СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2019 р. Справа № 922/2508/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Тихий П.В.,

за участю секретаря судового засідання Шило А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Лозінського Олега Валентиновича (вх. №40 Х/1-42) на рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2018 у справі № 922/2508/18 (м. Харків, суддя Прохоров С.А., повний текст підписано 03.12.2018),

за позовом Фізичної особи - підприємця Лозінського Олега Валентиновича, м. Харків;

до Фізичної особи - підприємця Кузнецової Карини Миранівни, м. Харків;

про визнання третейської угоди недійсною,-

ВСТАНОВИЛА:

До Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява ФОП Лозинського О.В. до ФОП Кузнецової К.М., в якій позивач просить суд визнати недійсною третейську угоду, що викладена у формі третейського застереження в пункті 10.1 договору поставки від 18.11.2016, укладеного між ФОП Лозинським Олегом Валентиновичем та ФОП Кузнецою Кариною Миранівною.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує на те, що вказана третейська угода, що викладена у формі третейського застереження в пункті 10.1 договору поставки від 18.11.2016, підлягає визнанню недійсною, так як договір поставки є неукладеним, у зв'язку з неузгодженням кількості товару, його ціни та строків поставки, оскільки, специфікація до договору не була підписана позивачем.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.11.2018 у справі №922/2508/18 в позові відмовлено повністю, з підстав узгодження сторонами усіх істотних умов договору поставки, а відтак укладення договору в розумінні приписів законодавства.

Позивач з вказаним рішенням суду не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В обгрунтуванні апеляційної скарги вказує на неукладеність договору поставки від 18.11.2016 з підстав непідписання специфікації до договору. Одночасно, за твердженням позивача, наявні в матеріалах справи докази отримання продукції не підтверджують факт виконання сторонами саме договору поставки від 18.11.2016.

У судове засідання, яке відбулось 04.02.2019, з'явився позивач. Відповідач у судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановила, що рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2018 у справі №922/2508/18 відповідає нормам матеріального та процесуального права, враховуючи таке.

Як свідчать матеріали справи, 18.11.2016 між ФОП Кузнецовою К.М., постачальником, та ФОП Лозінським О.В., покупцем, укладено договір поставки, згідно з яким постачальник зобов'язався поставляти товар торгової марки "Смачний світ випічки", що підтверджена свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 212499 від 10.06.2016, а покупець зобов'язався приймати і оплачувати його.

Пунктом 6.1. договору визначено, що договір вступає в силу з дати його підписання та діє до 18.11.2017.

В пункті 10.1 договору постачання сторонами викладене третейське застереження (третейська угода), яким передбачено що всі спори розглядаються в третейському суді при товарній біржі "Санвест" у третейського судді Николенко С.А.

Як зазначає позивач, в пункті 1.3. договору зазначено, що ціна і перелік товарів, що поставляються визначаються згідно з додатком № 1 (Специфікації), яке узгоджується і підписується обома Сторонами і є невід'ємною частиною цього Договору. В пункті 2.1 Договору зазначено що Постачальник за свій рахунок здійснює, поставку кожної партії товару торгової марки "Смачний світ випічки" за кількістю, цінам, в асортименті та в строки згідно з замовленням Покупця, який у разі складання його в письмовому вигляді, підписується обома сторонами та стає невід'ємною частиною даного Договору. Згідно підписаного договору постачання, сторони домовилися що кількість, ціни, асортимент і строк постачання зазначається у Специфікації що є невід'ємною частиною договору. У зв'язку з неузгодженням кількості товару, його ціни та строків поставки, Специфікація к договору не була підписана позивачем. У зв'язку з тим що, позивач і відповідач не досягли згоди щодо істотних умов договору позивач вказує, що цей договір є неукладеним, у зв'язку з чим є некладеним п. 10.1 договору поставки від 18.11.2016.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 ЦК України).

В силу частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 ГК України).

Зазначені положення закону кореспондуються з приписами статті 638 ЦК України.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, зазначеної у постанові від 06.06.2012 у справі №6-46цс12, істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну.

Аналізуючи зміст договору договору поставки від 18.11.2016 на предмет закріплення в останньому обов'язкових умов договору купівлі-продажу колегія суддів враховує наступне.

Так, в розділі 1 договору сторонами визначено предмет договору - товар торгової марки "Смачний світ випічки", який підтверджується Свідоцтвом на знак якості для товарів і послуг №212399 від 10.06.2016 (пункт 1.1).

В пункті 1.2 деталізовано вид продукції - продукти харчування: кулінарія, випічка, кондитерські вироби.

У п.4.1. договору сторони домовились, що якість товару повинна відповідати санітарному законодавству та вимогам стандартів, забезпечувати безпеку життя, здоров'я споживачів, відповідати вимогам, прийнятим при поставках даного товару в Україні та забезпечувати його використання за прямим призначенням. Товар, що постачається має відповідати всім нормам та стандартам, встановленим в Україні для даної групи товарів та супроводжуватись необхідною документацією, підтверджуючою його якість.

Згідно з п.1.3. договору ціни і перелік товарів, що поставляються визначаються згідно з додатком №1 (специфікація), який узгоджується і підписується обома сторонами і є невід'ємною частиною цього договору.

За твердженням позивача ним не було підписано специфікацію до вказаного договору.

Втім колегія суддів не погоджується з віповідними доводами позовної заяви та апеляційної скарги та приймає до уваги встановлені господарським судом у межах справи №922/3890/17 обставини.

Так, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.08.2018 по справі №922/3890/17 було встановлено, що в матеріалах справи наявний додаток №1к до договору поставки від 18.11.2016 на 7 аркушах та лист ФЛП Кузнецової К.М. "Смачний світ випічки" на 2 аркушах, який підписаний обома сторонами.

Під час розгляду справи №922/3890/17 позивач посилався на те, що додаток №1к до договору поставки від 18.11.2016 є специфікацією до договору, однак не підписувався ним, позивачем підписано лише прайс-лист ФЛП Кузнецової К.М. "Смачний світ випічки", який не є специфікацією. Відповідач, шляхом обману, підписав специфікацію в односторонньому порядку та підпис позивача на прайс-листі видає за підписаною позивачем специфікацію до договору.

У справі №922/3890/17 ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.12.2017 було призначено технічну експертизу документів, на вирішення якої поставлено наступне питання: чи становлять наявні у справі аркуші документу (-ів) єдине ціле, а саме документ під назвою "Приложение №1 к договору поставки от 18.11.2016. Специфікація"? Проведення судової експертизи доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8А).

12.06.2018 до суду від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса. надійшов лист від 05.06.2018 №26382 (вх. №916Н) в якому зазначено, що станом на 31.05.2018 оплата за проведення експертизи позивачем не здійснена, в зв'язку з чим судова-технічна експертиза документів №26382 знята з провадження без виконання.

Таким чином, під час розгляду справи №922/3890/17 судом було встановлено, що позивачем не доведено непідписання ним документу під назвою "Приложение №1 к договору поставки от 18.11.2016. СПЕЦИФИКАЦИЯ". Твердження позивача про те, що цей документ не являє собою єдине ціле, а було створено шляхом штучного додавання аркушів з різних документів, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як роз'яснено п 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Оскільки під час розгляду господарським судом справи №922/3890/17 позивачем не було спростовано обставину підписання документу під назвою "Приложение №1 к договору поставки от 18.11.2016. СПЕЦИФИКАЦИЯ", колегія суддів вважає встановленим факт існування підписаної сторонами специфікації до договору поставки от 18.11.2016, а відтак і узгодження сторонами деталізованого переліку продукції та її ціни, як істотної умови договору поставки.

Дослідивши та проаналізувавши умови спірного договору, судом встановлено, що при укладенні договору сторонами дотримано всі вимоги щодо свободи волевиявлення, форми, наявності істотних умов, що передбачені вимогам цивільного та господарського законодавства. За таких обставин договір поставки від 18.11.2016 відповідає вимогам законодавства, доказів протилежного позивачем до суду не надано.

Доводи позивача, щодо непідтвердженості видатковими накладними №46768, 346841 обставини отримання продукції саме на підставі договору поставки від 18.11.2016 не мають правового значення при розгляді даної справи, оскільки стосуються питання виконання договору, та пов'язаних з цим спорів. Так, предмет доказування в даній справі обмежується дослідженням обставини узгодження сторонами в письмовому вигляді істотних умов договору поставки.

Досліджуючи зміст пункту 10.1 договору на відповідність вимогам законодавства колегія суддів зазначає таке.

В пункті 10.1 договору постачання сторонами викладене третейське застереження (третейська угода), яким передбачено що всі спори розглядаються в третейському суді при товарній біржі "Санвест" у третейського судді Николенко С.А.

Відповідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Згідно до ч. 6 ст. 12 Закону України "Про третейські суди" посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

Виходячи з вищевказаної норми закону, третейська угода є дійсною якщо договір укладений, що робить третейську угоду частиною договору.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції встановлені фактичні обставини справи на основі повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам та їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Лозінського Олега Валентиновича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2018 у справі №922/2508/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 06.02.2019.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя П.В. Тихий