ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2019 р.м. ХарківСправа № 922/95/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання Трофименко С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1, м. Харків,
до державного підприємства "Харківський завод шампанських вин", м. Харків,
про стягнення 62 604,03грн.
за участю :

представника позивача - ОСОБА_2, договір, свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_2 від 12.09.2007;

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою до державного підприємства "Харківський завод шампанських вин", в якій просить суд стягнути з державного підприємства "Харківський завод шампанських вин" на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 30 063, 20 грн., суму компенсації за невикористані дні відпустки в розмірі 1 888, 74 гри., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 16 652, 09 грн., сплачені послуги з правової допомоги в розмірі 4 000, 00 грн., спричинену моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 грн.

Позовна заява призначена до розгляду в засідання на 05.02.2019 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судовому засіданні 05.02.2019 позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений ухвалою суду, отримання якої підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Враховуючи те, що судом вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, однак, відповідач не скористався своїми процесуальними правами щодо надання відзиву на позов та участі в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності його представника за наявними в справі матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (позивач) працювала на Державному підприємстві "Харківський завод шампанських вин" та була звільнена 19.03.2018 за згодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується даними трудової книжки.

З довідки про доходи від 21.06.2018, що надана відповідачем позивачу, вбачається, що загальна сума доходу позивача за період з березня 2017 по вересень 2017 та з січня 2018 по 19.03.2018 складає 30 063,20 грн.

Як зазначив позивач, відповідачем не виплачено заробітну плату за період з березня 2017р. по вересень 2017р. та з січня 2018 по 19.03.2018, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем за даний період утворилась заборгованість у сумі 30 063,20 грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач на день звільнення має 14 календарних днів невикористаної відпустки.

Позивачем розрахована компенсація за невикористану відпустку, розмір якої склав 1 888,74 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості по заробітній платі та заборгованості з компенсації за невикористані дні відпустки складає 31 951,94 грн.

Відповідачем твердження позивача не спростовані, контррозрахунок не наданий.

Суд встановив, що ухвалою суду від 15.04.2011 порушено провадження у справі № 922/2756/11 за заявою приватного підприємства "АЗЧ Постач" про визнання банкрутом Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин".

Ухвалою суду від 15.01.2013 у справі № 922/2756/11 щодо Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин" введено процедуру розпорядження майном.

Заборгованість, яка заявлена до стягнення, виникла за період березень - вересень 2017 та січень - березень 2018, тобто після порушення провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин" та до винесення постанови про визнання боржника банкрутом, а отже заявлена сума є поточною заборгованістю та спір щодо її стягнення підлягає розгляду в окремому провадженні, однак тим самим судом, який розглядає справу про банкрутство Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин".

Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

За приписами ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористані дні відпустки за періоди з березня 2017 по вересень 2017 та з січня 2018 по 19.03.2018 в розмірі 31 951,94 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по середньому заробітку за час затримки в розмірі 16 652,09 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а при наявності спору про розмір належних сум - спір вирішується органом, який і визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку.

Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Оскільки відповідач не виплатив усі належні позивачу виплати в день звільнення, розмір яких сторонами не оспорюється, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виплати.

Середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні розраховується згідно з Порядком, затвердженим Постановою КМУ від 08.02.1995 № 100 .

Виходячи з п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Позивачем наданий розрахунок середнього заробітку за час затримки за березень - липень 2018 виплати заробітної плати, відповідно до якого сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 16 652,09 грн.

Суд зазначає, що наданий позивачем розрахунок не спростований відповідачем.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок, перевіривши правомірність нарахування середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню, а сума середнього заробітку за час затримки за березень - липень 2018 виплати заробітної плати в розмірі 16 652,09 грн. стягненню з відповідача на користь позивача.

Розглянувши позовну заяву в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн., суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4 (далі - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з абз. 1 п. 4 Постанови, відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. позивач обґрунтовує тим, що затримка відповідачем виплати заробітної плати призвела до моральних та фізичних страждань, які пов'язані з тим, що відсутність коштів, яка стала наслідком невиплат заробітної плати, впливала як на його фізичний стан, так і на фізичний стан його сім'ї, що призвело до не уможливлення вести нормальний та гідний спосіб життя, значно погіршився рівень та якість харчування, суцільна економія на предметах першої необхідності, як в одязі так і побуті, брак коштів не дозволяв вести йому нормальний спосіб життя, придбати необхідні продукти харчування та предмети побуту, своєчасно сплачувати комунальні послуги, фінансово допомагати близьким, які того потребують.

Заслухавши доводи представника позивача, приймаючи до уваги дії відповідача, у зв'язку з якими позивач був змушений звернутися з позовом до суду та період невиплати позивачу заробітної плати, враховуючи принцип справедливості та співмірності, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частини відшкодування моральної шкоди задовольнити частково в розмірі 2 000,00 грн., в решті - відмовити.

Що стосується розподілу судових витрат, суд керується наступним.

За приписами ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем до матеріалів справи надано договір № 03/18 від 20.03.2018 про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом ОСОБА_2, звіт про виконану роботу, витрачений час та розрахунок вартості послуг, ордер та довідку про оплату послуг адвоката на суму 4 000,00 грн.

Таким чином, загальна вартість понесених позивачем витрат, пов'язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу складає 4 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, а також те, що спір доведено до суду з вини відповідача, відповідно до положень ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за майновий характер спору в розмірі 1921,00 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 73-80, 86, 129, 232, 233, 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Харківський завод шампанських вин" (, адреса: 61017, м. Харків, вул. Лозівська, 20) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) заборгованість з заробітної плати в сумі 30 063,20 грн., суму компенсації за невикористані дні відпустки в розмірі 1 888,74 грн., середній заробіток за час затримки виплати сум при звільненні у сумі 16 652,09 грн., матеріальну шкоду в розмірі 2 000,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн.

В стягненні решти суми моральної шкоди відмовити.

Стягнути з державного підприємства "Харківський завод шампанських вин" (, адреса: 61017, м. Харків, вул. Лозівська, 20) на користь державного бюджету України (одержувач коштів: УДКС у Шевченківському районі м. Харкова, , рахунок 3013, банк одержувача - Казначейство України, МФО 899998, код бюджетної класифікації 22030101) 1921,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду безпосередньо або через господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 08.02.2019 р.

Суддя В.О. Яризько