляційних мають нараховуватися лише на суму основного боргу).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/2890/18 з повідомленням сторін. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на "20" листопада 2018 р. о(об) 11:00. Роз'яснено відповідачу, що у разі наявності у відповідача заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, останній повинен надати суду заяву із обґрунтуванням своїх заперечень в строк до 01.11.2018 року.

31.10.2018 від відповідача до канцелярії суду надійшла заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження за вх. № 31042, в якій відповідач просить постановити ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, посилаючись на складність справи, обсяг та характер доказів по справі. Заява долучена судом до матеріалів справи.

12.11.2018 від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позов із запереченнями за вх. № 32049, який долучений судом до матеріалів справи.

19.11.2018 позивачем до канцелярії суду подано відповідь на відзив відповідача за вх. № 32633. Відповідь долучена судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду від 20.11.2018 року задоволено заяву відповідача (вх. № 31042 від 31.10.2018) про розгляд справи №922/2890/18 за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи № 922/2890/18 визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 04.12.18 об 12:00 .

03.12.2018 від позивача до канцелярії суду надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи ( за вх. № 33807), яке долучена судом до матеріалів справи.

03.12.2018 року від відповідача надійшли клопотання (вх.№33763 та вх. №33764) про виклик свідків в порядку ст.88,89 ГПК України

Протокольною ухвалою суду від 04.12.2018 року, на підставі ст. 42, ст. 183, ст. 232 ГПК України, якою відкладено підготовче засідання на 14 грудня 2018 року о(б) 12:00 год.

14.12.2018 року від позивача, через канцелярію суду (вх.№34861) надійшли заперечення проти клопотання відповідача про виклик свідків, вважає, що відсутність переведення боргу досліджено судами, судове рішення з цього приводу набуло законної сили і є преюдиціальним фактом , а тому, на думку позивача, не має підстав знову займатися переоцінкою тих же самих обставин, які вже дослідила перша та апеляційна інстанція у справі№922/3892/17.

Ухвалою господарського суду від 14.12.2018 року задоволено клопотання відповідача щодо відкладення розгляду справи (вх.№34834 від 13.12.2018 року). Продовжено строк підготовчого провадження у справі № 922/2890/18 на тридцять днів. Клопотання представника відповідача щодо виклику свідків (вх.№33764 від 03.12.2018 року) постановлено вирішити в наступному судовому засіданні. Підготовче засідання відкладено на "15" січня 2019 р. о 10:00.

Ухвалою господарського суду від 15.01.2019 року, відмовлено в задоволенні клопотань представника відповідача щодо виклику свідків (вх.№33764 та вх. № 33763 від 03.12.2018 року) . Клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій постановлено вирішити в кінцевому процесуальному документі . Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 21.01.19 о 16:00 год.

Протокольною ухвалою від 21.01.2019 року оголошено перерву в судовому засіданні до 13.02.109 року .

В порядку статей 120-121 ГПК України сторони повідомлені про наступне підготовче засідання ухвалами суду від 21.01.2019.

В призначене судове засідання 13.02.2019 з'явились представники позивача та відповідача.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 13.02.2019 року, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, створивши у відповідності до ст. 13 ГПК України сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив наступне.

У листопаді 2017 року позивач - ТОВ «ІМПЕРІЯ МЕТАЛІВ», звернувся до господарського суду Харківської області із позовом до відповідача - ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТПК НОВА», про стягнення 1560148,75 грн. основного боргу, 93053,26 грн. пені, та 10899,67 грн. процентів річних, посилаючись на прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором поставки № 011 від 27.04.2017 року.

14.12.2017 відповідач звернувся до господарського суду Харківської області із зустрічною позовною заявою, в якій просив суд стягнути з ТОВ «ІМПЕРІЯ МЕТАЛІВ» 32773,35 грн. пені, посилаючись на порушення позивачем строку поставки обладнання за договором поставки №011 від 27.04.2017 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.12.2017 у справі №922/3892/17 первісний позов задоволено повністю.

Стягнуто з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТПК НОВА» на користь ТОВ «ІМПЕРІЯ МЕТАЛІВ» 1560148,75 грн. основного боргу, 93053,26 грн. пені, 10899,67 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання та 24 961,53 грн. судового збору.

Зустрічний позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «ІМПЕРІЯ МЕТАЛІВ» на користь ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТПК НОВА» 32773,35 грн. пені та 1600,00 грн судового

У подальшому ці суми ТОВ «ІМПЕРІЯ МЕТАЛІВ» перерахувало на банківський рахунок ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТПК НОВА».

Відповідач за первісним позовом - ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТПК НОВА», з рішенням господарського суду першої інстанції частково не погодився та, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій просив оскаржуване рішення скасувати частково та прийняти у відповідній частині нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «ІМПЕРІЯ МЕТАЛІВ» до ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТПК НОВА» про стягнення коштів частково відмовити.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06 березня 2018 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТПК НОВА» залишено без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 14.12.2017 у справі №922/3892/17 залишено без змін .

Таким чином, рішення господарського суду Харківської області від 14.12.2017 у справі № 922/3892/17 набуло законної сили, і цим рішенням зафіксовані наступні суми боргу, штрафних санкцій Відповідача та судових витрат:

- основний борг - 1 560 148,75 грн.,

- пеня - 93 053,26 грн.,

- 3% річних - 10 899,67 грн.,

- судовий збір - 24 961,53 грн., Усього 1 689 063,21 грн.

У зв'язку з тим, що Відповідач (Боржник) не погашав заборгованість, всіляко ухилявся від оплати боргу, Стягувач звернувся до приватної виконавчої служби для примусового стягнення (копія постанови про відкриття ВП № 56189086 додається).

Стягнуто з Боржника /Відповідача/ такі суми:

- 263 636, 37 грн. платіжним дорученням № 137 від 20.06.2018 року;

- 40 500,00 грн. платіжним дорученням № И від 16.08.2018 року.

Усього за рахунок Боржника погашено 304 136,37 грн.

Залишок боргу станом на день подачі цього позову складає 1 384 926,84 грн.

Позивач звернувся із запитом до приватного виконавця про стан заборгованості Відповідача на сьогоднішній момент, на що отримано письмову відповідь Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_3 від « 10» жовтня 2018 року, згідно з яким відкрито ВП № 56189086 про стягнення заборгованості з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТПК НОВА» на користь ТОВ «ІМПЕРІЯ МЕТАЛІВ» в розмірі 1 689 063,21 грн., і станом на 10 жовтня 2018 року по ВП № 56189086 залишок боргу складає 1 384 926, 84 грн.

Таким чином, основного боргу була погашена частково в розмірі 175 221,91 грн.

Станом на сьогоднішній момент, залишок суми основного боргу складає: 1 560 148,75- 175 221,91= 1 384 926,84 грн.

В зв'язку із невиконанням рішення суду позивачем заявлено до Відповідача позовну вимогу про стягнення інфляційних сум та процентів річних у зв'язку із простроченням виконання Боржником грошового зобов'язання зі сплати суми основного боргу (без врахування вже присуджених до стягнення рішенням суду пені та процентів річних, оскільки нові суми процентів та інфляційних мають нараховуватися лише на суму основного боргу).

Отже, спір виник внаслідок того, що відповідач виконав рішення суду щодо оплати заборгованості невчасно, а тому позивач в порядку ст.343 ГК України, ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу пеню в сумі 130 454,08грн., інфляційні суми в розмірі 110 561,64грн., 3% річних в сумі 38 070,62грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини;

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, між іншим, виконанням, проведеним належним чином.

До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 202 - 205 ГК України, ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов'язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК і ст. 230 ГК.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 626 ЦК України).

Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення (аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд України у своїй постанові від 26.04.2017 року №3-1522гс16).

Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не було вчасно виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України (аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд України у своїй постанові від 20.12.2010 року №3-57гс10).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Згідно з ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права самостійно виконати рішення суду, яке набрало законної сили, не чекаючи примусового виконання, яке передбачено розділом V ГПК України, а позивач не зобов'язаний, а лише мав право пред'явлення наказу господарського суду до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «ОСОБА_4 проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та ОСОБА_5 (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог , господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 130 454,08грн., інфляційних суми в розмірі 110 561,64грн., 3% річних в сумі 38 454,0грн. нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Що стосується клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій(вх.№1059 від 15.01.2019 року) , господарський суд констатує наступне.

В обґрунтування клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач посилається на те, що строк прострочення є незначним, збитків позивачу не завдано, на час розгляду справи зобов'язання відповідачем виконано в повному обсязі , що підтверджує постановою про закінчення виконавчого провадження №56189086, у зв'язку із чим просить суд на підставі ч.3 ст.551 ЦК України зменшити розмір пені ,інфляційних нарахувань та 3% річних на 99%.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Зі змісту наведених норм вбачається, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Таким чином, при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При застосуванні частини 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України суд виходить з того, що поняття «значно» та «надмірно» є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Враховуючи наведене, інтереси позивача, а також те, що боржником добровільно не було погашено суми визначенні в рішенні господарського суду від 14.12.2017 року по справі№922/3892/17, заявлені до стягнення штрафні санкції не є, на думку суду, надмірно великими.

При цьому, суд зазначає, що 3 % річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями у розумінні ст.230 Господарського кодексу України, тому зменшення їхнього розміру нормами діючого законодавства не передбачено.

Крім того, відповідачем не доведено належними доказами винятковості випадку виникнення заборгованості, вжиття ним негайних заходів до припинення її існування як підстав для зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій а відтак, наявності підстав до зменшення розміру неустойки.

Факт, що підприємство відповідача є стратегічним підприємством і приймає участь у посиленні обороноздатності України не є виключною обставиною, що дає можливість суду зменшувати розмір неустойки не неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань.

Заперечення відповідача судом оцінюються критично, оскільки є юридично неспроможними та не можуть слугувати підставою для звільнення останнього від цивільно-правової відповідальності за допущене порушення зобов'язання.

При цьому суд акцентує увагу на тому, що доводам відповідача надавалась відповідна юридична оцінка при встановленні судом дійсних обставин справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій(вх.№1059 від 15.01.2019 року) відмовити .

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ТПК НОВА" (61020, м. Харків, пров. Метизний, 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІЯ МЕТАЛІВ" (61020, м. Харків, Григорівське шосе, 88, ) - пеню в сумі 130 454,08грн., інфляційні суми в розмірі 110 561,64грн., 3% річних в сумі 38 070,62 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 4186,30грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Імперія металів" (61020, м. Харків, Григорівське шосе,88, код 30754807) .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД ТПК Нова" (61020, м. Харків, пров.Метизний,10, 38996921).

Повне рішення складено 14.02.2019 р.

Суддя ОСОБА_6