ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.02.2019 м.Харків Справа № 905/2053/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григорєвій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Данком", м.Бахмут, Донецька область

до відповідача: Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м.Краматорськ, Донецька область

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області

про стягнення 975063,53 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 10.01.19р.; свідоцтво про право на зайняття адвокадською діяльністю №4683 від 10.06.14р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №1 від 14.01.19р.; свідоцтво про право на зайняття адвокадською діяльністю серія ДН №5037 від 25.04.18р.

від третьої особи: не зявився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Данком", м.Бахмут, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м.Краматорськ, Донецька область, про стягнення 975063,53 грн., в тому числі 791793,18 грн. основного боргу, 140969,07 грн. інфляційних втрат, 42301,28 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про закупівлю послуг за державні кошти №2-121 від 20.07.2012р. в частині оплати виконаних робіт.

В якості правової підстави позову позивач посилається на положення статей 11, 509, 526, 625, 837, 843, 854 Цивільного Кодексу України.

Автоматичним розподілом автоматизованої системи документообігу господарського суду Донецької області сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/2053/18.

Ухвалою господарського суду від 09.11.18р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/2053/18; дану справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 05.12.18р.

03.12.18р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

04.12.18р. від позивача надійшов лист (з додатком), в якому останній просить суд провести підготовче засідання без участі представника позивача.

Ухвалою суду від 05.12.18р. продовжено строк підготовчого провадження по справі №905/2053/18 на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 15.01.19р. та залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області.

17.12.18р. до канцелярії суду від відповідача надійшов лист з додатками, про направлення копії відзиву на позовну заяву з доданими до нього документами третій особі.

02.01.19р. до канцелярії суду від позивача надійшла заява, в якій додані докази направлення третій особі позовної заяви з доданими до неї документами.

03.01.19р. через канцелярію суду від третьої особи надійшов відзив на позовну заяву в якому повідомлено, що у 2012 році бюджетні зобовязання за договором №2-121 від 20.07.2012р. реєструвались в органі казначейства на суму 25864941,60 грн., платежі за якими не здійснювались; протягом 2013 року бюджетні фінансові зобовязання були зареєстровані на загальну суму 25072912,57 грн., за якими проведено платежі на суму 25035365,32 грн., у період з 2014р. по теперішній час зобовязання за даним договором не реєструвалися та платежі не здійснювалися.

14.01.19р. до канцелярії суду від позивача надійшла заява, в якій він просить суд провести підготовче засідання без участі представника.

Ухвалою суду від 15.01.19р. відмовлено в задоволені клопотання відповідача про витребування оригіналів документів доданих до позовної заяви; закрито підготовче провадження у справі №905/2053/18; призначено справу до судового розгляду по суті на 07.02.2019р.

У судове засідання 07.02.19р. представник позивача зявився та наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.02.19р. проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи суд

встановив:

20.07.2012р. між Службою автомобільних доріг у Донецькій області (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Данком (учасник) укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти №2-121, відповідно до п.1.1 якого (у редакції додаткової угоди №б/н від 30.12.2013р. до договору) учасник зобовязується протягом 2012-2014 років виконати послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги Єнакієве Харцизьк, км 3+400 км 12+000, а замовник прийняти і оплатити такі послуги.

Обсяги закупівлі послуг можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п.1.3 договору).

Згідно з п.3.1 договору ціна цього договору становить 25864941,60 грн. у тому числі ПДВ 20% 4310823,60 грн.

Пунктами 4.1, 4.2 договору встановлено, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником протягом 20 банківських днів, при наявності коштів на бюджетних рахунках, після підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в). До акта приймання виконаних будівельних робіт додається довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф.КБ-3).

Строк надання послуг до 31.12.2014р. (п.5.1 договору у редакції додаткової угоди №б/н від 30.12.2013р. до нього).

Місце надання послуг автомобільна дорога Єнакієве Харцизьк, км 3+400 км 12+000 (п.5.2 договору).

Відповідно до п.6.1.1, п.6.1.2, п.6.1.3 договору замовник зобовязаний:

- своєчасно та в повному обсязі сплачувати надані послуги;

- приймати виконані послуги згідно з актами прийняття виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в);

- передати учаснику затверджену кошторисну документацію;

- негайно повідомити про виявлені недоліки в роботі.

Згідно п.6.2.4, п.6.2.5 договору замовник має право повернути акт приймання виконаних будівельних робіт учаснику без здійснення оплати в разі неналежного оформлення документів, зазначених у п.4.2 розділу ІV цього договору (відсутність печатки, підписів тощо); відмовитись від прийняття послуг у разі виявлення недоліків у їх виконанні.

За приписами пунктів 6.3.1, 6.3.2, 6.3.3 учасник зобовязаний:

- забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим договором;

- забезпечити надання послуг, якість яких відповідає умовам, установленим розділом ІІ цього договору;

- виконувати послуги на обєкті у відповідності з затвердженою кошторисною документацією;

Учасник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги (п.6.4.1 договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2014р. Строк дії договору та виконання зобовязань щодо виконання робіт можуть бути продовжені у разі виникнення документально підтверджених обєктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі форс-мажорних обставин, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної у договорі (п.10.1 договору у редакції додаткової угоди №б/н від 30.12.2013р. до нього).

До додаткової угоди №б/н від 30.12.2013р. до договору сторонами підписано «Графік фінансування робіт з поточного середнього ремонту автомобільної дороги Єнакієве Харцизьк, км. 3+400 12+000», відповідно до якого обсяг 2013 року 25072912,57 грн., обсяг 2014 року 792029,03 грн.

Матеріали справи містять підписану та скріплену печатками з боку позивача та відповідача визначену сторонами договірну ціну на поточний середній ремонт автодороги Єнакієве Харцизьк, км 3+400 км 12+000, що за змістом документа погоджена у розмірі 25864941,60 грн.

Відповідно до змісту позовної заяви, позивач вказує, що свої зобовязання по договору виконав в повному обсязі, роботи завершені, відповідачем роботи прийняті та частково оплачені на суму 25072912,57 грн., несплаченою залишилась сума 791793,18 грн.

Позивач посилається на те, що 22.12.2016р. відповідачем із супровідним листом отримано від позивача акти виконаних робіт по договору №2-121 від 20.07.2012р. для їх підписання та повернення другого екземпляру виконавцю, однак листом №01.3-2620 від 27.12.2016р. відповідачем надано відповідь, що правові підстави для підписання актів та здійснення по ним оплати відсутні.

За твердженнями позивача, відповідач безпідставно посилається на відсутність правових підстав для підписання та здійснення оплати виконаних робіт, у звязку з чим, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором №2-121 від 20.07.2012р. у розмірі 791793,18 грн.

Крім суми основного боргу, позивачем на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нараховані та предявлені до стягнення 3% річних у розмірі 42301,28 грн., інфляційні витрати у розмірі 140969,07 грн.

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам, суд виходить з наступного:

Внаслідок укладення договору про закупівлю послуг за державні кошти №2-121 від 20.07.2012р. між сторонами згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами у справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Згідно абз.2 ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як передбачено ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.2 ст.317 Господарського кодексу України, загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст.853 Цивільного кодексу України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 4 ст.882 Цивільного кодексу України передбачено, що передавання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і його підписує друга сторона.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України та ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч.1 ст.843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Таким чином, належною підставою для виникнення у замовника обов'язку оплатити виконану виконавцем роботу за договором підряду відповідно до чинного законодавства є прийняття замовником виконаних робіт, підтверджене відповідними доказами.

Згідно п.4.1, п.4.2 договору розрахунки проводяться шляхом оплати замовником протягом 20 банківських днів, при наявності коштів на бюджетних рахунках, після підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в). До акта приймання виконаних будівельних робіт додається довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф.КБ-3).

Як вбачається з матеріалів справи, листом №б/н б/д позивач направив на адресу відповідача для підписання, зокрема, два примірники акту виконаних робіт за договором №2-121 від 20.07.2012р. про надання послуг з ремонту автомобільної дороги Єнакієве Харцизьк, км. 3+400 км.12+000.

Згідно п.6.2.4, п.6.2.5 договору замовник має право повернути акт приймання виконаних будівельних робіт учаснику без здійснення оплати в разі неналежного оформлення документів, зазначених у п.4.2 розділу ІV цього договору (відсутність печатки, підписів тощо); відмовитись від прийняття послуг у разі виявлення недоліків у їх виконанні.

Листом №01.3-2620 від 27.12.2016р. відповідач повідомив позивача про те, що акти виконаних будівельних робіт не можуть бути прийняті до розгляду, оскільки мають недоліки форми, а саме не містять обовязкових реквізитів, передбачених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №554 від 04.12.2009р. «Про затвердження примірних форм первинних документів з обліку в будівництва», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р.

Матеріали справи містять акти приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) на загальну суму 791793,18 грн. та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф.КБ-3) на суму 791793,18 грн. на які посилається позивач, як на підставу заявлених позовних вимог.

Проте, вказані акти та довідка не містять інформації щодо дати складання документа, не підписані з боку позивача та відповідача, а також не скріплені їх печатками.

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні із змінами та доповненнями (далі - Закону №996) визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Акт приймання виконаних робіт - документ, який фіксує закінчення будь-яких робіт та приймання їх замовником за кількістю та якістю, тобто є документом первинного обліку.

Форма акту приймання виконаних будівельних робіт № КБ-2в має статус примірної форми, яку наведено в додатку Т до Національного стандарту «Правила визначення вартості будівництва» ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, затвердженого наказом Мінрегіону України від 05.07.13 р. № 293 (далі ДСТУ Б Д.1.1-1:2013).

Пп. 6.4.2 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 передбачено: «При визначені вартості виконаних обсягів робіт і проведені взаєморозрахунків за виконані роботи по обєктах будівництва, зведення яких здійснюється за рахунок державних коштів, застосовуються примірні форми первинних облікових документів «Акт приймання виконаних будівельних робіт» (примірна форма № КБ-2в) і «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (примірна форма № КБ-3), які наведено у додатку Т та у додатку У».

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

При цьому, ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналогічні приписи містяться у п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 і зареєстрованого Міністерством юстиції України 05.06.1995р. за №168/704, на яке посилався відповідач у листі №01.3-2620 від 27.12.2016р.

За змістом п.91, п.96 Загальних умов складення та виконання договорів в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №668 від 01.08.2005р. передача виконаних робіт (об'єкта будівництва) підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом про виконані роботи. Підписання акта приймання-передачі є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Як встановлено судом, акти приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) на загальну суму 791793,18 грн. та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф.КБ-3) на суму 791793,18 грн. не містять інформації щодо дати складання документа, не підписані з боку позивача та відповідача, а також не скріплені їх печатками, а отже не містять обовязкових реквізитів визначених ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"

Таким чином, спірні акти приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) на загальну суму 791793,18 грн. та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф.КБ-3) на суму 791793,18 грн. не є первинними бухгалтерськими документами в розумінні вищенаведених норм законодавства та не можуть бути підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Доказів направлення на адресу відповідача актів приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) на загальну суму 791793,18 грн. та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф.КБ-3) на суму 791793,18 грн. оформлених відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», позивачем суду не надано.

Інших доказів, що свідчать про виконання позивачем робіт за договором №2-121 від 20.07.2012р. на суму 791793,18 грн., суду також не надано.

Суд зазначає, що відповідно до п.1.4 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобовязань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №309 від 02.03.2012р., бюджетне фінансове зобов'язання - зобов'язання розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів) сплатити кошти за будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду відповідно до законодавства.

За змістом п.2.1 вказаного Порядку розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисами (планами використання бюджетних коштів), враховуючи необхідність виконання бюджетних зобовязань минулих років, узятих на облік органами Казначейства. За спеціальним фондом бюджету розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні фінансові зобовязання виключно в межах відповідних фактичних надходжень спеціального фонду бюджету (відкритих асигнувань (виділених коштів), залишків коштів на спеціальних реєстраційних рахунках розпорядників бюджетних коштів (в частині власних надходжень) та бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами (планами використання бюджетних коштів).

За умов п.2.2 Порядку розпорядники бюджетних коштів протягом 7 робочих днів з дати взяття бюджетного зобовязання подають до відповідного органу Казначейства Реєстр бюджетних зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів за формою згідно з додатком 1 (далі - Реєстр) на паперових (у двох примірниках) та електронних носіях і оригінали документів або їх копії, засвідчені в установленому порядку, що підтверджують факт узяття бюджетного зобовязання.

Згідно відзиву головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області у 2012 році бюджетні зобовязання за договором №2-121 від 20.07.2012р. реєструвались в органі казначейства на суму 25864941,60 грн., платежі за якими не здійснювались; протягом 2013 року бюджетні фінансові зобовязання були зареєстровані на загальну суму 25072912,57 грн., за якими проведено платежі на суму 25035365,32 грн., у період з 2014р. по теперішній час зобовязання за даним договором не реєструвалися та платежі не здійснювалися.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України Про деякі питання використання у 2015-2017 роках коштів, залучених у попередні роки під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг №498 від 17.06.2015р. (у редакції від 30.12.2015р.), затверджено, зокрема, перелік обєктів будівництва, реконструкції, капітального та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування державного і місцевого значення, роботи на яких виконано у 2010-2014 роках, та обсяги їх фінансування у 2015-2017 роках за рахунок коштів, залучених у попередні роки під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг, відповідно до якого включено обєкт поточного ремонту автомобільної дороги Єнакієве - Харцизьк на ділянці км 3 + 400 - км 12 + 000 та визначено обсяг фінансування за дану роботу в розмірі 1071289,25 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України №374 від 08.06.2016р. внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №498 від 17.06.2015р., якою виключено з вказаного переліку автомобільну дорогу Єнакієве - Харцизьк на ділянці км 3 + 400 - км 12 + 000.

При цьому, наявність відповідних постанов Кабінету Міністрів України не підтверджує факт прийняття спірних робіт відповідачем та виникнення у останнього зобовязання щодо їх оплати.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про закупівлю послуг за державні кошти №2-121 від 20.07.2012р. у розмірі 791793,18 грн.

Оскільки вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є похідними від вимоги про стягнення основного боргу за вищевказаним договором, відмова у задоволенні позовних вимог щодо суми основного боргу має наслідком відмову у задоволенні похідних вимог, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні 140969,07 грн. інфляційних втрат та 42301,28 грн. 3% річних.

Відповідно до ст.13Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Данком", м.Бахмут, Донецька область, до Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м.Краматорськ, Донецька область, про стягнення 975063,53 грн., в тому числі 791793,18 грн. основного боргу, 140969,07 грн. інфляційних втрат, 42301,28 грн. 3% річних, відмовити у повному обсязі.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області.

У судовому засіданні 07.02.19р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.02.19р.

Суддя М.О. Лейба