СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2019 р. Справа № 905/2389/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О. , суддя Шутенко І.А.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю представників:

від позивача -Шолохов А.Ф. - на підставі довіреності від 04.10.2018р.;

від відповідача - не з'явився;

від третіх осіб - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду розглянувши апеляційну скаргу Маріупольської міської ради, Донецька область, м. Маріуполь, (вх. №692 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2018р. у справі №905/2389/17 (головуючий суддя Чернова О.В., суддя Фурсова С.М., суддя Зекунова Е.В., ухвалене в Харків о 14:53год., повний текст рішення складено - 10.09.2018р.)

за позовом: Фізичної особи - підприємця Вашури Савелія Анатолійовича, Донецька область, м.Маріуполь, сел. Талаківка,

до відповідача: Маріупольської міської ради, Донецька область, м. Маріуполь,

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області, Донецька область, м. Краматорськ,

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради, Донецька область, м. Маріуполь,

про визнання права власності на самочинно збудовані будівлі та споруди "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташовані по АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИЛА:

18.10.2017р. Фізична особа - підприємець Вашура Савелій Анатолійович область звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване майно загальною вартістю 623900,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 10.08.2016р. між Фізичною особою - підприємцем Вашурою Савелієм Анатолійовичем та Маріупольською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення, створення озеленених територій загального користування. Як зазначав позивач, станом на 01.08.2017р. на орендованій земельній ділянці було облаштовано "ІНФОРМАЦІЯ_1", побудовані будівлі та споруди загального користування та для господарських потреб, Головне управління містобудування та архітектури Маріупольської міської ради листом від 15.09.2017р. № 0601-26/965-01 повідомило позивача про те, що виділена земельна ділянка знаходиться на території рекреаційної зони озеленених територій загального користування та в зоні охоронюваного ландшафту, що відповідає Генеральному плану міста Маріуполя та Плану зонування території міста Маріуполя, затверджених рішеннями Маріупольської міської ради від 21.02.2012р. № 6/16-1558 та від 18.06.2013р. №6/28-3210 відповідно.

В подальшому, 30.08.2017р. позивач звернувся з заявою до Управління державного архітектурно-будівельного контролю з вимогою ввести в експлуатацію самовільно збудовані у 2017 році будівлі, споруди та господарські об'єкти рекреаційного призначення, розташовані на орендованій земельній ділянці.

Листом від 01.09.2017р. № 243-20882-241 Управління державного архітектурно-будівельного контролю повідомило позивача про те, що згідно приписів статті 376 Цивільного кодексу України право власності на самовільно збудоване нерухоме майно може бути визнано за рішенням суду, після чого останнє приймається в експлуатацію відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011р. за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкту. Зазначене стало підставою для звернення позивача із розглядуваним позовом до господарського суду Донецької області.

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.09.2018р. у справі №905/2389/17 задоволено повністю позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Вашури Савелія Анатолійовича до Маріупольської міської ради, за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області, та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно збудовані будівлі та споруди "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташовані по АДРЕСА_1; визнано за Фізичною особою - підприємцем Вашурою Савелієм Анатолійовичем право власності на будівлі та споруди "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташовані по АДРЕСА_1, а саме: адміністративно - побутовий комплекс (А-2), адміністративно - побутовий комплекс (Б-2), госпблок (В-1), павільйон (Г-1), павільйон (Д-1), вольєр (Е-1), вольєр (Е1-1), вольєр (Е2-1), вольєр (Ж-1), вольєр (Ж1-1), вольєр (ЖІІ-1), вольєр (ЖІІІ-1), вольєр (ЖІV-1), вольєр (ЖV-1), вольєр (ЖVІ-1), туалет (ЖVІІ-1), сарай (З-1), сарай (И-1), сарай (К-1), сарай (Л-1), сарай (М-1), сарай (Н-1), сарай (О-1), госпблок (П-1), клітка (Р-1), клітка (Р1-1), клітка (РІІ-1), клітка (С-1), клітка (С1-1), клітка (СІІ-1), мавпятник (Т-1), клітка (Т1-1), госпблок (ТІІ-1), клітка (У-1), клітка (У1-1), клітка (УІІ-1), сарай (Ф-1), кафе (Х-2), бесідка (ХІ-1), бесідка (ХІІ-1), бесідка (ХІІІ-1), бесідка (ХІV-1), бесідка (ХV-1), бесідка (ХVІ-1), бесідка (ХVІІ-1), кафе (Ц-1), кафе (Ч-2), госпблок (Ш-2), бесідка (ШІ-1), бесідка (ШІІ-1), бесідка (ШІІІ-1), бесідка (ШІV-1), бесідка (ШV-1), бесідка (ШVІ-1), сторожа (ШVІІ-1), бесідка (ШVІІІ-1), бесідка (ШІХ-1), бесідка (ШХ-1), бесідка (ШХІ-1), кухня (Щ-2), сарай (Щ1-1), бесідка (ЩІІ-1), бесідка (ЩІІІ-1), клітка (Є-1), клітка (Ю-1), сарай (Я-1), бесідка (ЯІ-1), бесідка (ЯІІ-1), бесідка (ЯІІІ-1), бесідка (ЯІV-1), бесідка (ЯV-1), бесідка (ЯVІ-1), бесідка (ЯVІІ-1), бесідка (ЯVІІІ-1), бесідка (ЯІХ-1), музей (ЯХ-1), бесідка (ЯХІ-1), ворота (№10-14), огорожа (№1-9), озеро (І), фонтан (ІІ).

Відповідні висновки місцевого господарського суду з посиланням на положення статті 376 Цивільного кодексу України мотивовані тим, що здійснене позивачем самочинне будівництво на земельній ділянці, що знаходиться в оренді останнього, не порушує прав будь-яких інших осіб, та до того ж, питання прийняття в експлуатацію самочинного будівництва було предметом розгляду компетентного державного органу - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради, яким було рекомендовано звернутись позивачу до суду з відповідним позовом про визнання права власності на самочинно збудовані споруди та господарські об'єкти рекреаційного призначення, після чого звернутись до управління державного архітектурно- будівельного контролю Маріупольської міської ради для прийняття його в експлуатацію.

Маріупольська міська рада з рішенням суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2018р. у справі №905/2389/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до прийняття рішення у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов до передчасного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач обійшов процедуру прийняття об'єкту до експлуатації, яка повинна здійснюватись відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №461, дозволів на будівництво від міської ради не отримував, об'єкти самочинного будівництва знаходяться в рекреаційній зоні без отримання відповідних висновків та без отримання декларації про початок прийняття об'єкту до експлуатації та без декларації про готовність об'єкту до експлуатації.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Маріупольської міської ради на рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2018р. у справі №905/2389/17; встановлено позивачу та третім особам у справі строк до 11.12.2018р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання та призначено справу до розгляду на 19.12.2018р.

12.12.2018р. Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради подано до апеляційного господарського суду клопотання (вх.2277), в якому просить суд провести розгляд справи без участі його представника, також зазначає, що доводи апеляційної скарги Маріупольської міської ради підтримує в повному обсязі.

18.12.2018р. позивачем подано до апеляційного господарського суду заперечення на апеляційну скаргу Маріупольської міської ради (вх.№2472), в яких просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Маріупольської міської ради, рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2018р. у справі №905/2389/17 залишити без змін.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2018р. у зв'язку із відрядженням судді Шутенко І.А., для розгляду справи № 905/2389/17 сформовано склад колегії суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д.

19.12.2018р. засобами електронного зв'язку апелянтом направлено на електронну адресу апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із зайнятістю його представника в іншому судовому засіданні, вказане клопотання не засвідчено електронним підписом, про що уповноваженими особами Східного апеляційного господарського суду складений акт від 19.12.2018р. №13-42/152.

Відповідно до пункту 1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, погодженої Вищим господарським судом України листом від 19.02.2013р. №01-17/315/384/13 та затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20.02.2013р., документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних.

Враховуючи ту обставину, що клопотання апелянта надіслано на електронну адресу апеляційного господарського суду без засвідчення його електронним підписом, апеляційним господарським судом вказане клопотання не розглядалось.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2017р. оголошено в судовому засіданні перерву до 30.01.2019р.

23.01.2018р. позивачем подано до апеляційного господарського суду додаткові документи, а саме: лист Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради від 21.01.2019р. №30.8-557-30.1 (вх.№744).

Судова колегія не приймає вказаний лист до розгляду, оскільки апеляційним господарським судом в силу приписів Господарського процесуального кодексу України переглядаються виключно ті обставини, які були предметом розгляду місцевого господарського суду.

23.01.2019р. засобами електронного зв'язку апелянтом направлено на електронну адресу апеляційного господарського суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, вказане клопотання не засвідчено електронним підписом, про що уповноваженими особами Східного апеляційного господарського суду складений акт від 23.01.2019р. №13-42/50.

Відповідно до пункту 1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, погодженої Вищим господарським судом України листом від 19.02.2013р. №01-17/315/384/13 та затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20.02.2013р., документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних.

Враховуючи ту обставину, що клопотання апелянта надіслано на електронну адресу апеляційного господарського суду без засвідчення його електронним підписом, апеляційним господарським судом вказане клопотання не розглядалось.

28.01.2019р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (вх.№884), в якому просить суд провести судове засідання призначене на 30.01.2019р. о 15:00год. в режимі відеоконференції; проведення відеоконференції доручити Орджонікідзевському районному суду м.Маріуполя Донецької області (87505, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Перемоги,6) або Приморському районному суду м. Маріуполя Донецька область (87525, Донецька область, м.Маріуполь, пр-т. Будівельників, 52-а).

Крім того, з метою своєчасного забезпечення проведення відеоконференції, уникнення будь-яких затримок внаслідок поштового пересилання, апелянт просить суд надіслати копію ухвали про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції на електронну пошту .

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 28.01.2019р. у зв'язку із лікарняним судді Гези Т.Д., для розгляду справи № 905/2389/17 сформовано склад колегії суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.01.2019р. відмовлено Маріупольській міській раді в задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 30.01.2019р. представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2018р. у справі №905/2389/17 залишити без змін.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, що інші представники сторін були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановленого господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 10.08.2016р. між Маріупольською міською радою (надалі - орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Вашурою Савелієм Анатолійовичем (надалі - орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки (надалі - договір т.1 а.с.51-56), відповідно до умов якого орендодавець, відповідно до рішення Маріупольської міської ради від 28.07.2016р. №7/9-606, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) (пункт 1.1. договору).

В оренду передається земельна ділянка площею 3,4372 га (пункт 1.2. договору).

Умовами пункту 3.1. договору визначено, що договір укладено на 10 (десять) років з моменту державної реєстрації права оренди.

Розділом 4 Договору визначено умови орендної плати та порядок її плати.

Згідно з пунктом 5.1. договору, земельна ділянка передається в оренду з метою та цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення (створення озеленених територій загального користування).

За приписами пункту 9.1.2. договору, орендар має право за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку житлові, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі, споруди та заклади, багаторічні насадження.

Цей договір набуває чинності відповідно до статей 3,4,5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" після його підписання сторонами та державної реєстрації (пункт 14.2. договору).

На підставі акту приймання - передачі земельної ділянки Фізичною особою - підприємцем Вашурою Савелієм Анатолійовичем було прийнято від Маріупольської міської ради в користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 3,4372 га. (т.1 а.с.59).

16.03.2017р. ФОП Вашурою С.А. було направлено до Головного управління містобудівництва і архітектури Маріупольської міської ради лист, в якому зазначав, що є власником приватного зоопарку, розташованого в с. Сартана м.Маріуполь, з 13.04.2014р. розпочато проведення Антитерористичної операції та с. Сартана та с.Талаковка опинились в зоні проведення АТО. Отже, у зв'язку із настанням форс-мажорних обставин, всі тварини, в екстреному порядку були евакуйовані з вказаного селиша та на даний час знаходяться на виділеній на підставі договору оренди земельній ділянці, у зв'язку із чим позивач просив розробити проект та містобудівний розрахунок для будівництва зоопарку на орендованій земельній ділянці (т.1 а.с.122).

Листом від 21.07.2017р. ФОП Вашура С.А. звернувся до Маріупольської міської ради з пропозицією розглянути на сесії міської ради можливість внесення змін до плану зонування території (зонінг) м. Маріуполя з метою його корегування, пов'язаною з розміщенням на орендованій земельній ділянці зони Р-3 та ІК-5 зоологічного ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.117).

08.08.2017р. відповідачем було направлено на адресу позивача лист-відповідь №30-17672-30.1, в якому було повідомлено, що за результатами розгляду його звернення , головним управлінням містобудування та архітектури міської ради для вирішення даного питання було направлено лист на адресу розробника містобудівної документації м. Маріуполя з проханням передбачити розміщення зоологічного ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельній ділянці у м. Маріуполі (т.1 а.с.121).

Крім того, 30.08.2017р. ФОП Вашурою С.А. було направлено на адресу Головного управління містобудівництва і архітектури Маріупольської міської ради лист, в якому просив надати довідку про відповідність місця розташування об'єктів рекреаційного призначення ФОП Вашури С.А. вимогам державних будівельних норм (т.1 а.с.123).

Також, листом від 30.08.2017р. ФОП Вашура С.А. звернувся до Державного архітектурного контролю Маріупольської міської ради з проханням ввести до експлуатації самочинно збудовані у 2017 році будівлі, споруди та господарські об'єкти рекреаційного призначення, що розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться у поймі ріки по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.127).

Відповідно до технічного паспорту на громадський будинок не житлова будівля від 01.09.2017р., виданого позивачу - ФОП Вашурі С.А., самозбудованими об'єктами на земельній ділянці по АДРЕСА_1 є: адміністративно - побутовий комплекс (А-2), адміністративно - побутовий комплекс (Б-2), госпблок (В-1), павільйон (Г-1), павільйон (Д-1), вольєр (Е-1), вольєр (Е1-1), вольєр (Е2-1), вольєр (Ж-1), вольєр (Ж1-1), вольєр (ЖІІ-1), вольєр (ЖІІІ-1), вольєр (ЖІV-1), вольєр (ЖV-1), вольєр (ЖVІ-1), туалет (ЖVІІ-1), сарай (З-1), сарай (И-1), сарай (К-1), сарай (Л-1), сарай (М-1), сарай (Н-1), сарай (О-1), госпблок (П-1), клітка (Р-1), клітка (Р1-1), клітка (РІІ-1), клітка (С-1), клітка (С1-1), клітка (СІІ-1), мавпятник (Т-1), клітка (Т1-1), госпблок (ТІІ-1), клітка (У-1), клітка (У1-1), клітка (УІІ-1), сарай (Ф-1), кафе (Х-2), бесідка (ХІ-1), бесідка (ХІІ-1), бесідка (ХІІІ-1), бесідка (ХІV-1), бесідка (ХV-1), бесідка (ХVІ-1), бесідка (ХVІІ-1), кафе (Ц-1), кафе (Ч-2), госпблок (Ш-2), бесідка (ШІ-1), бесідка (ШІІ-1), бесідка (ШІІІ-1), бесідка (ШІV-1), бесідка (ШV-1), бесідка (ШVІ-1), сторожа (ШVІІ-1), бесідка (ШVІІІ-1), бесідка (ШІХ-1), бесідка (ШХ-1), бесідка (ШХІ-1), кухня (Щ-2), сарай (Щ1-1), бесідка (ЩІІ-1), бесідка (ЩІІІ-1), клітка (Є-1), клітка (Ю-1), сарай (Я-1), бесідка (ЯІ-1), бесідка (ЯІІ-1), бесідка (ЯІІІ-1), бесідка (ЯІV-1), бесідка (ЯV-1), бесідка (ЯVІ-1), бесідка (ЯVІІ-1), бесідка (ЯVІІІ-1), бесідка (ЯІХ-1), музей (ЯХ-1), бесідка (ЯХІ-1), ворота (№10-14), огорожа (№1-9), озеро (І), фонтан (ІІ) (т.1 а.с.10-18).

01.09.2017р. Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради було направлено на адресу позивача лист №24.3-20882-24.1, в якому за результатами розгляду його звернення щодо прийняття в експлуатацію самочинно збудованих споруд та господарських об'єктів рекреаційного призначення розташованих у поймі ріки по АДРЕСА_1 було повідомлено, що відповідно до вимог статті 376 Цивільного кодексу України, право власності на самочинно збудоване майно може бути визнано за рішенням суду.

Відповідно до вимог пункту 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта.

Таким чином, з урахуванням вищевказаних норм, позивачу було рекомендовано звернутись до суду з відповідним позовом про визнання права власності на самочинно збудовані споруди та господарські об'єкти рекреаційного призначення, після чого звернутись до управління державного архітектурно- будівельного контролю Маріупольської міської ради для прийняття його в експлуатацію (т.1 а.с.19).

Крім того, 15.09.2017р. Головним управлінням містобудування і архітектури Маріупольської міської ради було направлено на адресу позивача лист №0601-26/965-01, в якому його було повідомлено про те, що надана земельна ділянка знаходиться на території рекреаційної зони озеленених територій загального користування Р-3 та у зоні охоронного ландшафту ІК-5, що відповідає Генеральному плану м. Маріуполя та Плану зонування території міста Маріуполя (т.1 а.с.124-126).

18.10.2017р. Фізична особа - підприємець Вашура Савелій Анатолійович область звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Маріупольської міської ради (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 02.07.2018р.) про визнання права власності на самочинно збудовані будівлі та споруди "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташовані по АДРЕСА_1, а саме: адміністративно - побутовий комплекс (А-2), адміністративно - побутовий комплекс (Б-2), госпблок (В-1), павільйон (Г-1), павільйон (Д-1), вольєр (Е-1), вольєр (Е1-1), вольєр (Е2-1), вольєр (Ж-1), вольєр (Ж1-1), вольєр (ЖІІ-1), вольєр (ЖІІІ-1), вольєр (ЖІV-1), вольєр (ЖV-1), вольєр (ЖVІ-1), туалет (ЖVІІ-1), сарай (З-1), сарай (И-1), сарай (К-1), сарай (Л-1), сарай (М-1), сарай (Н-1), сарай (О-1), госпблок (П-1), клітка (Р-1), клітка (Р1-1), клітка (РІІ-1), клітка (С-1), клітка (С1-1), клітка (СІІ-1), мавпятник (Т-1), клітка (Т1-1), госпблок (ТІІ-1), клітка (У-1), клітка (У1-1), клітка (УІІ-1), сарай (Ф-1), кафе (Х-2), бесідка (ХІ-1), бесідка (ХІІ-1), бесідка (ХІІІ-1), бесідка (ХІV-1), бесідка (ХV-1), бесідка (ХVІ-1), бесідка (ХVІІ-1), кафе (Ц-1), кафе (Ч-2), госпблок (Ш-2), бесідка (ШІ-1), бесідка (ШІІ-1), бесідка (ШІІІ-1), бесідка (ШІV-1), бесідка (ШV-1), бесідка (ШVІ-1), сторожа (ШVІІ-1), бесідка (ШVІІІ-1), бесідка (ШІХ-1), бесідка (ШХ-1), бесідка (ШХІ-1), кухня (Щ-2), сарай (Щ1-1), бесідка (ЩІІ-1), бесідка (ЩІІІ-1), клітка (Є-1), клітка (Ю-1), сарай (Я-1), бесідка (ЯІ-1), бесідка (ЯІІ-1), бесідка (ЯІІІ-1), бесідка (ЯІV-1), бесідка (ЯV-1), бесідка (ЯVІ-1), бесідка (ЯVІІ-1), бесідка (ЯVІІІ-1), бесідка (ЯІХ-1), музей (ЯХ-1), бесідка (ЯХІ-1), ворота (№10-14), огорожа (№1-9), озеро (І), фонтан (ІІ) загальною вартістю 623900,00грн. (т.1 а.с.3-33, т.2 а.с.28-29).

Рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2018р. у даній справі позовні вимоги задоволено повністю, з підстав викладених вище (т.2 а.с.86-90).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом спору у даній справі є визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а, отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Конституції України, Цивільного кодексу України та інших законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до частиною 4 статті 13 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Згідно з частиною 4 статті 41 Основного закону та частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України право приватної власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено захист прав існуючого власника, право власності якого не визнається або оспорюється іншою особою, в той час як позивач у спорі про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, не будучи власником спірного об'єкта нерухомості, звертається до суду з метою набуття права власності на таке майно, тобто визнання в судовому порядку права власності на річ за загальним правилом є способом захисту наявного цивільного права, а не підставою для його виникнення.

Згідно з частиною 1 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 2 вказаної статті чітко передбачено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Однак, в окремих випадках стаття 376 Цивільного кодексу України передбачає можливість визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно в разі наявності обставин, передбачених частинами третьою, п'ятою цієї статті.

Так, відповідно до частини 3 статті 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

При цьому, частиною 5 цієї статті визначено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

З вказаної правової норми вбачається, що право власності на самочинне будівництво може бути визнано за умови відведення для цієї мети в установленому порядку забудовнику земельної ділянки або якщо особа, яка здійснила таке будівництво, отримає в установленому порядку земельну ділянку розташовану під збудованим нерухомим об'єктом, такого цільового призначення, яке передбачає можливість будівництва на ній відповідного об'єкту, а також за умови відсутності заперечень з боку власника земельної ділянки (частина 4 статті 376 Цивільного кодексу України) та відсутності порушення в результаті самочинної забудови прав інших осіб.

При цьому, зі змісту частини 5 статті 376 Цивільного кодексу України вбачається, що при вирішенні справ за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, потрібно встановити усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Згідно з пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта.

Технічне обстеження проводиться суб'єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно з Законом України "Про архітектурну діяльність" одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат (далі - виконавці).

Таким чином, законодавством передбачено особливий порядок визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за рішенням суду, яке не звільняє позивача від обов'язку прийняття об'єкту в експлуатацію у встановленому порядку.

Як вірно встановленого господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем було здійснено самочинне будівництво "ІНФОРМАЦІЯ_1" на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 3,4372 га, яка перебуває у користуванні останнього на підставі договору оренди земельної ділянки від 20.08.2016р., укладеного між позивачем та відповідачем, цільове призначення якої є будівництво та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення (створення озеленених територій загального користування).

Відповідно до технічного паспорту на громадський будинок не житлова будівля від 01.09.2017р., виданого позивачу - ФОП Вашурі С.А., самозбудованими об'єктами на земельній ділянці по АДРЕСА_1 є: адміністративно - побутовий комплекс (А-2), адміністративно - побутовий комплекс (Б-2), госпблок (В-1), павільйон (Г-1), павільйон (Д-1), вольєр (Е-1), вольєр (Е1-1), вольєр (Е2-1), вольєр (Ж-1), вольєр (Ж1-1), вольєр (ЖІІ-1), вольєр (ЖІІІ-1), вольєр (ЖІV-1), вольєр (ЖV-1), вольєр (ЖVІ-1), туалет (ЖVІІ-1), сарай (З-1), сарай (И-1), сарай (К-1), сарай (Л-1), сарай (М-1), сарай (Н-1), сарай (О-1), госпблок (П-1), клітка (Р-1), клітка (Р1-1), клітка (РІІ-1), клітка (С-1), клітка (С1-1), клітка (СІІ-1), мавпятник (Т-1), клітка (Т1-1), госпблок (ТІІ-1), клітка (У-1), клітка (У1-1), клітка (УІІ-1), сарай (Ф-1), кафе (Х-2), бесідка (ХІ-1), бесідка (ХІІ-1), бесідка (ХІІІ-1), бесідка (ХІV-1), бесідка (ХV-1), бесідка (ХVІ-1), бесідка (ХVІІ-1), кафе (Ц-1), кафе (Ч-2), госпблок (Ш-2), бесідка (ШІ-1), бесідка (ШІІ-1), бесідка (ШІІІ-1), бесідка (ШІV-1), бесідка (ШV-1), бесідка (ШVІ-1), сторожа (ШVІІ-1), бесідка (ШVІІІ-1), бесідка (ШІХ-1), бесідка (ШХ-1), бесідка (ШХІ-1), кухня (Щ-2), сарай (Щ1-1), бесідка (ЩІІ-1), бесідка (ЩІІІ-1), клітка (Є-1), клітка (Ю-1), сарай (Я-1), бесідка (ЯІ-1), бесідка (ЯІІ-1), бесідка (ЯІІІ-1), бесідка (ЯІV-1), бесідка (ЯV-1), бесідка (ЯVІ-1), бесідка (ЯVІІ-1), бесідка (ЯVІІІ-1), бесідка (ЯІХ-1), музей (ЯХ-1), бесідка (ЯХІ-1), ворота (№10-14), огорожа (№1-9), озеро (І), фонтан (ІІ) (т.1 а.с.10-18).

Відповідно до технічного висновку, складеного ТОВ "Азов - Гаррет" на замовлення позивача, при проведенні обстеження технічного стану будівель і споруд "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1 дефектів і пошкодження будівельних конструкцій не виявлено. Аналіз отриманих результатів дозволяє зробити оцінку технічного стану конструкцій об'єктів дослідження та визначити їх технічний стан як задовільний, ІІ категорії технічного стану. Будівлі та споруди "ІНФОРМАЦІЯ_1" в цілому відповідають будівельним нормам і правилам України (т.1 а.с.20-29).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, місцевим господарським судом на підставі ухвали господарського суду Донецької області від 02.04.2018р., у зв'язку із відсутністю актів прийняття в експлуатацію вищевказаних об'єктів та іншої будівельно-технічної документації, з метою з'ясування відповідності цих об'єктів нормативно-правовим актам у галузі будівництва та дійсної вартості було призначено судову будівельно-технічну експертизу (т.1 а.с.216-219).

За результатами проведеного експертного дослідження, 21.06.2018р. Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України було надіслано на адресу господарського суду Донецької області висновок судової будівельно - технічної експертизи №1027-2019 від 14.06.2018р. (т.2 а.с.32-52), з якого вбачається, що порушень вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва (містобудівні, протипожежні, санітарно-гігієнічні тощо) при обстежені самочинного будівництва - "ІНФОРМАЦІЯ_1" не виявлено, ступень будівельної готовності об'єктів самочинного будівництва - будівлі та споруди "ІНФОРМАЦІЯ_1" складає 100%, стан будівель та споруд задовільний (технічний стан - ІІ).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вказаний висновок є належним та допустимим доказом у розумінні статей 76 та 77 Господарського процесуального кодексу України, який свідчить про відповідність самочинно збудованих позивачем об'єктів вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва.

Крім того, як вірно встановлено господарським судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів які б свідчили про порушення прав інших осіб в результаті самочинної забудови.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про те, що здійснене позивачем самочинне будівництво на земельній ділянці, що знаходиться в оренді останнього, не порушує прав будь-яких інших осіб, та до того ж, питання прийняття в експлуатацію самочинного будівництва було предметом розгляду компетентного державного органу - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради, яким було рекомендовано звернутись позивачу до суду з відповідним позовом про визнання права власності на самочинно збудовані споруди та господарські об'єкти рекреаційного призначення, після чого звернутись до управління державного архітектурно- будівельного контролю Маріупольської міської ради для прийняття його в експлуатацію.

Крім того, судова колегія зауважує, що під час розгляду справи місцевим господарським судом відповідач будучи обізнаним про наявність самочинно збудованих позивачем об'єктів на земельній ділянці, яка була надана йому в оренду, не звертався до суду з зустрічним позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особи - підприємця Вашури Савелія Анатолійовича про визнання права власності на самочинно збудовані будівлі та споруди "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташовані по АДРЕСА_1, а саме: адміністративно - побутовий комплекс (А-2), адміністративно - побутовий комплекс (Б-2), госпблок (В-1), павільйон (Г-1), павільйон (Д-1), вольєр (Е-1), вольєр (Е1-1), вольєр (Е2-1), вольєр (Ж-1), вольєр (Ж1-1), вольєр (ЖІІ-1), вольєр (ЖІІІ-1), вольєр (ЖІV-1), вольєр (ЖV-1), вольєр (ЖVІ-1), туалет (ЖVІІ-1), сарай (З-1), сарай (И-1), сарай (К-1), сарай (Л-1), сарай (М-1), сарай (Н-1), сарай (О-1), госпблок (П-1), клітка (Р-1), клітка (Р1-1), клітка (РІІ-1), клітка (С-1), клітка (С1-1), клітка (СІІ-1), мавпятник (Т-1), клітка (Т1-1), госпблок (ТІІ-1), клітка (У-1), клітка (У1-1), клітка (УІІ-1), сарай (Ф-1), кафе (Х-2), бесідка (ХІ-1), бесідка (ХІІ-1), бесідка (ХІІІ-1), бесідка (ХІV-1), бесідка (ХV-1), бесідка (ХVІ-1), бесідка (ХVІІ-1), кафе (Ц-1), кафе (Ч-2), госпблок (Ш-2), бесідка (ШІ-1), бесідка (ШІІ-1), бесідка (ШІІІ-1), бесідка (ШІV-1), бесідка (ШV-1), бесідка (ШVІ-1), сторожа (ШVІІ-1), бесідка (ШVІІІ-1), бесідка (ШІХ-1), бесідка (ШХ-1), бесідка (ШХІ-1), кухня (Щ-2), сарай (Щ1-1), бесідка (ЩІІ-1), бесідка (ЩІІІ-1), клітка (Є-1), клітка (Ю-1), сарай (Я-1), бесідка (ЯІ-1), бесідка (ЯІІ-1), бесідка (ЯІІІ-1), бесідка (ЯІV-1), бесідка (ЯV-1), бесідка (ЯVІ-1), бесідка (ЯVІІ-1), бесідка (ЯVІІІ-1), бесідка (ЯІХ-1), музей (ЯХ-1), бесідка (ЯХІ-1), ворота (№10-14), огорожа (№1-9), озеро (І), фонтан (ІІ).

Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта щодо того, що позивачем не було дотримано процедури прийняття об'єкту до експлуатації відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011р., як такі, що ґрунтуються на вільному тлумаченні норм законодавства, оскільки порядок набуття права власності на самочинне будівництво передбачений статтею 376 Цивільного кодексу України, застосовується у випадках, коли загальний порядок будівництва був порушений.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2018р. у справі №905/2389/17 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Маріупольської міської ради залишити без задоволення .

Рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2018р. у справі №905/2389/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2019р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя І.А. Шутенко