ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1813/18
м. Одеса, пр-т Шевченка,29,

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Савицького Я.Ф., Разюк Г.П.

секретар судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_1, посвідчення № 031420, дата видачі : 19.01.15;

від Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області: не зявився

від відповідача: ОСОБА_2, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2299 від 04.09.2012р.; ордер серія ОД № 277835 від 30.01.2019р.; договір про надання правової допомоги № 113-ПД віл 29.01.2019р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області

на ухвалу господарського суду Одеської області від 03 вересня 2018 року про повернення позовної заяви

у справі № 916/1813/18

за позовом Першого заступника керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельні технології майбутнього

про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості в розмірі 1 094 273,64 грн.

головуючий суддя Цісельський О.В.

місце ухвалення ухвали: Господарський суд Одеської області

В судовому засіданні 07.02.2019 оголошено вступну та резолютивна частину постанови.

В С Т А Н О В И В :

28.09.2018 року Перший заступник керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельні технології майбутнього, відповідно до якої просив розірвати договір оренди земельної ділянки від 13.06.2007 року, загальною площею 4,781 га для будівництва котеджного містечка, кадастровий номер земельної ділянки :00:002:1104; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельні технології майбутнього заборгованість за Договором оренди від 13.06.2007 у сумі 1 094 273,64 грн.

03.09.2018 року ухвалою Господарського суду Одеської області (судді Цісельський О.В.) у справі № 916/813/18 позовну заяву Першого заступника керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області -

повернуто.

Такий висновок суду мотивований посиланням на положення п.4 ч.5 ст.174 ГПК України, а саме позовна заява прокуратури не містить обґрунтування необхідності звернення до суду із даним позовом саме прокурором в інтересах держави в особі Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області, оскільки Фонтанська сільська рада самостійно здійснює захист порушених прав, що підтверджується копіями судових рішень у справах №№ 916/1024/17, 916/2928/17. Також судом зазначено, що лист Фонтанської сільської ради до місцевої прокуратури №02-24-638 від 22.05.2018 про здійснення заходів представницького інтересу щодо стягнення з відповідача заборгованості, не є належною підставою для звернення до суду прокуратури.

Не погоджуючись із зазначеною вище ухвалою місцевого господарського суду,

Перший заступник керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області звернувся з апеляційною скаргою до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу на розгляд до господарського суду Одеської області.

Доводи та вимоги скаржника ґрунтуються на тому, що оскаржувана ухвала є безпідставною та необґрунтованою, винесена з невірним застосуванням та порушенням норм процесуального права.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що вжиті заходи Фонтанською сільською радою Лиманського району не відновили порушені права, оскільки заборгованість за Договором оренди земельної ділянки є несплаченою та орендар надалі користується земельною ділянкою.

Також скаржник зазначає, що Фонтанською сільською радою Лиманського району не вжито належних заходів щодо розірвання договору оренди та стягнення орендної заборгованості, у звязку з чим перший заступник керівника Комінтернівської місцевої прокуратури звернувся із позовом до суду про розірвання договору та стягнення заборгованості, у відповідності до ч.3 ст.23 ГПК України.

06.03.2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельні технології майбутнього надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просив апеляційну скаргу Першого заступника керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області залишено без змін.

Представник Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання 07.02.19 не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, а тому судова колегія вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників прокуратури та відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала залишенню без змін, виходячи з наступного.

Згідно встановлених обставин по справі, вбачається, що предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду про повернення позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідно до пункту четвертого частини пятої статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Апеляційним господарським судом встановлено, що повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що Фонтанська сільська рада Лиманського району Одеської області вправі сама звернутись до суду за захистом порушеного права з вимогами про стягнення заборгованості з оренди та розірвання договору оренди.

Таким чином, предметом доказування в цьому апеляційному провадженні є наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та визначення правового статусу сторін у даній справі.

В якості обґрунтування підстав для звернення до суду, Перший заступник керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області посилається на порушення інтересів держави, а саме наявність у відповідача заборгованості з орендної плати. Також прокурор посилається на лист Фонтанської сільської ради до Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області № 02-24-638 від 22.05.2018 року, відповідно до якого позивач просив здійснити заходи представницького характеру щодо стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельні технології майбутнього.

Надаючи оцінку правомірності та наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області з даною заявою та у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та визначення правового статусу сторін у даній справі, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту третього частини першої та частини другої статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка, зокрема, здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

15 липня 2015 року набрав чинність розділ IV Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-УІІ, який визначає повноваження прокурора з виконання покладених на нього функцій, в тому числі, стаття 23 Закону встановлює підстави представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Так, частинами 3, 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов'язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об'єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора України або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Статтями 2, 29 ГПК України встановлено, що прокурор для представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво) повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України «Про прокуратуру». Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви (заяви, скарги) у порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу.

Повертаючи позовну заяву прокуратури, місцевий господарський суд виходив з того, що відсутні правові підстави для звернення Першого заступника керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області із заявою для захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів держави, в розумінні положень ст.23 ЗУ «Про прокуратуру.»

Судова колегія погоджується з зазначеними висновками місцевого господарського суду та вважає, що апеляційна скарга Першого заступника керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до з ч.3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що органи прокуратури, під час звернення до суду повинні довести, які підстави перешкоджають звернутись належному субєкту до суду, за захистом інтересів держави. Місцевим господарським судом вірно встановлено, що Фонтанської сільська рада Лиманського району Одеської області самостійно здійснює захист своїх порушених прав, що підтверджується рішеннями Господарського суду Одеської області у справах №№ 916/1024/17 від 10.10.2017 року та 916/2928/14 від 03.10.2015 року.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з'ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Ці міркування Конституційний Суд зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак висловлене Судом розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Відтак, суд вважає, що "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Як посилається скаржник в апеляційній скарзі, пред'явлення позову у цій справі прокурором в інтересах держави в особі Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області викликано саме захистом інтересів держави у суді, оскільки останнім не вжито заходів щодо розірвання договору оренди та стягнення заборгованості в розмірі 1 094 273,64 грн. Однак, в даному випадку Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області не позбавлена та має право самостійно звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Одеської області від 03.09.2018 року у справі № 916/1813/18 відповідає вимогам чинного законодавства, а тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Першого заступника керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області - без задоволення.

Керуючись статтями ст. ст. 269, 270, 275, 280-284

Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Одеської області від « 03» вересня 2018 року у справі № 913/1813/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови

складено „11 лютого 2019

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф.Савицький