ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року           м. Черкаси справа № 925/1286/18

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Кадусі Н.В., без участі представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в м. Черкаси, справу за позовом приватного підприємства «Спеціалізоване ремонтно-будівельне підприємство «Черкасиліфт» до комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради про стягнення 239932 грн. 64 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - приватне підприємство «Спеціалізоване ремонтно-будівельне підприємство «Черкасиліфт» звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради про стягнення, на підставі договору № 7ПЗ про надання послуг від 26.07.2018 року, 239932 грн. 64 коп. боргу та відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх обов’язків, визначених договором № 7ПЗ про надання послуг від 26.07.2018 року, щодо порядку розрахунків за виконані підрядні роботи.

Ухвалою суду від 10.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 925/1286/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідач в особі свого представника подав 17.01.2019 року клопотання про розгляд справи без його участі, у якому позов визнав в повному обсязі та просив розглянути справу без участі його представника.

Ухвалою суду від 17.01.2019 року підготовче провадження у справі № 925/1286/18 закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 17.01.2019 року позивач в особі свого представника позов з підстав і в розмірі, викладених у позовній заяві, підтримав і просив задовольнити повністю, в судове засідання 31.01.2019 року не з’явився, 24.01.2019 року подав клопотання про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 ст. 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст.ст. 233, 240 ГПК України, у судовому засіданні 31.01.2019 року судом було проголошено рішення без участі представників сторін у зв’язку з їхньою неявкою.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

26.07.2018 року між відповідачем – комунальним підприємством «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, як замовником, та позивачем – приватним підприємством «Спеціалізоване ремонтно-будівельне підприємство «Черкасиліфт», як постачальником, укладено договір про надання послуг № 7ПЗ (далі - Договір, а.с. 10-15), за умовами п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених Договором, постачальник зобов’язався надати, а замовник прийняти й оплатити постачальнику послуги з технічного обслуговування ліфтів (надалі - послуги) за переліком, графіком і за цінами, наведеному в додатках до Договору, які є невід’ємними частинами Договору, а також в обсягах, передбачених Договором.

Сторони погодили усі істотні умови договору, зокрема, домовилися про наступне:

п. 3.1.-3.2. – ціна Договору становить 1498229 грн. Ціна Договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін;

п. 4.2. – замовник здійснює оплату за послуги шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на умовах відстрочки платежу до 30 днів з моменту підписання уповноваженими представниками замовника і постачальника актів наданих послуг;

п. 4.3. – в платіжному дорученні на оплату наданих послуг замовник зобов’язаний вказувати період, за який сплачуються кошти. У разі недотримання цієї вимоги і за наявності заборгованості за надані послуги, кошти постачальником будуть зараховуватися в погашення заборгованості, починаючи з часу її виникнення;

п. 4.4. – оплата вважається здійсненою з моменту зарахування відповідно суми грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у реквізитах Договору;

п. 5.3. – за результатами наданих послуг, постачальник складає, підписує сам і надає до підпису замовнику 2 примірники акту наданих послуг. Останній протягом 1 робочого дня перевіряє цей акт та, у разі відсутності зауважень, підписує і повертає один примірник акта постачальнику, або надає постачальнику аргументовану відмову у підписі;

п. 5.4.- у разі не повернення замовником постачальнику підписаного, у визначені п. 5.3. Договору строки, акту наданих послуг, або не надання аргументованої відмови у підписанні, такий акт вважається підписаним з боку замовника, а послуги надані за актом підлягають оплаті на умовах Договору;

п.п. 6.1.1. п. 6.1. – замовник зобов’язується своєчасно та в повному обсязі сплатити за надані послуги;

п. 7.1. – у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов’язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами України або Договором;

п. 7.2. – замовник за затримку оплати отриманих послуг сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент нарахування пені, від суми неоплачених послуг за кожен день затримки;

п. 7.6. – сплата штрафних санкцій не звільняє сторону, яка їх сплатила від виконання прийнятих нею зобов’язань за Договором;

п.п. 10.1.-10.3. – Договір вважається укладеним і набирає чинності після його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Дія договору припиняється при настанні однієї з умов: а) повного виконання сторонами своїх зобов’язань за Договором; б) за згодою сторін; в) з інших підстав, передбачених чинним законодавством України. Закінчення терміну дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору;

п. 11.1. – всі зміни та доповнення до Договору оформлюються додатковими угодами до Договору

Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений їхніми печатками.

До Договору сторонами погоджені додатки: Додаток № 1.1. – Перелік послуг, Перелік робіт, які необхідно виконувати при регламентному (декадному) ремонті ліфтів, Додаток № 1.2. – Перелік послуг, Перелік робіт, які необхідно виконувати при місячному ремонті ліфтів, Додаток № 1.3 – Перелік робіт, які необхідно виконувати при здійсненні квартального ремонту ліфтів, Додаток № 2.1. – Графік надання послуг з регламентних (декадних) ремонтів ліфтів, Додаток № 2.2. – Графік надання послуг з місячних ремонтів ліфтів, Додаток 2.3. – Графік надання послуг з квартальних ремонтів ліфтів, Додаток № 3 – Реєстр місць надання, обсягів, ціни та вартості послуг (а. с. 16-48), які згідно п. 11.2. Договору є його невід’ємними частинами.

Із погодженого сторонами акту надання послуг № 3-7 ПЗ-10 за жовтень 2018 року вбачається, що позивачем надано послуги з повного технічного обслуговування 303-х ліфтів згідно технологічних процесів: 02300.00001Р, 02300.00004Р, 02300.00007Р на суму 208832,11 грн. з ПДВ, технічний огляд та регламентні роботи обладнання диспетчерських систем згідно КДП 204-12 Укр.225-92 на суму 31100,53 з ПДВ на загальну суму 239932,64 грн. Надані позивачем послуги прийняті відповідачем без зауважень, що підтверджується підписом уповноваженого представника та його печаткою на акті (а. с. 49).

Відповідач отримані від позивача послуги не оплатив, що стало підставою для звернення останнього із даним позовом до суду.

Отже, предметом спору у справі, що розглядається, є вимога позивача до відповідача про стягнення 239932 грн. 64 коп. боргу з оплати за надані послуги за жовтень 2018 року, даний спір виник у зв’язку із порушенням відповідачем своїх обов’язків з оплати наданих йому позивачем послуг за договором про надання послуг № 7ПЗ від 26.07.2018 року.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов’язань послуг, загальні положення про послуги визначені главою 63, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов’язання і договір – розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобов’язання, відповідальність за порушення зобов’язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України, правові наслідки порушення зобов’язання, відповідальність за порушення зобов’язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органами місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 ст. 11 ЦК України). Цивільні права та обов’язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина 3 статті 11 ЦК України).

Відповідно до статті 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

Згідно з статтею 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4.2. Договору, замовник здійснює оплату за послуги шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на умовах відстрочки платежу до 30 днів з моменту підписання уповноваженими представниками замовника і постачальника актів наданих послуг;

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свій обов'язок за Договором в повному обсязі, факт надання послуг та їх несплати відповідачем на суму 239932 грн. 64 коп. матеріалами справи підтверджено, відповідачем визнано в повному обсязі, а тому підлягає до стягнення в судовому порядку.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) – на будь якій стадії судового процесу;

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов’язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства, суд приймає визнання позову відповідачем, у зв’язку з чим, позовні вимоги щодо стягнення 239932 грн. 64 коп. основного боргу задовольняє у повному обсязі.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 3598,99 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 185, 191, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків», , місцезнаходження: 18005, м. Черкаси, вул. Надпільна, 330/5, р/р 3488 в ПАТ «Приватбанк» м. Черкаси, МФО 354347, на користь приватного підприємства «Спеціалізоване ремонтно-будівельне підприємство «Черкасиліфт», , місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Гетьмана Сагайдачного, 12/1, р/р 4400 в АТ «Укрсиббанк», МФО 351005 - 239932 грн. 64 коп. боргу, 3598 грн.99 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 07.02.2019 року.

Суддя В.М. Грачов