ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2019 р.

м. Одеса

Справа № 916/2204/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С.Граматик

за участю представників:

від позивача – не з’явився,

від відповідача – не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфокс” в особі філії “Інфоксводоканал” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Скат” про стягнення заборгованості в сумі 156499,96 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Інфокс” в особі філії “Інфоксводоканал” звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Скат” про стягнення заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.02.2017 р. по 01.09.2018 р. в загальній сумі 219087,26 грн., посилаючись на наступне.

01.02.2005 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Інфокс” в особі філії “Інфоксводоканал” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Скат” укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення № 4031/1.

У відповідності з п. 2.1 договору, п.п. 1, 3 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 р. № 190, позивач та відповідач зобов’язуються керуватися Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 р. № 190, Законом України „Про житлово-комунальні послуги” та іншими нормативними актами, прийнятими у встановленому порядку.

Відповідно до п. 7.3 укладеного договору він діє з моменту укладення до 31.12.2008 р., а також вважається продовженим на наступний рік, якщо за місяць до його припинення жодна з сторін не заявить про його зміну або припинення його дії. За ствердженнями позивача, жодної заяви про припинення дії договору № 4031/1 від 01.02.2005 р. не надходило, тому вказаний договір є діючим упродовж спірного періоду та таким, що підлягає виконанню.

Наразі позивач зазначає, що відповідно до п. 1.1 договору від 01.02.2005 р. позивач надає послуги з подачі питної води та прийому стічних вод на об’єкти споживача у відповідності з дислокацією об’єктів, зазначених у додатку № 1 до договору.

Так, пункт 1.2 договору № 4031/1 від 01.02.2005 р. передбачає обов’язок своєчасно сплачувати надані йому послуги водопостачання та водовідведення.

При цьому позивач зазначає, що відповідно пп. 2.4.9 п. 2.4 договору № 4031/1 від 01.02.2005 р. відповідач зобов'язується надавати щомісячно за встановленою формою з 25-го по 30-е число у письмовому вигляді відомості про водоспоживання. У разі ненадання їх в строк позивач проводить розрахунок відповідно до Правил водокористування. Пунктами 3.1, 3.2, 3.3, 3.7 договору встановлено, що облік спожитої води здійснюється за показниками приладів обліку води, встановлених на об'єктах відповідача у відповідності до дислокації (додаток №1 до договору). Сплата за послуги водопостачання та водовідведення проводяться щомісячно до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача. Оплата здійснюється за тарифами, затвердженими у встановленому порядку. Обсяг скинутих відповідачем в каналізацію стічних вод застосовується рівним спожитому обсягу води, або встановлюється по прибору стоків.

Однак, відповідач не виконував у повному обсязі свій обов’язок щодо оплати отриманих послуг водопостачання та водовідведення, в результаті чого за період з 01.02.2017 р. по 01.09.2018 р. у нього склалась заборгованість в сумі 219087,26 грн.

Наразі позивач зауважив, що згідно п. 5.24 Правил № 190 якщо вести облік води за показами засобу обліку неможливо, то кількість використаної води за термін відсутності засобу обліку (але більше 2-х місяців) визначається за середньодобовою витратою за попередні розрахункові місяці. Пунктом 5.26 цих же Правил встановлено, що якщо контрольний засіб виявить неточність роботи засобів обліку, що перевіряються, останні підлягають ремонту, а розрахунок за водокористування здійснюється відповідно до контрольного засобу обліку, при цьому виробник має право провести перерахунок споживачеві за водокористування в попередні два місяці. Витрати води споживачами, що не мають засобів обліку, визначаються за середньодобовими розрахованими відповідно до показів контрольного засобу обліку до установки засобів обліку.

За ствердженнями позивача, відповідно до умов договору, Правил № 190 розрахунки заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у спірний період здійснювались відповідачем відповідно до показників водолічильника, що підтверджується звітами, наданими відповідачем за січень, лютий, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2018р., актами обстеження та виведення обліку води, опломбування, контрольних зйомок № 15749 від 17.06.2016 р., № 22510 від 05.09.2016 р., № 101899 від 21.04.2017 р., № 5406 від 07.08.2017 р., № 20042 від 18.08.2017 р., № 31316 від 15.11.2017 р., № 31317 від 15.11.2017 р., № 69 від 31.01.2018 р., № 11780 від 22.05.2018 р., за середньодобовою витратою за попередні два розрахункові місяці та за тарифами, затвердженими Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1141 від 16.06.2016 р., № 907 від 11.07.2017 р., № 1343 від 02.11.2017 р., № 597 від 26.06.2018 р.

Таким чином, як зазначає позивач, з урахуванням наданих пільг, а також частковою оплатою відповідачем за спірний період послуг з водопостачання та водовідведення на загальну суму 365986,68 грн., загальна сума боргу за спірний період з 01.02.2017 р. по 01.09.2018 р. склала 219087,26 грн.

Водночас, як вказує позивач, 02.10.2018 р. Філією “Інфоксводоканал” було надіслано відповідачу досудове попередження № 62360 від 01.10.2018 р., акт звірки № 644583 від 01.10.2018 р., які залишені відповідачем без відповіді.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.10.2018 р. позовну заяву ТОВ “Інфокс” в особі філії “Інфоксводоканал” прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2204/18 за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання з викликом учасників справи призначено на 06.11.2018 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.11.2018 р. у справі № 916/2204/18 підготовче засідання відкладено на 22.11.2018 р. у зв’язку з неявкою відповідача.

22.11.2018 р. позивачем подана до суду заява про зменшення позовних вимог, оскільки відповідачем за спірний період частково сплачено суму заборгованості у розмірі 3000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 516 від 24.10.2018 р. та бухгалтерською довідкою від 21.11.2018 р. Так, згідно вказаної заяви позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.02.2017 р. по 01.09.2018 р. в сумі 215587,26 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.12.2018 р. у справі № 916/2204/18 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, при цьому підготовче засідання відкладено на 26.12.2018 р.

26.12.2018 р. позивачем подана до суду заява про зменшення позовних вимог, оскільки відповідачем за спірний період частково сплачено суму заборгованості у розмірі 62587,30 грн., що підтверджується платіжними дорученнями та бухгалтерською довідкою від 22.12.2018 р. Так, згідно вказаної заяви позивач остаточно просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.02.2017 р. по 01.09.2018 р. в сумі 156499,96 грн.

У підготовчому засіданні господарського суду 26 грудня 2018 року по справі № 916/2204/18 було протокольно оголошено перерву до 10 січня 2019 року.

09.01.2019 р. відповідачем була подана до господарського суду заява, в якій відповідач не заперечує щодо заявленої позивачем до стягнення суми боргу в розмірі 156499,96 грн. та просить розглянути справу без участі представника.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.01.2019 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/2204/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфокс” в особі філії “Інфоксводоканал” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Скат” про стягнення заборгованості в сумі 156499,96 грн. та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 25 січня 2019 р.

В судове засідання сторони не з’явились.

Розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

01 лютого 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Інфокс” в особі філії “Інфоксводоканал” (водоканал) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Скат” (абонент) укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення (насалення) № 4031/1, згідно п. 1.1, 1.2 якого водоканал надає послуги з постачання питної води по ГОСТ 2874-82 „Вода питна” та приймання стічних вод на об’єкти абонента у відповідності з дислокацією об’єктів (Додаток № 1 до договору). Абонент своєчасно сплачує надані йому послуги водопостачання і водовідведення, експлуатує та утримує водопровідні та каналізаційні мережі, прилади та пристрої на них у належному порядку, відповідно до встановлених Правил, перерахованих у п. 2.1. даного договору та діючого законодавства. При відсутності акту розмежування відповідальності абоненту та водоканалу, межу відповідальності водоканал визначає за Правилами водокористування (розділ 1).

У відповідності з п. 2.1 вказаного договору його сторони зобов'язуються керуватися діючими Законом України „Про питну воду та питне водопостачання”, „Правилами користування системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення міст і селищ України”, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 р. № 65, „Правилами технічної експлуатації систем водопостачання і водовідведення”, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.07.1995 р. № 30; „Правилами приймання виробничих стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, затвердженими розпорядженням Одеської облдержадміністрації № 87/А-98 від 09.02.1998 р., Законом України „Про житлово-комунальні послуги”, чинними ДСТУ та іншими нормативними актами, прийнятими у встановленому законодавством порядку.

Пунктами 2.2.1, 2.2.2 договору передбачено, що водоканал зобов’язується подавати абоненту воду та приймати стоки у відповідності до стану мереж та споруд; доводити до відома відповідача через засоби масової інформації про припинення подачі води та приймання стоків не менше, ніж за десять днів (за виключенням перерви, що виникла внаслідок аварії або дії непереборної сили).

Згідно п. 2.4.1, 2.4.2, 2.4.9, 2.4.11 договору абонент зобов’язується утримувати в належному технічно справному стані водопровідно-каналізаційні мережі, прилади і устрої, обладнання і споруди, які знаходяться у нього на балансі; забезпечити економне та раціональне використання води, не допускати втечі води; щомісячно за встановленою формою з 25-го по 30-е число у письмовому вигляді надавати відомості про водоспоживання абонента та фактичну оплату населенням послуг водокористування за попередній місяць. При їх ненаданні в строк водоканал проводить розрахунок відповідно до Правил водокористування; незалежно від терміну експлуатації 1 раз на 2 роки здійснювати державну повірку засобів обліку води.

Положеннями п. 3.1 договору встановлено, що облік спожитої води здійснюється за показниками приладів обліку води, встановлених на об'єктах абонента у відповідності з даними додатку № 1. За відсутності приладів обліку води тимчасово до його встановлення кількість спожитої води визначається відповідно до затверджених у встановленому порядку нормативів водоспоживання.

За умовами п. 3.2 договору оплата послуг водопостачання та водовідведення здійснюється щомісячно до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок „Водоканалу”. Оплата здійснюється за тарифами, які затверджені в установленому діючим законодавством порядку (п. 3.3 договору).

Пунктом 7.3 договору сторони погодили, що він дії з 01.02.2005 р. до 31.12.2008 р. Договір вважається пролонгованим на наступний один рік, якщо до кінця місяця після закінчення строку його дії жодна із сторін не заявить про зміну або припинення його дії.

Сторонами до договору на послуги водопостачання та водовідведення (насалення) № 4031/1 від 01.02.2005 р. підписано додаток № 1 – дислокація об’єктів підприємства ТОВ „Скат”.

Також з матеріалів справи вбачається, що 05.12.2005 р. між ТОВ „Інфокс” в особі філії "Інфоксводоканал” (водоканал) та ТОВ „Скат” (абонент) була укладена додаткова угода № 940-12-05 до вказаного договору № 4031/1 від 01.02.2005 р., згідно якої в дислокацію об’єктів включено об’єкт, що розташований за адресою: вул. Топольова, 14 (житловий будинок).

При цьому слід зазначити, що 06.11.2006 року між ТОВ „Інфокс” в особі філії "Інфоксводоканал” (водоканал) та ТОВ „Скат” (абонент) була укладена додаткова угода до договору № 4031/1 від 01.02.2005 р., згідно п. 1 якої в розділі 8 змінено банківські реквізити водоканалу. Також, додатковою угодою від 09.12.2006 р. до договору № 4031/1 від 01.02.2005 р., укладеною між ТОВ „Інфокс” в особі філії "Інфоксводоканал” (водоканал) та ТОВ „Скат”(абонент), п. 1 в розділі 8 змінено банківські реквізити водоканалу.

Таким чином, ТОВ „Скат” є абонентом позивача згідно договору № 4031/1 від 01.02.2005 р.

Як з’ясовано судом, жодна із сторін не зверталась з відповідною заявою про припинення дії договору № 4031/1 від 01.02.2005 р. після закінчення строку його дії, у зв’язку з чим вказаний договір є діючим.

Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, на виконання умов вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю „Інфокс” в особі філії „Інфоксводоканал” надавало відповідачу послуги водопостачання та водовідведення, однак відповідач послуги з водопостачання в повному обсязі не сплачував, у зв’язку з чим у нього за період з 01.02.2017 р. по 01.09.2018 р. виникла заборгованість, яка становить на день розгляду справи 156499,96 грн., про стягнення якої заявлено даний позов.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов’язання.

Так, укладений між сторонами по справі договір про надання послуг водопостачання і водовідведення є підставою для виникнення у сторін договору господарських зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України). В свою чергу згідно ст. 629 ЦК України вказаний договір є обов'язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Так, з наданого позивачем до суду обґрунтованого розрахунку наданих відповідачу послуг з водопостачання та водовідведення вбачається, що позивачем фактично надавались послуги водопостачання з лютого 2017 року по серпень 2018 р. включно.

В п. 2.4.9. договору № 4031/1 зазначено, що відповідач зобов’язаний щомісячно за встановленою формою з 25-го по 30-е число у письмовому вигляді надавати відомості про водоспоживання абонента та фактичну оплату населенням послуг водокористування за попередній місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем надавалися позивачу звіти про водоспоживання з січня 2017 року по серпень 2018 року включно, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 24-41), в яких містяться показники обсягів спожитої води за вказаний період.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, прийняття відповідачем наданих позивачем послуг з водопостачання та водовідведення є підставою виникнення у відповідача зобов'язання оплатити вказані послуги відповідно до умов договору та чинного законодавства.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, як зазначалось вище, умовами п. 3.2 договору № 4031/1 передбачено порядок оплати відповідачем послуг з водокористування. Однак, відповідач не сплачував щомісячно вказані послуги, як передбачено умовами договору, у зв’язку з цим у відповідача існує заборгованість по цим послугам за період з 01.02.2017 р. по 01.09.2018 р., що складає в сумі 156499,96 грн., враховуючи часткові оплати заборгованості в процесі розгляду справи.

Як з’ясовано судом, розрахунки заборгованості за послуги водопостачання у спірному періоді здійснювались позивачем згідно даних засобів обліку, що зазначені в звітах про водоспоживання, а також діючих тарифів, затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1141 від 16.06.2016 р., № 907 від 11.07.2017 р., № 1343 від 02.11.2017 р., № 597 від 26.06.2018 р.

В п. 2.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України”, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 р. N 190, зазначено, що договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги". Зазначені Правила, в силу їх п. 1.1, є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

В п. 4.10 вказаних Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, що затверджені Наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 р. № 190, відображені вимоги щодо визначення об'єму стічних вод.

В п. 3.7 договору зазначено, що об'єм скинутих відповідачем в каналізацію стічних вод застосовується рівним об'єму спожитої води або визначається по показникам приладів обліку стоків.

До того ж нарахування обсягів спожитої води за спірний період здійснювалися на підставі звітів про водокористування, що подавалися відповідачем позивачу, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 24-41).

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідачем не виконані належним чином зобов’язання за спірним договором № 4031/1 від 01.02.2005 р. щодо сплати за надані позивачем послуги водопостачання та водовідведення у встановлений договором строк, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення заборгованості в сумі 156499,96 грн., яка підтверджується відповідачем. Наразі несплатою позивачу суми заборгованості за надані згідно договору № 4031/1 від 01.02.2005 р. послуги з водопостачання відповідач порушив умови вказаного договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Згідно ч. 1, 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс” в особі філії „Інфоксводоканал” про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 156499,96 грн. відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, тому підлягають задоволенню.

У зв’язку з тим, що рішення відбулось на користь позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок відповідача з урахуванням остаточно заявленої до стягнення суми боргу.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В :

1.          Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфокс” в особі філії “Інфоксводоканал” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Скат” про стягнення заборгованості в сумі 156499,96 грн. задовольнити.

2.          СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю „Скат” (65070, м. Одеса, вул. Варненська, 26; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс” (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 5; ) в особі філії „Інфоксводоканал” (65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5; ; р/р 7301 в АБ „Південний”, МФО 328209) заборгованість в сумі 156499/сто п’ятдесят шість тисяч чотириста дев’яносто дев’ять/грн. 96 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 2347/дві тисячі триста сорок сім/грн. 50 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 04 лютого 2019 р.

Суддя В.С. Петров