ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2019 р. Справа№ 911/3678/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В

суддів: Чорногуза М.Г.

Коротун О.М.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Підяш О.С. довіреність № 028911 від 17.09.2014;

від позивача: не прибув;

від відповідача 1: не прибув;

від відповідача 2: Вітусєвич Я.Ф. довіреність № 6 від 26.02.2018;

від третьої особи 1: не прибув;

від третьої особи 2: не прибув,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Першого заступника прокурора Київської області

на рішення Господарського суду Київської області від 22.03.2018 (повний текст складено 02.04.2018)

у справі №911/3678/17 (суддя Шевчук Н.Г.)

за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі:

Головного управління Держгеокадастру у Київській області

до відповідача 1. Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області

до відповідача 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Барселона Ю Ей"

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_4

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ДП "НДВА "Пуща-Водиця"

про визнання недійсним рішення та витребування земельної ділянки

Встановив

Перший заступник прокурора Київської області (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - позивач) до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі - відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Барселона Ю ЕЙ" (далі відповідач 2) про визнання недійсним рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 29.07.2011 №28 про передачу у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 0,08га, розташованої на території села Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району, витребування на користь держави в особі ГУ ДКУ із незаконного володіння ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" земельну ділянку, розташовану в селі Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,08 га вартістю 2785,70грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельна ділянка перебувала у державній власності та знаходилась у постійному користуванні ДП "НДВА "Пуща-Водиця" і була незаконно з перевищенням повноважень передана Софіївсько-Борщагівською сільською радою у власність ОСОБА_4, яка у подальшому відчужила її ТОВ "Барселона Ю ЕЙ", а тому має бути витребувана на користь держави з чужого незаконного володіння.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.03.2018 (повний текст складено 02.04.2018) у справі №911/3678/17 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Перший заступник прокурора Київської області звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Київської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 256, 261 Цивільного кодексу України визначив початок відліку строку позовної давності не з моменту, коли особа, чиє право порушене, довідалась про обставини, викладені у позовній заяві, а з моменту коли прокурор звернувся з позовом до Софіївсько-Борщагівської сільської ради та ОСОБА_4 про скасування рішення сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність в порядку адміністративного судочинства у справі №К/9991/54537/12.

Натомість суд безпідставно пов'язав початок відліку строку позовної давності для звернення прокурора з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області з вересня 2011 року. Крім того,скаржник вказав, що, оскільки позов прокурором подано 05.12.2017 року, а договір купівлі-продажу ОСОБА_4 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Барселона Ю ЕЙ» укладено 20.02.2017 року, трирічний строк позовної давності, передбачений ст. 261 Цивільного кодексу України, до цих правовідносин також не сплив.

Київський апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 22.03.2018 у справі №911/3678/17 своєю ухвалою від 21.05.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2018 року зупинено апеляційне провадження у справі №911/3678/17 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справі №907/50/16.

25.06.2018 року на виконання Указу Президента України №454/2017 від 29.12.2017 року "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах", яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті "Голос України" №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 26.11.2018, справу № 911/3678/17 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Чорногуз М.Г., Коротун О.М.

Частиною 7 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України визначено, що "Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від прийнято апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 22.03.2018 у справі №911/3678/17 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Чорногуз М.Г., Коротун О.М.

06.12.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від представника відповідача 2 до суду надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, оскільки перегляд справи №907/50/16 в касаційному порядку завершений, постанова Великої Палати Верховного Суду набрала законної сили, отже обставина, яка стала підставою для зупинення даної справи на сьогоднішній день усунута.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2018 року задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Барселона Ю Ей" про поновлення провадження у справі №911/3678/17. Апеляційне провадження по справі №911/3678/17 поновлено.

У судовому засіданні 28.01.2019 апелянт підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представники позивача, відповідача 1 та третіх осіб у судове засідання 28.01.2019 не з'явились. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 13.12.2018 на відповідні адреси.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представників позивача, відповідача 1 та третіх осіб, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

У письмових поясненнях третя особа 1 зазначала, що враховуючи, що земельна ділянка вибула з володіння держави та з постійного користування ДП «Агрокомбінат «Пуща-Водиця» поза волею власника та землекористувача, то наявні всі підстави для задоволення апеляційної скарги першого заступника прокурора Київської області, скасування рішення Господарського суду Київської області від 22.03.2018 року у справі №911/3678/17 та задоволення позову.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду першої інстанції залишити без змін а скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду Київської області від 22.03.2018 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Першого заступника прокурора Київської області - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено Рішенням Софіївсько-Борщагівської сільської ради №28 від 29.07.2011 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 площею 0,08га та вирішено надати цю земельну ділянку у приватну власність громадянці ОСОБА_4 безоплатно; доручено землевпорядній організації винести проект в натуру та виготовити Державний акт на право власності на землю громадянці ОСОБА_4.

20.02.2017 року між ОСОБА_4 (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Барселона Ю ЕЙ" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки НМА 092896 (далі -договір), відповідно до умов якого продавець передала у власність, а покупець прийняв у власність земельну ділянку площею 0,08га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.09.2014 (арк. с. 132).

Продаж земельної ділянки вчинений за суму 1500000,00 грн (пункт 5 договору).

Договір посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Т.А., зареєстрований в реєстрі за №800.

Оплата по цьому договору здійснена платіжними дорученнями №4667 від 10.01.2018 року, №4576 від 15.12.2017 року, №4552 від 15.12.2017 року, №4553 від 14.12.2017 року, №4765 від 26.01.2018 року, №4732 від 23.01.2018 року, №4715 від 17.01.2018 року, №4699 від 16.01.2018 року, №4681 від 12.01.2018 року, №4676 від 11.01. 2018 року, №4674 від 11.01.2018 року, №4673 від 11.01.2018 року, №4672 від 11.01.2018 року, №4671 від 11.01.2018 року, №4661 від 03.01.2018 року, №304 від 19.01.2018 року, №4579 від 19.12.2017 року, №4602 від 20.12.2017 року, №4633 від 26.12.2017 року, №4630 від 26.12.2017 року, №4634 від 27.12.2017 року, №4639 від 27.12.2017 року, видатковими касовими ордерами №89 від 10.08.2017 року, №90 від 11.08.2017 року, №88 від 09.08.2017 року, №87 від 08.08.2017 року, №151 від 15.11.2017 року, №150 від 14.11.2017 року, №149 від 13.11.2017 року, №148 від 10.11.2017 року, №94 від 18.08.2017 року, №93 від 17.08.2017 року, №92 від 16.08.2017 року (а.с. 134-166).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 запис про право власності ОСОБА_4 на цю земельну ділянку здійснений 01.09.2014, право власності ОСОБА_4 припинено 20.02.2017.

Державна реєстрація права власності на цю земельну ділянку за Товариством з обмеженою відповідальністю "Барселона Ю ЕЙ" на підставі договору купівлі-продажу №800 від 20.02.2017 здійснена 20.02.2017 року.

Відповідно до інформації Київського державного підприємства геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем "Київгеоінформатика" земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 є частиною земельних ділянок №1 площею 3,65 га та №2 площею 58,2 га (загальна площа 61,85 га), на які рішенням 38 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 07.07.2010 року №2 припинено право постійного користування ДП "НДВА "Пуща-Водиця".

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням Апеляційного суду Київської області від 11.12.2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.03.2015 року та постановою Верховного Суду України від 24.06.2015 року у справі №6-254цс15 за позовом Заступника прокурора Києво-Святошинського району Київської області в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України, ДП "НДВА "Пуща-Водиця" до Софіївсько-Борщагівської сільської ради та 77 громадян визнано недійсним та скасовано рішення 38 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 07.07.2010 року за №2 "Про припинення права постійного користування земельними ділянками ДП "Науково-дослідний виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця", визнано недійсним та скасовано рішення 39 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 04.08.2010 року за №4 "Про затвердження технічної документації щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП "Науково-дослідний виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця".

Зазначені судові рішення мотивовані тим, що земельні ділянки загальною площею 61,85 га (з них ділянка №1 площею 3,65 га та ділянка №2 площею 58,2 га) в південно-західній частині с.Софіївська Борщагівка перебували у постійному користуванні ДП "НДВА "Пуща-Водиця", що державою в особі Кабінету Міністрів України рішення про їх вилучення не приймалось, що у Софіївсько-Борщагівської сільської ради відсутні повноваження щодо прийняття рішень про припинення права постійного користування цими земельними ділянками.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2012 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.10.2013 року (К/9991/54537/12) за позовом Заступника прокурора Києво-Святошинського району Київської області в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України, ДП "НДВА "Пуща-Водиця" до Софіївсько-Борщагівської сільської ради, за участю третіх осіб (10 осіб громадян, в тому числі і ОСОБА_4), визнані протиправними та скасовані рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 04.08.2010 року №130, №131, №132, №133, №134, №135, №136, №146, №147, №181, якими надано дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам, які є третіми особами у цій справі, для ведення особистого селянського господарства, в тому числі і рішення №132 від 04.08.2010, яким був наданий дозвіл ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судові рішення мотивовані тим, що оскільки порядок припинення права користування ДП "НДВА "Пуща-Водиця" земельною ділянкою дотримано не було, то і всі подальші рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та відведення земельної ділянки є протиправними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Загальна та виключна компетенції сільських, селищних, міських рад визначені статтями 25, 26 Закону України "Про місцеве самоврядування".

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Оскільки, порядок припинення права користування ДП "НДВА "Пуща-Водиця" земельною ділянкою дотримано не було, рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 07.07.2010 №2 "Про припинення права постійного користування земельними ділянками ДП "Науково-дослідний виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця", від 04.08.2010 №4 "Про затвердження технічної документації щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП "Науково-дослідний виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця", від 04.08.2010 №132 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_4 у судовому порядку визнані недійсними та скасовані, то і всі подальші рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради стосовно спірної земельної ділянки, зокрема №28 від 29.07.2011 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 площею 0,08 га та щодо надання цієї земельної ділянки у приватну власність громадянці ОСОБА_4 безоплатно є протиправними.

У зв'язку з тим, що спірна земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 незаконно вибула з власності держави поза волею належного розпорядника землі і набута у власність Товариством з обмеженою відповідальністю "Барселона Ю ЕЙ" від особи, яка не мала права її відчужувати, прокурором на підставі статті 388 Цивільного кодексу України заявлено до суду вимогу про витребування її з незаконного володіння відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 330 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Статтею 387 Цивільного кодексу України передбачено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

З огляду на викладене та враховуючи те, що спірна земельна ділянка вибула з власності держави поза її волею і набута у власність відповідача від особи, яка не мала права її відчужувати, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для витребування спірної земельної ділянки з незаконного володіння ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" на користь держави.

Проте, відповідачем 2 заявлено про застосування строків позовної давності, оскільки на думку відповідача прокурор мав знати про таке рішення при заявлені у травні 2011 року позову щодо інших осіб, які отримали у власність земельні ділянки з земель, що були вилучені з користування ДП "НДВА "Пуща-Водиця".

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Статтею 254 Цивільного кодексу України передбачено, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. До строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п'ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. Строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, за змістом ст.ст. 256, 261 Цивільного кодексу України, позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому, як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту - коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Це правило пов'язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об'єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини.

Європейський суд з прав людини на тлумачення п. 1 ст. 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у п. 570 рішення від 20.09.2011 року у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії" та п. 51 рішення від 22.10.1996 року у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" зазначає, що "позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення (аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі №6-68цс15).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд, вважає, що державні органи, які на час звернення прокурора з позовом в їх інтересах щодо визнання недійсними перелічених вище рішень були уповноважені виконувати відповідні функції та належним чином були обізнані щодо порушення їх прав.

Позовні вимоги щодо визнання недійсними рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради про передачу у власність земельних ділянок з земель, що були вилучені з користування ДП "НДВА "Пуща-Водиця", були заявлені у травні 2011 року. Тобто, як правильно встановлено судом першої інстанції, саме з цього часу, держава в особі своїх повноважених органів мала знати про незаконну передачу у власність громадянам всієї незаконно вилученої земельної ділянки.

Разом з цим, доводи скаржника про неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень статей 256, 261 Цивільного кодексу України колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про сплив позовної давності і наявність підстав для задоволення заяви про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строків позовної давності, оскільки державі в особі її органів стало відомо про порушення її прав щонайменше з моменту звернення прокурора з позовом про визнання недійсними рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради про передачу у власність земельних ділянок з земель, що були вилучені з користування ДП "НДВА "Пуща-Водиця", разом із тим позивач не довів суду того факту, що він не міг дізнатися про порушення права власності держави на спірну земельну ділянку у межах строку позовної давності встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №911/3210/17.

З огляду на викладене та враховуючи, що прокурором та позивачем пропущено строк позовної давності без поважних причин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що вимоги щодо визнання недійсним рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 29.07.2011 року №28 про передачу у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 0,08га, розташованої на території села Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що відповідач 2 - набув спірну земельну ділянку за договором купівлі-продажу від особи право власності якої, на момент укладення договору, було підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.09.2014 року (арк. с. 132).

Прокурор посилається на те, що спірна земельна ділянка вибула з державної власності не за її волею, а отже підлягає витребуванню від набувача - відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Барселона Ю ЕЙ"

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Разом з цим, колегія суддів відзначає. що за наявності правових підстав для витребування майна від добросовісного набувача у відповідності до ст.ст. 387, 388 Цивільного кодексу України, мають застосовуватись положення ст. 267 Цивільного кодексу України, згідно якої сплив позовної давності є підставою для відмови у позові (аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Плати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №907/50/16).

Приймаючи до уваги, що право власності на спірну земельну ділянку державою не було своєчасно оспорено щодо продавця за договором купівлі - продажу цієї ділянки, договір купівлі-продажу не визнавався недійсним за будь якими підставами, прокурор пропустив строк позовної давності по вимозі про витребування майна від добросовісного набувача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги прокурора задоволенню не підлягають.

Разом з тим, скаржник не надав суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України по. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 22.03.2018 року у справі №911/3678/17 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №911/3678/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді М.Г. Чорногуз

О.М. Коротун

Дата складення повного тексту 07.02.2019 року.