ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року

Справа № 926/1562/18

За позовом публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця», м. Київ

до Глибоцької селищної ради, смт. Глибока

за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача- Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, м. Чернівці

про визнання незаконним рішення Глибоцької селищної ради, недійсним державного акту на право постійного землекористування, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку

Суддя О.В. Гончарук

Секретар судового засідання – Балух-Бзовик М.В.

від позивача – не з’явився;

від відповідача – не з’явився;

від третьої особи – не з’явився.

СУТЬ СПОРУ: публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» звернулось з позовом до Господарського суду Чернівецької області до Глибоцької селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення Глибоцької селищної ради, недійсним державного акту на право постійного землекористування, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на обставини, пов'язані з перебуванням земельної ділянки площею 0,0334 га за адресою: вул. Залізнична, смт Глибока та зареєстрованою в державному земельному кадастрі за №:01:004:0611 у державній власності (землі залізничного транспорту) та у користуванні позивача.

На думку позивача, Глибоцькою селищною радою не взято до уваги вимоги статей 21, 141, 149 Земельного кодексу України та з перевищенням власних повноважень прийнято оскаржуване рішення, оформлено право постійного користування на спірну земельну ділянку.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечує, зазначаючи, що у позивача відсутні правоустановлюючі документи на спірну земельну ділянку.

Третя особа у своєму відзиві на позовну заяву позов визнає частково, зазначаючи, що вимога про скасування запису у Поземельній книзі, в силу вимог Закону України «Про державний земельний кадастр» та п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, не підлягає задоволенню.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 27.09.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 16.10.2018.

Підготовче засідання 16.10.2018 не відбулось, у зв'язку з перебуванням судді Гончарука О.В. у щорічній відпустці, про що сторони були повідомлені, шляхом отримання повідомлення про неможливість проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 29.10.2018 підготовче засідання призначено на 15.11.2018.

Ухвалою суду від 15.11.2018 підготовче засідання відкладено на 26.11.2018.

Ухвалою від 26.11.2018 строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів – до 26.12.2018 включно та відкладено підготовче засідання на 20.12.2018, зобов’язано публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі її регіональної філії “Львівська залізниця” пред’явити у підготовчому засіданні 20.12.2018 для огляду оригінал технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, загальною площею 30,4126 га в адміністративних межах смт. Глибока, оригінал «Плана границ отвода участок Вадул-Сырет-Черновцы», оригінал акту прийому-передачі полоси відведення від Кишинівської залізниці до Укрзалізниці.

Ухвалою суду від 20.12.2018, за клопотанням представників сторін, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.12.2018.

Ухвалою від 26.12.2018 за клопотанням представника відповідача, розгляд справи відкладено на 24.01.2019, а у судовому засіданні 24.012019 оголошено перерву до 30.01.2019.

На день вирішення спору 30.01.2019 представники сторін та третьої особи у судове засідання не з’явились, що не перешкоджає розгляду справи без їх участі, оскільки ними подано письмові заяви про розгляд справи без їх участі.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, господарський суд встановив наступне.

Державним територіально-галузевим об'єднанням «Львівська залізниця» (правонаступником якого є ПАТ «Українська залізниця») замовлено, а землевпорядною організацією приватним підприємством «Ріга» виготовлено у грудні 2015 року технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки ДТГО «Львівська залізниця» під існуючими об'єктами залізничного транспорту за напрямком «Чернівці-Вадул Сирет» в адміністративних межах Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області.

За наслідками проведеної інвентаризації смуги відведення виявлено, що земельна ділянка на 300 км + 109 м до 300 км + 125 м, що перебуває у постійному користуванні Глибоцької селищної ради площею 0,0300 га знаходиться в смузі відведення залізниці.

Вказану земельну ділянку оформлено на праві постійного землекористування за відповідачем, згідно з оскаржуваним у цій справі рішенням Глибоцької селищної ради від 07.02.2012 №136-14/12 для обслуговування каналізаційно-насосної станції на вул. Залізничній в смт.Глибока Чернівецької області.

На земельну ділянку, яка накладається із смугою відведення залізниці площею 0,0300 га видано державний акт серії ЯЯ №351704 від 11.07.2012 та зареєстровано у державному земельному кадастрі за №:01:004:0611.

У відповідності до «Плана границ полоси отвода линии Адыката-Берегомет», погодженого в 1959 році (План смуги відведення), ширина смуги відведення на ділянці з 300 км + 109 м до 300 км + 125 м перегону становить 120 м від осі колії.

На земельній ділянці, розміри якої визначені зазначеним Планом смуги відведення, згідно з інвентарною карткою, розташовані станційні колії (ВБК) напрямку «Чернівці-Держкордон» інвентарний №36, а власне земельна ділянка взята на облік у 1944 році.

Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт» землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до Земельного кодексу України та Закону України «Про транспорт».

До земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Смуга відведення - це землі залізничного транспорту, що зайняті залізничним полотном, інженерними та штучними спорудами, обладнанням, лінійно-колійними та іншими технологічними будівлями, пристроями залізничної сигналізації, енергетики та зв'язку, лініями електропостачання, захисними лісонасадженнями, спорудами тощо (частина 2 статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про транспорт» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із Земельним кодексом України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об'єктів транспорту.

Частиною першою статті 23 Закону України «Про транспорт», яка кореспондується з положеннями статті 68 Земельного кодексу України (в редакції від 25.10.2001 року), встановлено, що до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, захисні та укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Відповідно до вимог частини першої статті 84 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під державними залізницями (пункт «б» частини четвертої вказаної вище статті Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності.

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Статтею 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування. Разом з тим право, посвідчене державними актами, виникає на підставі відповідного правочину та є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування.

Згідно зі статтею 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення порушень будь-яких його прав на землю, в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування; наслідком судового рішення у разі задоволення позову має бути захист та відновлення порушеного права позивача.

Наявність чи відсутність у ПАТ «Українська залізниця в особі регіональної філії «Львівська залізниця» документів, які посвідчують право на користування земельною ділянкою, не змінює її правового статусу, який ґрунтується на визначеному законом юридичному факті належності до земель залізничного транспорту, що спростовує твердження відповідача про безпідставність позову.

Враховуючи вищевикладене, оскаржуване рішення Глибоцької селищної ради від 07.02.2012 №136-14/12 в частині надання земельної ділянки Глибоцькій селищній раді у постійне землекористування, що знаходиться на вул. Залізничній в смт. Глибока Чернівецької області площею 0,0300 га слід визнати незаконним та скасувати, а Державний акт серії ЯЯ №3511704 від 11.07.2012 – визнати недійсним, зазначена у ньому земельна ділянка перебуває у державній власності та належить до земель залізничного транспорту.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 у справі №909/277/16, а також у постановах Верховного суду України від 30.09.2015 року у справі №926/11/14, від 16.09.15 у справі №926/1017/14, від 16.09.215 у справі №926/1044/13 та від 24.10.2017 у справі № 909/1192/14.

Одночасно, суд зазначає, що позивачем у позовній заяві у межах позовної вимоги про визнання недійсним державного акту, сформульовано вимогу про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:004:0611, проте доказів існування факту такої реєстрації суду не надано.

За таких обставин, у задоволенні позову в частині скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:004:0611 слід відмовити.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про держаний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки – це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Статтею 24 вказаного закону встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Відповідно до ст. 9, 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суб’єкти державної реєстрації прав проводять державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляють у їх реєстрації, забезпечують ведення Державного реєстру прав.

Відповідно до ст. 26 вказаного Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Відповідно до п. 60 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Враховуючи наявність запису у Поземельній книзі щодо реєстрації прав на земельну ділянку за кадастровим №:01:004:0611, яка розташована на вул. Залізничній в смт. Глибока в межах Глибоцької селищної ради (за межами населеного пункту), похідна від вищезазначених задоволених позовних вимог вимога про його скасування також підлягає задоволенню.

Доводи третьої особи спростовуються вимогами вищезазначеного законодавства України.

За таких обставин, позов слід задовольнити частково, а на відповідача слід покласти понесені позивачам судові витрати, а саме судовий збір згідно з кількістю задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення Глибоцької селищної ради від 07.02.2012 №136-14/12 в частині надання земельної ділянки Глибоцькій селищній раді у постійне землекористування, що знаходиться на вул. Залізничній в смт. Глибока площею 0,0300 га.

3. Визнати недійсним Державний акт серії ЯЯ №3511704 від 11.07.2012 на право постійного користування Глибоцькою селищною радою земельною ділянкою за кадастровим №:01:004:0611.

4. Скасувати запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки з кадастровим №:01:004:0611, шляхом внесення до державного земельного кадастру відомостей про його скасування.

5. У задоволенні позову в іншій частині – відмовити.

6. Стягнути з Глибоцької селищної ради (смт. Глибока Чернівецької області, вул. Шевченка, 1, код 04417004) на користь публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» (м. Львів, вул. Гоголя, 1, код 40081195) 5286 грн судового збору.

7. З часу набрання рішенням законної сили видати наказ про примусове виконання рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Повне судове рішення складено 06.02.2019.

Суддя                                                   О.В. Гончарук