ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року Справа № 902/481/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Гудак А.В. , суддя Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Вавринчук А.І.

за участю представників сторін:

позивача: Васійчук Л.Ф.

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АТ "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Вінницької області від 19.11.18р. суддею Бананська О.О. у м.Вінниця, повний текст складено 23.11.18 у справі № 902/481/18

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго"

про стягнення 258 388,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось в Господарський суд Вінницької області з позовною заявою до Комунального підприємства "Вінницяміськтеплоенерго" про стягнення 258 388,72 грн., з яких: 209 787,15 грн. пені за прострочення виконання зобов'язань, 18 552,12 грн. - 3% річних, 30 049,45 грн. інфляційних.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 19.11.18 року позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Вінницяміськтеплоенрго" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз": 100 000 грн 00 коп. - пені, 18 552 грн 12 коп. - 3 % річних, 30 049 грн 45 коп. - інфляційних втрат. У стягненні 109 787 грн 15 коп. пені відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач за надані позивачем послуги розрахувався несвоєчасно, з порушенням строків встановлених Договором. Суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та нормам чинного законодавства, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню судом в повному обсязі.

Разом з тим, суд першої інстанції керуючись ст.. 551 ЦК України та ст.. 233 ГК України, зменшив розмір заявленої до стягнення пені до 100 000 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ «Укртрансгаз» звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 29.11.18 року в частині відмови у стягненні 109787,15 грн. пені. Прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що нарахована позивачем сума пені не є надмірно великою у зв'язку з цим, відсутні підстави для зменшення судом розміру пені. Стверджує, що позивач перебуває у скрутному фінансовому становищі, оскільки, замовники послуг не здійснюють оплату за надані їм послуги у встановлені строки. При цьому, несвоєчасне невиконання відповідачем умов договору призводить до великих збитків позивача, провокує суттєві ризики сталої роботи та обмеження можливостей інвестування у її розвитку.

Позивач вважає, що судом першої інстанції безпідставно та необґрунтовано, з порушенням норм процесуального права, прийнято оскаржуване рішення без урахування доводів та доказів позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Зокрема, зазначив, що відповідач вживає всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання своїх зобов'язань перед позивачем. Заборгованість перед позивачем виникла в зв'язку з недостатністю коштів на рахунках з спеціальним режимом використання, що в свою чергу обумовлено неплатежами різних категорій споживачів та не профінансованими пільгами і житловими субсидіями населенню.

Відповідач стверджує, що знаходиться у тяжкому фінансовому становищі; що всі кошти з спеціальних рахунків відповідно до алгоритму, щоденно направляються на виконання зобов'язань відповідача за природний газ, його транспортування та розподіл.

В судове засідання 07.02.19 представник відповідача не з'явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, повідомлений належним чином.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача, оскільки останній не скористався своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.11.2012р. між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" та Товариством з обмеженою відповідальністю Комунальним підприємством "Вінницяміськтеплоенерго" укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № BRD/2012/0160 (Договір, а.с. 10-15).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Газотранспортне підприємство зобов'язується надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (ГРС), а Замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами.

Газотранспортне підприємство до 15 (п'ятнадцятого) числа місяця, наступного за завітним, надсилає Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства (п 3.2).

Пунктом 3.3 Договору сторони узгодили, що замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути Газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають врегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних Газотранспортного підприємства.

Згідно із п. 3.4 Договору акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством.

Вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п. 5.4 Договору).

Відповідно до п. 5.5 Договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім газотранспортного постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100% попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Пунктом 5.6 Договору передбачено, що у випадку, якщо Замовник є гарантованим постачальником, то Замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газотранспортних підприємств, який затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок Замовником за виконані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами здійснюється після отримання замовником повних (100%) розрахунків за використаний газ підприємствами, що надають населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання.

Договір набирає чинності з 31.10.2012 р. та укладається на строк до 31.12.2012 р. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною зі сторін не буде заявлено клопотання про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.1 Договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений відтисками печаток.

Крім того, Додатковими угодами №№ 1 -7 сторони вносили зміни до умов Договору стосовно обсягів та вартості транспортування газу та платіжних реквізитів, умов транспортування порядку оплати (а.с. 16-23).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем протягом січня-травня 2018 року надано відповідачу послуги з транспортування природного газу магістральними трубами на загальну суму 3046009,62 грн, що підтверджується актами наданих послуг з транспортування газу (а.с. 24-28).

При цьому, відповідач розрахувався за надані послуги в повному обсязі, однак з порушенням стоків встановлених умовами Договору.

Неналежне виконання відповідачем зобов'язань за Договором щодо своєчасної оплати наданих послуг стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли відносини, що за своєю правовою природою є відносинами у сфері надання послуг.

За змістом частини першої ст. 901, частини першої ст. 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачу надано послуги позивачем з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за Договором в період січень-травень 2018 р. на суму 3046009,62 грн. Однак, враховуючи межі позовних вимог, апеляційний суд враховує твердження позивача, що ним надано послуги відповідачу за період січень-травень 2018 р. на загальну суму 2085075,09 грн.

Надання зазначених послуг оформлено відповідними актами наданих послуг, копії яких долучено до матеріалів справи. Надання зазначених послуг визнається відповідачем.

В силу положень ст. ст. 193, 202 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач зобов'язаний провести кінцевий розрахунок за отримані послуги в установлений Договором строк, остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг.

Між тим, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач за надані в період з січня 2018 р. по травень 2018 р. послуги розрахувався з порушенням встановленого строку.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Однією з умов належного виконання зобов'язання є його виконання в установлений строк, недотримання якого призводить до порушення зобов'язання.

Так, за ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідні положення Господарського кодексу України також передбачають, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання він зобов'язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню). Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання. (ст. 230).

За частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.3 Договору сторони передбачили, що у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору (вартість послуг), із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Також, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін за Договором, як грошових зобов'язань, так як у Замовника існує обов'язок оплатити надані йому послуги, наявні підстави для застосування частини другої ст. 625 Цивільного кодексу України щодо нарахування інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми за весь період прострочення.

На підставі викладеного, враховуючи розрахунок позивача та дні фактичної сплати відповідачем суми боргу, колегія суддів перевіривши правильність нарахування 3% річних, інфляційних втрат прийшла до висновку, що місцевим господарським судом правомірно задоволені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 18552,12 грн. та збитки від інфляції у сумі 30049,45 грн., нараховані у відповідності із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Крім того, колегія суддів погоджується з правильністю розрахунку позивача в частині нарахування пені в сумі 209787,15 грн., яка підлягала стягненню з відповідача.

Щодо доводів апеляційної скарги ПАТ "Укртрансгаз" про необґрунтоване та незаконне зменшення місцевим господарським судом належної до стягнення пені до 100 000 грн. колегія суддів з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів враховує наступне.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Отже, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі, вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Колегія суддів враховує, що КП «Вінницяміськтеплоенерго» є комунальним підприємством, метою діяльності якого є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії в населенню, шкільним навчальним закладам.

Нормами ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється. Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації. На кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобов'язаннями гарантованого постачальника, теплогенеруючих, теплопостачальних та теплотранспортуючих організацій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 17 затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки.

Відповідно до вказаного Порядку уповноважений банк здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки, з урахуванням вимог пунктів 14 - 26 цього Порядку.

Згідно п. 14 Порядку, у разі коли теплопостачальна або теплогенеруюча організація здійснює продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та самостійно виробляє всю необхідну для цього теплову енергію, кошти, що надійшли на спеціальний рахунок, відкритий теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від споживачів, розподіляються згідно з нормативами, розрахованими відповідно до пунктів 15 - 26 цього Порядку, і перераховуються в частині вартості, зокрема, послуг з транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) - на рахунок оператора газотранспортної системи.

Таким чином, КП «Вінницяміськтеплоенерго» самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання, та оплата із такого рахунку відповідних послуг, у тому числі послуг з транспортування природного газу, залежить від розміру коштів, які надійшли від споживачів.

Апеляційним господарським судом враховано, що згідно наданої відповідачем інформації, грошові кошти, що надходять від споживачів теплової енергії на спеціальні рахунки для зарахування коштів, автоматично перераховуються на користь НАК "Нафтогаз України" згідно алгоритму розподілу коштів, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Господарським судом прийнято до уваги той факт, що відповідач виконав зобов'язання перед позивачем, при цьому строк на який прострочив виконання зобов'язання є незначним (не перевищує 19 днів). При цьому, несвоєчасне виконання розрахунків виникло у зв'язку з недостатністю коштів на рахунках з спеціальним режимом використання, що в свою чергу обумовлено неплатежами різних категорій споживачів та не профінансованими пільгами і житловими субсидіями населенню.

Водночас, колегія суддів враховує той факт, що відповідач знаходиться у тяжкому фінансовому стані, що підтверджується балансом та звітом про фінансові результати (а.с. 74, 75).

На думку колегії суддів апеляційного господарського суду, надані відповідачем до матеріалів справи під час розгляду справи судом першої інстанції вищезазначені докази, ступінь виконання відповідачем зобов'язань за договором, причини несвоєчасного виконання зобов'язання, значимість підприємства відповідача для населення та держави, постачання відповідачем теплової енергії - містять об'єктивні відомості, які підтверджують висновок місцевого господарського суду про винятковість даного випадку, що надає право суду для зменшення неустойки та спростовує доводи апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, який вважав, що даний випадок можна визнати винятковим, а також беручи до уваги: - поважні причини несвоєчасного виконання відповідачем зобов'язання (відповідач самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання); ту обставину, що відповідач є підприємством, яке надає послуги з централізованого теплопостачання, а отже основним джерелом доходів такого підприємства є кошти, що надійшли за наданні послуги з теплопостачання від споживачів, серед яких є населення та бюджетні організації;- поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення порушення та його наслідків; - ступінь виконання зобов'язань відповідачем по Договору є повною (відсутня заборгованість за договором); - дотримання балансу інтересів обох сторін, вважає, що є законні підстави для зменшення розміру стягнення з відповідача пені в сумі 100 000 грн. від належної до стягнення суми.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з доводами скаржника про порушення господарським судом першої інстанції норм процесуального права, так як висновки господарського суду про майновий стан відповідача базуються на доказах, наявних в матеріалах справи.

Судом також було враховано інтереси позивача, прийнято до уваги, що діяльність ПАТ "Укртрансгаз" має важливе значення щодо надійного і безпечного функціонування газотранспортної системи та беручи до уваги правове призначення штрафних санкцій, господарський суд лише частково задовольнив клопотання відповідача, який просив взагалі відмовити у стягненні пені, та зменшив розмір заявлених штрафних санкцій до 100 000 грн., чим забезпечив дотримання балансу інтересів обох сторін.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги ПАТ "Укртрансгаз", колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано належних у розумінні статей 74, 76, 79 Господарського процесуального кодексу України доказів отримання збитків, понесених ним втрат в результаті несвоєчасної оплати відповідачем вартості наданих послуг.

При цьому, твердження позивача про тяжкий фінансовий стан є безпідставними, оскільки, це не є наслідком саме несвоєчасного виконання грошового зобов'язання відповідачем.

Будь-яких інших доказів на підтвердження своєї позиції позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір пені є незначним для його зменшення у порівнянні з основним грошовим зобов'язанням, не спростовують самого факту існування обставин, які згідно до чинного законодавства є достатньою підставою для зменшення пені.

Приймаючи до уваги викладене, доводи ПАТ "Укртрансгаз" про незаконність прийнятого судового рішення в частині зменшення місцевим господарським судом належної до стягнення пені слід визнати необґрунтованими, підстави для зміни або скасування рішення суду, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, на думку колегії суддів апеляційного господарського суду, відсутні, тому апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Крім того, враховуючи умови Договору, а саме те, що оплата вартості послуг проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним (п. 5.5), апеляційний господарський суд оцінює критично твердження відповідача про те, що позивачем при нарахуванні штрафних санкцій з 21 числа місяця, не враховано суми, які надходили з спеціальних рахунків в рахунок погашення поточної заборгованості, тобто до розрахунку не було взято різницю між нарахованими та сплаченими в поточному місяці кошти.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу АТ "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Вінницької області від 19.11.18р. у справі № 902/481/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Вінницької області від 19.11.18р. у справі № 902/481/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/481/18 повернути господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "11" лютого 2019 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Філіпова Т.Л.