ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2019 р. Справа№ 910/11420/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

за участю представників: не викликались

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району міста Києва

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2018

у справі № 910/11420/18 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпел Гріффін Груп»

до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району міста Києва

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення основного боргу в сумі 24 000 грн. за надані за договором № 04/09 від 04.09.2017 , але неоплачені послуги, 3 % річних в сумі 471,45 грн. та пені в сумі 3 904,45 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.11.2018 позов задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем свого обов'язку по оплаті наданих за спірним договором послуг.

При цьому, при вирішення спору сторін по суті суд першої інстанції зазначив про те, що:

- на підтвердження факту надання спірних послуг позивачем надано копію акту надання послуг № 2967 від 15.11.2017, який містить перелік наданих послуг, їх вартість, посилання на договір, найменування юридичних осіб, підписи осіб, які надають та отримують послуги, підписаний відповідачем без заперечень та зауважень, в графі затвердження містить підпис директора відповідача та відбиток його печатки, з огляду на що заперечення відповідача щодо наданих позивачем послуг є необґрунтованими;

- додана відповідачем до відзиву доповідна записка від 20.11.2017 не приймається судом як належний доказ, оскільки не містить жодних відомостей щодо договору та акту, надання послуг за якими заперечується відповідачем. Крім того, відповідачем не надано жодних документів в підтвердження наявності повноважень у майстра дільниці №8 Лаш Л.А. на підписання доповідної записки від імені відповідача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Шевченківського району міста Києва звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2018 по справі № 910/11420/18 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив про те, що спірне рішення ухвалено судом першої інстанції за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої визнав встановленими, за невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, а також з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вказаної позиції відповідач послався на ті саме обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, а саме на те, що акт надання послуг № 2967 від 15.11.2017 на суму 24 000 грн. директором відповідач не підписувався.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2018 апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району міста Києва передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Калатай Н.Ф., суддів: Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою від 14.12.2018 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф., Мартюк А.І., Зубець Л.П.:

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2018 у справі № 910/11420/18;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 29.12.2018;

- учасникам судового процесу роз'яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- учасникам роз'яснено, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

29.12.2019 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з посиланням на те, що апелянтом ще в першій інстанції не надано належних та допустимих доказів того, що його директор спірний акт не підписувався, а його печатку було використано неправомірно.

Станом на 31.01.2019 відзивів, пояснень та клопотань до суду не надходило.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у цьому випадку 176 200 грн. (1 762 грн.*100).

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (глава 1. Апеляційне провадження Розділу IV ГПК України - прим суду).

Частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762*100=176 200 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді справи № 910/11420/18 колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої за 176 200 грн., тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

За правилом ч. 2 ст. 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п'ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 273 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2018 у справі № 910/11420/18 відкрито 14.12.2018, а розгляд справи в суді апеляційної інстанції розпочався, з урахуванням вихідних та святкових днів з 02.01.2019, апеляційна скарга має бути розглянута по 13.02.2019 включно.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

04.09.2017 позивач як виконавець та відповідач як замовник уклали договір № 04/09 (далі Договір) (а.с. 12-14), відповідно до умов якого позивач зобов'язується надати відповідачу послуги з прибирання території парку ім. Пушкіна у Шевченківському районі м. Києва (код 90610000- 6 згідно ДК 021:2015 (СРV)), а відповідач - прийняти ці послуги та сплатити за них на умовах даного договору.

В п. 2.1 Договору сторонами погоджено обсяг надання послуг - прибирання території парку ім. Пушкіна у Шевченківському районі м. Києва вздовж паркових доріжок із заглибленням від доріжок до 20 метрів. Довжина доріжок 2,5 км. (ширина 3 м), площа доріжок - 2,17 га; прибирання сміття з залізобетонних урн - 40 шт.

Відповідно до пункту 1.3 Договору, зі змінами, внесеними додатковою угодою № 1 від 31.10.2017 (а.с. 15), загальна вартість Договору складає 192 000,00 грн., з яких: з бюджетного рахунку № 8925 - 89 600,00 грн.; з госпрозрахункового рахунку - 102 400,00 грн.

Оплата за надані послуги здійснюється відповідачем на підставі акту приймання наданих послуг до 20 числа місяця, наступного за звітним (п. 3.1 Договору).

Згідно з п. 7.1 Договору цей договір вступає у дію з моменту його підписання та діє до 31.12.2017, а в частині розрахунків - до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

З матеріалів справи слідує, що на виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 113 600 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи належним чином засвідченими копіями актів надання послуг № 2486 від 30.09.2017 на суму 41 600 ,00 грн., № 2809 від 31.10.2017 на суму 48 000,00 грн. та №2967 від 15.11.2017 на суму 24 000,00 грн. (а.с. 16, 17, 56).

Послуги, надані згідно з актами надання послуг № 2486 від 30.09.2017 на суму 41 600 ,00 грн., № 2809 від 31.10.2017 на суму 48 000,00 грн. позивач оплатив у повному обсязі, що сторонами не заперечується.

08.02.2018 позивач направив на відповідачу претензію вих. №4213/02/18 від 06.02.2018 (а.с. 18-19), в якій вимагав сплатити заборгованість за надані послуги на суму 24 000,00 грн. за актом надання послуг №2967 від 15.11.2017.

На вказану претензію відповідач відповів листом вих. №236-385 від 13.03.2018 (а.с. 24), в якому відмовив у задоволенні претензії позивача, посилаючись на те, що з жовтня 2017 року послуги позивачем не надавались, а акт надання послуг №2967 від 15.11.2017 уповноваженою особою відповідача не підписувався.

27.03.2018 позивач направив на адресу відповідача вимогу вих. №4278/03/18 від 20.03.2018 (а.с. 25-26) про сплату заборгованості у сумі 24 000,00 грн. за надані послуги згідно з актом надання послуг №2967 від 15.11.2017, яку відповідач отримав 28.03.2018, проте відповідач відповіді не надав, заборгованість не сплатив, наслідком чого і стало звернення позивача до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції визнав майнові вимоги позивача про стягнення вартості послуг обґрунтованими і задовольнив позовні вимоги позивача, стягнувши з відповідача грошові кошти в сумі 24 000,00 грн., з чим колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 ст. 903 ЦК України встановлює, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог про стягнення вартості наданих за актом надання послуг № 2967 від 15.11.2017 послуг, відповідач посилається на те, що вказаний акт уповноваженою особою відповідача не затверджувався та відповідач у листопаді 2017 року послуг за договором № 04/09 від 04.09.2017 не отримував.

Водночас колегія суддів погоджується з судом першої інстанції в тому, що акт надання послуг № 2967 від 15.11.2017 є належним доказом надання спірних послуг, оскільки містить перелік наданих послуг, їх вартість, посилання на договір, найменування юридичних осіб, підписи осіб, які надають та отримують послуги, підписаний відповідачем без заперечень та зауважень і в графі затвердження містить підпис директора відповідача та відбиток його печатки, а також в тому, що додана відповідачем до відзиву доповідна записка від 20.11.2017 не є належним доказом, оскільки не містить жодних відомостей щодо договору та акту, надання послуг за якими заперечується відповідачем, та підписана майстром дільниці №8 Лаш Л.А., доказів наявності повноважень на підписання якої від імені відповідача останнім не надано.

Докази того, що печатку відповідача було використано неправомірно, відповідачем суду також не надано.

З огляду на викладені вище обставини, враховуючи, що відповідачем факт неоплати спірного акту не заперечується, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 24 000,00 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 3 904,45 грн. колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

В силу ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем обов'язку оплатити надані за Договором послуги, є підстави для застосування встановленої вказаним договором та законодавством відповідальності.

За умовами п. 4.2. Договору, в разі порушення з вини відповідача строків перерахування платежів, передбачених цим договором, за надані послуги відповідач сплачує позивачу за кожен день прострочення пеню, розмір якої обчислюється від суми простроченого платежу, з розрахунку двох облікових ставок НБУ, діючих в період, за який сплачується пеня.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 3 904,45 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення цих позовних вимог залишається без змін.

Частина 2 ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги про стягнення 3 % річних в сумі 471,45 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення цих позовних вимог залишається без змін.

Крім того, слід зазначити про те, що позивачем у позові визначено й суму інфляційних втрат за порушення строку виконання спірного зобов'язання, проте в прохальній частині позовної заяви позивачем не заявлено до стягнення вказану суму інфляційних нарахувань.

Водночас з огляду на приписи статті 237 ГПК України, згідно з якими при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, враховуючи, що позивачем у прохальній частині позовної заяви не заявлено до стягнення нараховані на суму заборгованості інфляційні втрати у сумі 873,07 грн., вказані вимоги судом першої інстанції правомірно розглянуті на були.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району міста Києва задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2018 у справі № 910/11420/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України всі судові витрати по справі, в тому числі і за звернення з апеляційною скаргою, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2018 у справі № 910/11420/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2018 у справі № 910/11420/18 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/11420/18.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець