Справа № 909/73/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.02.2019

м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С.М., розглянувши матеріали заяви б/н від 06.02.2019 (вх№2666/19 від 11.02.2019) ТОВ "Автотранслогістика" про забезпечення позову у справі:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранслогістика",

вул. Смілянська, буд. 163, м. Черкаси, 18007;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Транс-Сервіс"

вул. Львівська, буд. 4, с. Задністрянське, Галицький район,

Івано-Франківська область,77133;

про стягнення 60 945,20 грн, з яких: 50 000,00грн - основний борг, 945,20грн - 15% річних, 10 000, 00грн - штраф.

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автотранслогістика" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Транс-Сервіс" про стягнення 60 945,20 грн, з яких: 50 000,00грн - основний борг, 945,20грн - 15% річних, 10 000, 00грн - штраф за неналежне виконання договору поставки №101018 від 10.10.2018.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 23.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач - ТОВ "Автотранслогістика" адресував суду заяву б/н від 06.02.2019 (вх№2666/19 від 11.02.2019) про забезпечення позову. Просить суд накласти арешт на майно та грошові кошти, що містяться на рахунках відповідача - ТОВ "Захід-Транс-Сервіс" в межах ціни заявленого позову - 60 945,20грн.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову суд прийшов до висновку, що останню подано без додержання вимог викладених в статті 139 Господарського процесуального кодексу України.

Приписами статті 139 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги щодо змісту і форми заяви про забезпечення позову. Згідно з пунктом 6 частини 1 цієї правової норми заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Як вказують норми частин 1, 2, 3 статті 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов’язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв’язку із забезпеченням позову.

Таким чином застосування зустрічного забезпечення та визначення його конкретного розміру є прерогативою суду, який повинен з урахуванням обставин справи оцінити вірогідність завдання збитків відповідачу.

Водночас законодавець, урівноважуючи можливості реалізації та захисту прав сторін на підставі принципу диспозитивності, зобов'язав особу, яка бажає забезпечити позов запропонувати спосіб зустрічного забезпечення.

При цьому норма пункту 6 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України щодо зазначення пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення є імперативною та не допускає подвійного тлумачення. Отже на позивача (заявника) покладено обов'язок надати пропозиції зустрічного забезпечення, тобто запропонувати спосіб, а суд управі визначити конкретний розмір такого способу.

В порушення пункту 6 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову б/н від 06.02.2019 (вх№2666/19 від 11.02.2019) не містить пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення.

Крім того у заяві про забезпечення позову заявником не вказано відомостей, необхідних для забезпечення позову, а саме неохарактеризовано майно на яке заявник просить суд накласти арешт, не зазначено місцезнаходження майна, його ознаки, тощо, що є порушенням пункту 7 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з приписами частини 7 статті 140 Господарського процесуального кодексу України суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином беручи до уваги вище викладене, суд вбачає в наявності підстави для повернення ТОВ "Автотранслогістика" заяви про забезпечення позову б/н від 06.02.2019 (вх№2666/19 від 11.02.2019).

Керуючись статтями 136, 139, 140, 141, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

заяву б/н від 06.02.2019 (вх№2666/19 від 11.02.2019) про забезпечення позову повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Автотранслогістика", вул. Смілянська, буд. 163, м. Черкаси, 18007

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала підписана 12.02.2019

Суддя С.Кобецька