УХВАЛА

07 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 910/7034/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Національного банку України

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 (у складі колегії суддів: Мартюк А.І. (головуючий), Буравльова С.І., Калатай Н.Ф.)

та ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 (суддя Пукшин Л.Г.) про зупинення провадження у справі № 910/7034/18

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк",

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

04.01.2019 Національний банк України звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду через Північний апеляційний господарський суд із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 про зупинення провадження у справі № 910/7034/18.

01.02.2019 до суду надійшли заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Національного банку України на оскаржені постанову та ухвалу у справі № 910/7034/18, обґрунтовані тим, що зазначені судові рішення не підлягають касаційному оскарженню.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Національного банку України, колегія суддів дійшла таких висновків.

Оскарженою ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2018, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018, зупинено провадження у справі № 910/7034/18 до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/7913/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" до Національного банку України про розірвання договорів іпотеки.

Національний банк України звернувся до суду із касаційною скаргою, в якій просить зазначені судові рішення скасувати, справу передати на розгляд суду першої інстанції.

Згідно з частиною 2 статті 6 та частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) визначено перелік ухвал суду першої інстанції, на які може бути подано касаційну скаргу після їх перегляду в апеляційному порядку. Зокрема, до їх числа належать ухвали, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини 1 статті 255 цього Кодексу.

Ухвали про зупинення провадження у справі (пункт 12 частини 1 статті 255 ГПК) до переліку таких ухвал не віднесено, а тому, відповідно, не підлягають касаційному оскарженню.

Суд звертає увагу скаржника на те, що згідно з Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходів щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, для запобігання будь-яким зловживанням системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги за змістом норм законодавства можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: Levages Prestations Services v. France від 23.10.1996; Brualla Gomes de la Torre v. Spain від 19.12.1997).

Наявність вичерпного переліку ухвал суду першої інстанції, які після їх перегляду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені до касаційного суду, не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" у праві на звернення до касаційного суду зумовлено виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким має на меті забезпечити сталість судової практики.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 910/7034/18.

Керуючись статтями 234, 235, 287, пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/7034/18 за касаційною скаргою Національного банку України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.07.2018.

2. Копію цієї ухвали разом із доданими до скарги матеріалами на 45 аркушах (у тому числі оригіналом меморіального ордеру від 29.12.2018 № про сплату судового збору на суму 1 762,00 грн) надіслати скаржникові.

3. Оригінал касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. С. Берднік

Судді: І. С. Міщенко

В. Г. Суховий