ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" лютого 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1633/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового ОСОБА_1

при розгляді справи за позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22)

до відповідача: Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (68001, Одеська область, м.Чорноморськ, вул. Праці, буд.6)

про стягнення 51 130 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №5374 від 08.11.18р.

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №19 від 02.01.19р.

ВСТАНОВИВ:

07.08.2018р. Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ", в якій просить суд стягнути з відповідача штраф за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі в сумі 51130 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про невірне зазначення відповідачем у накладній №41594110 маси вантажу, з огляду на що, відповідно до ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України, ДП "Морський торговельний порт "Чорноморськ" було нараховано штраф у розмірі п'ятикратної плати за всю відстань перевезення у сумі 51 130 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.08.2018р. відкрито провадження у справі № 916/1633/18, справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на 12.09.2018р.

11.09.2018р. відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Так, обґрунтовуючи свої заперечення, ДП "Морський торговельний порт "Чорноморськ" наголошує про наявність дефекту форми спірних комерційних актів з огляду на їх підписання, в порушення п.10 Правил складання актів та Довідника професій на залізничному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 20.05.2016 № 181, неповноважними особами та відсутність підпису начальника вантажного району.

Зазначене, на думку відповідача, свідчить про неможливість прийняття відповідних комерційних актів, на які посилається позивач, в якості доказів, що посвідчують невірне визначення маси вантажу, в якості належних та допустимих доказів по даній справі.

При цьому, відповідач наголошує на тому, що на станції відправлення ДП "Морський торговельний порт "Чорноморськ" зважування вантажу було проведено на вагах ВВ7419-100-2НС, повірених в установленому порядку, що, зокрема, підтверджується роздруківкою Протоколу зважування вагонів на вагах ВВ-7419-100-2НС.

Таким чином, зважування сертифікованими та паспортизованими електронними вагами ДП "МТП "Чорноморськ" виключає можливість визначення невірної маси вантажу у спірних вагонах.

Окрім зазначеного, відповідач також заперечує можливість прийняття в якості доказу по даній справі виписки з Книги переважування вантажів, оскільки її ведення передбачено інструкцією, яка за своєю природою є внутрішнім документом і поширюється виключно на підрозділи ПАТ „Укрзалізниця. При цьому, вказана інструкція не зареєстрована у встановленому законодавством порядку.

Як вказує відповідач, до аналогічного висновку прийшла колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду, про що зазначено у постанові від 10.04.2018р. по справі № 916/2450/17 за позовом ПАТ "Укрзалізниця" в особі РФ "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" до ДП Морський торговельний порт "Южний".

Крім того, відповідач наголосив, що згідно до положень п. 22 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, з метою усунення спорів між учасниками перевізних правовідносин, у випадках виявлення нестачі вантажу, здійснення перевірки маси вантажу на станції призначення має бути здійснено таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

На думку відповідача, оскільки фактично зважування камяного вугілля на станціях відбувалось на вагах різного типу та різними способами, виявлена при переважуванні спірного вантажу на 150 тонних тензометричних вагах різниця не може свідчити про неправильне зазначення маси вантажу.

11.09.2018р. позивачем подано до суду відповідь на відзив, згідно якої Залізниця наголошує на тому, що п. 10 Правил складання актів передбачено можливість залучення інших працівників залізниці до перевірки вантажу і підписання акту. Так, до підписання комерційного акту залучається три працівники залізниці в сукупності, перелік посад яких не є нормативно вичерпним.

Спірні комерційні акти підписані трьома працівниками залізниці станції Покровськ в.о. начальника станції ОСОБА_4, агентом комерційним ОСОБА_5, що безпосередньо проводила переважування вагонів, і не містить підпису начальнику вантажного району, оскільки по штатному розкладу така посада не передбачена, а замість нього до перевірки вантажу і підписання акта залучений робітник станції ОСОБА_6, який приймав участь у переважуванні вагонів.

Саме за відсутності згідно штатного розкладу структурного підрозділу Станція Покровськ в господарстві вантажної та комерційної роботи станції Покровськ - штатної одиниці: начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) комерційний акт був підписаний визначеними особами.

Як вказує позивач, аналогічна позиція повністю підтримана судами при винесенні рішень з аналогічних підстав та предмету спору, зокрема по справам № 905/2379/17, №916/3615/16.

Також позивач наголошує на тому, що окрім комерційних актів, ним в якості доказів, що підтверджують невірне визначення маси вантажу, також надані копії актів загальної форми № 43343 від 15.02.2018, №191 в/ст від 15.02.2018р., виписки з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах станції Покровськ.

Крім того, позивач зазначає, що ваги, на яких проводилося зважування вагонів та виявлено недовантаження вантажу в вагонах, є статичними, наявність електронної вагової квитанції для статичного типу ваг не є обов'язковим згідно з чинним законодавством, оскільки відповідно до п. 3.5 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства Інфраструктури України від 31.07.2012р. № 442, у ЗВВТ для статичного зважування, прийнятих в експлуатацію до набрання чинності цією Інструкцією, допускається відсутність друкованого пристрою.

При цьому, залізниця зауважила, що нею було оскаржено постанову Одеського апеляційного господарського суду по справі № 916/2450/17 до Верховного Суду України (Касаційного господарського суду).

У судовому засіданні 12.09.2018р. у справі №916/1633/18 оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до "01" жовтня 2018р. о 16год.30хв.

Приймаючи до уваги неможливість проведення 01.10.2018р. о 16год.30хв. судового засідання по справі №916/1633/18, з метою завчасного повідомлення учасників справи про розгляд справи, судове засідання у даній справі для розгляду по суті було призначено на 05.10.2018р.

24.09.2018р. до суду від Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" надійшли заперечення, згідно яких відповідач зазначив про чітке визначення положеннями п.10 Правил складання актів кола осіб, які мають поставити свій підпис на комерційному акті. Натомість, в порушення вказаних положень, комерційний акт не підписаний начальником вантажного району.

При цьому, надана у підтвердження відсутності такої посади на станції Покровськ довідка, датована 29.08.2018р., не може бути прийнята до уваги, оскільки акти були складені 16.02.2018р.

Більш того, вищезазначена довідка містить посилання на штатний розпис "Станції Покровськ", однак сам штатний розпис не додано, не зазначено також дату цього штатного розпису, що, на думку відповідача, викликає сумнів з приводу відсутності у штаті Станції Покровськ на період 16.02.2018 штатних одиниць: начальнику вантажного району, завідувач вантажного складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика сортувальної платформи.

У судовому засіданні 05.10.2018р. представники сторін надали пояснення по справі, з одночасним посиланням у своїх поясненнях на постанову Одеського апеляційного господарського суду у справі №916/2450/17.

Як було встановлено судом, ухвалою Верховного Суду від 14.08.2018р. (колегія суддів у складі: ОСОБА_7 головуючий, судді Стратієнко Л.В., Ткач І.В.) відкрито касаційне провадження у справі №916/2450/17 за касаційною скаргою ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" та призначено касаційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження.

В подальшому ухвалою Верховного Суду від 8.10.2018р., внаслідок наявності протилежної судової практики колегій Верховного Суду, справу №916/2450/17 було передано на розгляд об'єднаної палати для формування єдиної правозастосовчої практики.

З огляду на зазначене, судом було поставлено на обговорення сторін питання щодо доцільності зупинення провадження у справі №916/1633/18 до перегляду Верховним судом постанови Одеського апеляційного господарського суду з подібних правовідносин у іншій справі, а саме №916/2450/17.

Представники позивача та відповідача підтримали позицію суду з приводу вищевказаного питання, проти зупинення провадження у справі не заперечували.

Ухвалою суду від 05.10.2018р. провадження у справі №916/1633/18 зупинено до закінчення касаційного перегляду об'єднаною палатою Касаційного господарського суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №916/2450/17.

26.12.2018р. до суду від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшла заява, згідно якої позивач повідомив суду, що 23.11.2018р. обєднаною палатою Верховного суду прийнято постанову по справі №916/2450/17, яка була оприлюднена 07.12.2018р.

При цьому у своїй заяві позивач повідомив про державну реєстрацію статуту АТ "Українська залізниця" та просив суд у звязку з цим змінити позивача у справі з ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" на з АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця".

Одночасно із вказаною заявою позивач надав суду для залучення до матеріалів справи копію посадової інструкції №215 від 15.12.2017р.

Ухвалою суду від 08.01.2018р, враховуючи, що обставини, які зумовили зупинення провадження у справі №916/1633/18, усунено, провадження у даній поновлено з 30.01.2019р. із призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на 30.01.2019р.

Також у вказаній ухвалі суд зазначив про зміну найменування позивача із зазначенням в процесуальних документах саме АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" без здійснення правонаступництва.

28.01.2019р. до суду від позивача надійшло клопотання про поновлення процесуальних строків та залучення до матеріалів справи наказу №1865 від 29.12.2017р. про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ.

30.01.2019р. Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" подано до суду письмові пояснення, згідно яких заперечував в частині прийняття судом наданої позивачем для залучення до матеріалів справи посадової інструкції №215, оскільки остання, в порушення процесуальних норм, не була подана разом із позовною заявою без жодних письмових пояснень з приводу неможливості подання такого доказу одночасно із позовною заявою.

У судовому засіданні 30.01.2019р. судом було оголошено перерву до 04.02.2019р.

04.02.2019р. Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" подано до суду письмові пояснення щодо клопотання про поновлення процесуальних строків та дорлучення додаткових доказів, згідно якого відповідач заперечував щодо прийняття до розгляду та долучення до матеріалів справи наданих позивачем 30.01.2019р. доказів, з підстав їх ненадання, в порушення процесуальних норм, разом із позовною заявою.

Також 04.02.2019р. Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" було подано до суду клопотання про призначення технічної експертизи наказу від 29.12.2017 № 1865 "Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ", у задоволенні якого судом було відмовлено, виходячи з наступного.

У відповідності до частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим кодексом у порядку наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно до ч.1 ст.247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Водночас, малозначними справами, за змістом ч.5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, є справи, зокрема, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Саме враховуючи розмір заявленої позивачем до стягнення суми 51 130 грн, справу №916/1633/18 судом було призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

При цьому, клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження від учасників справи згідно до положень ч.6 ст.250 Господарського процесуального кодексу України не надходило.

До того ж за змістом ч.7 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, судом не може бути постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, у разі, якщо така справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Водночас згідно до п.8 ч.2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України питання про призначення експертизи вирішується судом у підготовчому засіданні.

При цьому, згідно до ст.181 Господарського процесуального кодексу України підготовче засідання проводиться для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження.

Виходячи із системного аналізу положень процесуального закону, враховуючи, що розгляд заявлених позивачем вимог здійснюється судом за правилами спрощеного позовного провадження, підстави для задоволення клопотання позивача про призначення у даній справі експертизи відсутні.

У судовому засіданні 04.02.2019р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.02.2019р. проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовні заяву, просив суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

10.02.2018р. Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" зі станції Чорноморськ-Порт-єкспорт Одеської залізниці було відправлено на адресу Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (станція призначення Авдіївка Донецька залізниця) вагон № 53530135 з вантажем вугілля камяне не поіменоване в алфавіті, із зазначенням в накладній масу вантажу 68050 кг, що підтверджується залізничною накладною №41594110 (а.с.11).

При цьому, відповідно до графи 31 вищезазначеної залізничної накладної провізна плата становить 10 226,00 грн.

Відповідні відмітки вантажовідправника у вказаній залізничній накладній свідчать, що вантаж завантажений відправником та його маса визначена на вагонних вагах (100 т). Правильність внесених у накладну відомостей підтверджена відправником.

Згідно акту загальної форми №43343 під час перевезення вантажу 15.02.2018р. на станції Покровськ при зважуванні вантажу у вагоні №53530135 було виявлено різницю в його масі, після чого відповідний вагон було відчеплено для перевірки.

Різницю в масі вантажу також підтверджує акт загальної форми №191 від 15.02.2018р. (а.с.16).

За результатом контрольного зважування вагону №53530135 було складено комерційний акт № 482004/53 (а.с. 9).

У розділі "Д" комерційного акту №482004/53 зазначено, що згідно акту загальної форми №191 від 15.02.2018р., ст. Покровськ комісією у складі: робітник станції ОСОБА_5, робітник станції ОСОБА_6, в.о. ДС ОСОБА_4 була проведена перевірка маси вантажу у вагоні. В документі зазначено: брутто відсутнє, тара вагона 21950 кг, нетто 68050 кг. При подаванні вагона на 150т статичних вагах станції, повірених 24.01.2018р., виявлено: фактична маса брутто вагона склала 95750 кг, тара вагона з ПД 21950 кг, нетто 73800 кг, що більше документа на 5750 кг та понад ВП на 4800 кг. Поверхня вантажу на рівні бортів, не розрівнено, маркування однією смугою посередені. Двері, люка закриті, течі вантажу немає. Вагон прибув в технічному стані справний. Зав вантажним двором по штату немає.

Комерційний акт № 482004/53 від 16.02.2018р. з боку залізниці підписаний в.о. НС ОСОБА_4, робітником станції ОСОБА_5, робітником станції ОСОБА_6.

У відповідності до розділу "Є" комерційного акту № 482004/53/37 при видачі вантажу вантажоодержувачу різниця проти даного акту не виявлена.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, після перевантаження вагон №53530135 було направлено до пункту призначення із здійсненням у накладній у графі 49 відмітки про складання комерційного акту.

Виявлену під час переважування надлишкову масу вантажу залізницею було завантажено у вагон №67702605 та відправлено вантажоодержувачу за накладною №48423735 (а.с.13).

Крім того, в якості доказу, підтверджуючого викладені у комерційному акті обставини щодо встановленої ваги вантажу, позивачем надано суду виписку з книги обліку контрольних зважувань.

Отже, вищевказані обставини стали підставою для звернення Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Господарського суду з позовом про стягнення з Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" про стягнення 51 130 грн., що складає пятикратну вартість провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідач, в свою чергу, зазначає про неспроможність комерційного акту в якості доказу підтверджуючого невірне визначення маси вантажу, як такого, що в порушення п. 10 Правил складання актів, не містить підпису начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи).

Проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їх відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 908 Цивільного кодексу України визначено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частини 1, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічний припис містить ст. 909 Цивільного кодексу України.

У відповідності до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

В силу вищевикладених вимог Закону, наявна у матеріалах справи залізнична накладна №41594110 свідчаить про укладення між позивачем (перевізником) і відповідачем (вантажовідправник) договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача.

Відповідно до ст.37 Статуту залізниць, яка кореспондується з пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно ст.23 Статут залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених Правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Відповідно до п.2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

У додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів встановлено, що графа "маса вантажу, визначена відправником" заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом); у графі "спосіб визначення маси" зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/ відправником); у графі "ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)" зазначається: відправником або залізницею; у графі "правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

Відповідно до п.5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Згідно зі ст.24 Статуту залізниць, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Крім того, даною статтею передбачено право залізниці перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

У відповідності до ст.122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць передбачено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць, що співвідноситься з п.5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини, або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як встановлено судом з матеріалів справи, на виконання вимог вищезазначених статей Статуту залізниць України, на підтвердження невідповідності маси вантажу у вагоні №53530135, залізницею був складений акт загальної форми №191 від 15.02.2018р., на підставі якого, в свою чергу, позивачем був складений комерційний акт №482004/53 від 16.02.2018р.

Відповідно до п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можутьбути залучені також інші працівники залізниці.

З огляду на вищевикладене, господарський суд вважає, що з метою засвідчення обставин невідповідності маси вантажу, вказаної у накладній, фактичній масі, комерційний акт має бути в обовязковому порядку підписаний трьома особами, посади яких чітко передбачені Правилами складання актів. Залучення інших осіб для підписання комерційного акту не є обовязком, проте не може замінити наявність обовязкових підписів

Аналогічних висновків, викладених у постанові від 23.11.2018р. по справі №916/2450/17, дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду.

Крім того, суд зазначає, що наказом Міністерства транспорту України від 20.05.2016 № 181 затверджено Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників, Випуск 66 „Залізничний транспорт і метрополітен.

Згідно Довідника професій на залізничному транспорті керівниками є: завідувач контейнерного майданчика (начальник майданчика), начальник району вантажного, начальник станції залізничної тощо.

Згідно Довідника професій на залізничному транспорті начальник станції залізничної, зокрема, розслідує випадки порушень нормальної роботи станції, Правил технічної експлуатації залізниць, розробляє заходи щодо запобігання їм. Контролює виконання вантажовідправниками і вантажоодержувачами правил перевезень, технічних умов навантаження і кріплення вантажів, вживає заходів до забезпечення схоронності і утримання в справному стані станційних споруд, пристроїв та обладнання, розвитку, реконструкції та технічного переоснащення станції; забезпечує впровадження нової техніки, технології і передового досвіду. Сприяє підвищенню кваліфікації і технічного рівня персоналу станції. Контролює своєчасне складання і подання звітності встановленого зразка.

Згідно Довідника професій на залізничному транспорті начальник району вантажного, зокрема, бере участь у комісійній перевірці кількості та стану вантажу (багажу), складає письмові рапорти на оформлення комерційних актів, бере участь у підписанні оформлених актів.

Згідно Довідника агент комерційний приймає та оформлює через автоматизовані системи вантажні перевізні документи на приймання, прибуття, відправлення та видачу вантажів. Веде станційну комерційну звітність. Бере участь у розслідуванні випадків несхоронних перевезень за оперативними повідомленнями та комерційними актами. Проводить зважування вантажів на станційних вагонних вагах. Веде звітність щодо проведених операцій з вантажем.

Таким чином, з урахуванням змісту п.10 Правил складання актів та Довідника професій на залізничному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 20.05.2016 № 181, комерційний акт від імені залізниці обов'язково має бути підписаний двома особами, що обіймають керівні посади, та працівником станції, який особисто здійснював перевірку.

Як вбачається з наданого позивачем у підтвердження невідповідності маси вантажу у вагоні №53530135 комерційного акту №482004/53 від 16.02.2018р., останній підписано робітником станції ОСОБА_5, робітником станції ОСОБА_6, в.о. НС ОСОБА_4

Проте, в порушення вимог п.10 Правил складання актів, вказаний комерційний акт не містить підпису начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи).

З цих підстав, суд погоджується з відповідачем про наявність дефекту форми комерційного акту №482004/53 від 16.02.2018р., в звязку з чим зазначає про його юридичну неспроможність, як засобу доказування за змістом зафіксованих у ньому обставин.

Стосовно поданих позивачем у якості доказів, підтверджуючих наявність у осіб, які підписали комерційний акт, повноважень, суд зазначає, що такі докази подані за межами встановлених процесуальних строків.

При цьому, посилання позивача на поважність причин такого пропуску, не можуть бути визнані судом обґрунтованими, оскільки подання таких доказів з огляду на заперечення відповідача щодо неналежності комерційного акту, жодним чином не залежать від висновків Обєднаної палати Верховного Суду.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити про неспроможність наданих позивачем посадової інструкції №215 від 15.12.2017р. та посадової інструкції №235 від 15.12.2017р. підтвердити наявність у ОСОБА_8 та ОСОБА_5 відповідних повноважень, оскільки зазначення у посадовій інструкції повноважень щодо підписання комерційного акту жодним чином не свідчить про наявність у вказаних осіб права на підпис комерційного акту саме як начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи). Натомість, докази покладання на них виконання обовязків начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) в матеріалах справи відсутні.

При цьому, судом не приймаються до уваги твердження позивача, з посиланням на довідку помічника начальника з кадрових питань структурного підрозділу Станція Покровськ від 03.07.2018р. №185, щодо відсутності на станції Покровськ штатної одиниці: начальник вантажного району, та довідку заступника начальника структурного підрозділу "Станція покровськ" №844 від 29.08.2018р. щодо відсутності на станції Покровськ згідно штатного розкладу завідуючого вантажним двором (районом), оскільки зазначені довідки складені вже після перевантаження спірного вагону та підписання комерційного акту № 482004/53.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Між тим, в порушення вимог ст. 73-74 Господарського процесуального кодексу України, позивачем, у розумінні ст. 129 Статуту залізниць України, не надано належних доказів, які б підтверджували заявлені ним обставини.

Враховуючи встановлення судом неспроможності комерційного акту № 482004/53 підтвердити обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ", суд не надає оцінку обставинам щодо перевантаження надлишку вугілля, оскільки згідно Статуту залізниць України підставою матеріальної відповідальності має слугувати саме відповідний комерційний акт.

Суд критично відноситься також до тверджень позивача про відсутність приєднання друкованого пристрою з тих підстав, що у ЗВВТ для статичного зважування, прийнятих в експлуатацію до набрання чинності інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України допускається його відсутність.

Так на підтвердження зазначених обставин залізницею надано технічний паспорт ЗВВТ (а.с.20). При цьому, паспорт містить виправлення, а саме щодо швидкості пересування під час зважування 5км/год виправлено на 0 км/год., що ставить під сумнів, що такі ваги є статичними.

Крім того, зазначений паспорт складено 7.03.2013 р., тобто вже після набрання чинності Іструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012р. №442, а відмітка про прийняття вагів до експлуатації у 2009р. не підтверджена жодними документами.

Посилання позивача на те, що обставини невідповідності маси вантажу засвідчені також у виписці з книги контрольних зважувань господарський суд до уваги також не приймає, оскільки ведення Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах передбачене Інструкцією з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003р. №147-Ц, яка не пройшла державну реєстрацію в якості нормативно-правового акту та є внутрішнім документом, який не створює юридичних наслідків для відповідача, із врахуванням при цьому обставин відсутності належним чином оформлених комерційних актів.

При цьому суд вказує, що зазначені обставини судом визначені з метою повноти та обєктивності розгляду справи та є другорядними по відношенню до висновків суду щодо неприйняття комерційного акту в якості належного доказу, підтверджуючого обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про недоведеність позивачем позовних вимог, а відтак і відмову у задоволенні позову.

Приймаючи до уваги відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 11 лютого 2019 р.

Суддя Ю.М. Щавинська