ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.02.2019 Справа № 905/2317/18 Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Поліщук А.І розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Краматорське автотранспортне підприємство 11410" до Комунального підприємства "Слов'янське тролейбусне управління" Слов'янської міської ради про стягнення вартості за відновлювальний ремонт у загальному розмірі 39320 грн. 94 коп.,-

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за ордером);

від відповідача не зявились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Краматорське автотранспортне підприємство 11410" (далі - ПрАТ «Краматорське АТП-11410») звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Комунального підприємства "Слов'янське тролейбусне управління" Слов'янської міської ради (далі - КП «СТРУ») про стягнення вартості відновлювального ремонту автобусу реєстраційний №АН8448ІХ в сумі 38670 грн. 94 коп., плату за проведення оцінки в сумі 650,00 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.12.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/2317/18, підготовче судове засідання призначено на 10.01.2019.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.01.2019 відкладено підготовче засідання на 24.01.2019.

11.01.2019 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.01.2019 закрито підготовче провадження у справі № 905/2317/18 та призначено розгляд справи по суті на 12.02.2019.

31.01.2019 на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, свою позиції по суті заявлених вимог виклав у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

За висновками суду, відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи з урахуванням наступних обставин.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2018 року о 17 год. 35 хв. начальник служби енергогосподарства КП «СТРУ» ОСОБА_2, будучи посадовою особою відповідальною за стан та утримання тролейбусної контактної мережі, допустив обрив електричного кабелю над проїзною частиною в районі перехрестя вулиць Шовковична та Університетська м.Словянська Донецької області, та не вжив заходів щодо своєчасного обмеження або заборони руху, в результаті чого транспортний засіб ПрАТ «Краматорське АТП-11410» автобус MAN GELERIS HDC3 реєстраційний №АН8448ІХ, отримав механічні ушкодження.

Постановою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26.04.2018 (провадження №3/243/536/2018, справа №243/961/18) ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 (Кодекс України про адміністративні правопорушення, далі - КУпАП) та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу.

Таким чином, обставини щодо завдання шкоди ПрАТ «Краматорське АТП-11410» внаслідок вчинення адміністративного порушення посадовою особою КП «СТРУ» доведена судом при розгляді адміністративної справи №243/961/18.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ст.75 ч.4 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ст.75 ч.6 ГПК України).

Відповідно до Звіту №18-21 від 07.02.2018 оцінювача ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту автобуса MAN GELERIS HDC3 реєстраційний №АН8448ІХ, що належить ПрАТ «Краматорське АТП-11410» склала 38670,94 грн. За проведення цієї оцінки ПрАТ «Краматорське АТП-11410» сплатило ФОП ОСОБА_3 650,00 грн., що підтверджується квитанцією №1821 від 07.02.2018. Таким чином, розмір збитків, заподіяних позивачу винними діями співробітника КП «СТРУ» складає: 38670,94+650,00=39320,94 грн.

З огляду на наведене вище, ПрАТ «Краматорське АТП-11410» направило відповідачу претензію №01/677 від 10.09.2018 з вимогою відшкодувати заподіяні збитки. Але, у своїй відповіді №01/08-480 від 09.10.2018 КП «СТРУ» відмовило в її задоволенні.

Вважаючи порушеними свої права, ПрАТ «Краматорське АТП-11410» звернувся до господарського суду з позовом до КП «СТРУ» про відшкодування збитків у сумі 39320,94 грн.

Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, частиною 1 ст.1166 ЦК України майнова передбачено, що шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до норм 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно до ч.1 статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Частиною 1 ст.1172 ЦК України передбачено, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.01.2018 начальник служби енергогосподарства КП «СТРУ» ОСОБА_2 будучи посадовою особою відповідальною за стан та утримання контактної мережі допустив обрив електричного кабелю над проїзною частиною в районі перехресті вулиць Шовковична та Університетська м.Словянська Донецької області та не вжив заходів щодо своєчасного обмеження, або заборони руху, в результаті чого транспортний засіб автобус MAN GELERIS HDC3 реєстраційний №АН8448ІХ, що належить ПрАТ «Краматорське АТП-11410» отримав механічні пошкодження лівого дзеркала заднього виду та скла під водійським вікном, що відповідачем не спростовано.

При цьому, як вже зазначалось, Постановою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26.04.2018 (провадження № 3/243/536/2018, справа № 243/961/18) ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, що мало місце 20.04.2018.

Таким чином, оскільки громадянин ОСОБА_2 в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з відповідачем, в силу приписів статті 1172 ЦК України відповідальною особою за завдання шкоди є саме КП «СТРУ».

З огляду на вищевикладене, у ПрАТ «Краматорське АТП-11410», як у власника пошкодженого транспортного засобу виникло право вимоги від відповідача - КП «СТРУ», як до юридичної особи, відповідальної за заподіяну в наслідок дорожньо-транспортної події шкоду, в межах вартості робіт необхідних для його відновлення

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що позивач надав до суду звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту автобуса, а не звіт (висновок) про визначення вартості матеріальних збитків заподіяних ПрАТ «Краматорське АТП-11410», внаслідок пошкодження автобуса. Також, відповідач вважає, що експерт при проведенні дослідження не врахував зношеності пошкодженого майна.

Проте суд не погоджується з доводами відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Звітом про оцінку №18-21 від 07.02.2018, проведену субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 на замовлення ПрАТ «Краматорське АТП-11410» встановлена вартість відновлювального ремонту автобуса MAN GELERIS HDC3 реєстраційний №АН8448ІХ, що є аналогічним поняттю вартість виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, як то передбачено вимогами ст.1192 ЦК України.

Щодо доводів відповідача про невідповідність висновків звіту про оцінку №18-21 від 07.02.2018 вимогам Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992, то суд зазначає наступне.

За змістом статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

Згідно до статті 98 ГПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч.1). Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (ч.2). Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч.3).

У відповідності до частини 1 статті 99 цього Кодексу суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

- для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо (п.1);

- жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів (2).

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення (стаття 101 ГПК України).

Як вже було зазначено судом, субєкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 на замовлення ПрАТ «Краматорське АТП-11410» склав звіт про оцінку №18-21 від 07.02.2018 яким була встановлена вартість відновлювального ремонту автобуса MAN GELERIS HDC3 реєстраційний №АН8448ІХ.

Цей звіт був поданий до суду ПрАТ «Краматорське АТП-11410» як доказ, що обґрунтовує позовні вимоги.

Не погоджуючись з висновками Звіту №18-21 від 07.02.2018, відповідач у відповідності до ст.99 ГПК України мав процесуальне право звернутися до суду з клопотанням про призначення судової експертизи, проте КП «СТРУ» з такою заявою не зверталось.

Статтею 104 ГПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

В свою чергу, оцінений Звіт №18-21 від 07.02.2018 не викликає у суду обґрунтованого сумніву щодо його правильності, внаслідок чого, цей звіт не може бути відхилений судом, як доказ наданий позивачем.

Зазначені обставини свідчать й про відсутність підстав для призначення судової експертизи за ініціативою суду з питань вже досліджених у звіті №18-21.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №15-рп/2002 від 09.07.2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

З огляду на викладене, позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування.

Згідно до зазначених вище норм позивач - ПрАТ «Краматорське АТП-11410» може реалізувати своє право шляхом подачі відповідного позову до суду. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 28.08.2012 у справі №23/279.

Реалізуючи вказане право з метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача - КП «СТРУ» з претензією №01/677 від 10.09.2018, копія якої наявна в матеріалах справи, в якій просив відшкодувати заподіяні збитки в розмірі 39320,94 грн. Вказана вимога залишена відповідачем без виконання, що зумовило звернення із даним позовом до суду.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, господарський суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду з позовом до КП «СТРУ» про стягнення збитків є правомірним та обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 ст.236 ГПК України).

Відповідно до пункту 3 частини 4 ст.238 ГПК України мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії".). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статтею 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного суду по справі №910/13407/17.

Відповідно до статті 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що вартість відновлювального ремонту автобуса MAN GELERIS HDC3 реєстраційний №АН8448ІХ в розмірі 38670,94 грн. та витрати на оплату звіту про оцінку у розмірі 650,00 грн. підтверджені належними та допустимими доказами наявними в матеріалах справи, а відповідач на момент прийняття рішення не надав документів на підтвердження сплати позивачу зазначеної суми, суд дійшов висновку про законність та доведеність вимог позивача до відповідача щодо стягнення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та витрат на оплату звіту про оцінку в розмірі 39320,94 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Краматорське автотранспортне підприємство 11410" до Комунального підприємства "Слов'янське тролейбусне управління" Слов'янської міської ради про стягнення вартості за відновлювальний ремонт у загальному розмірі 39320 грн. 94 коп. задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства «Словянське тролейбусне управління» Словянської міської ради (, 84116, Донецька обл., м.Словянськ, вул. Ясна, 34) на користь Приватного акціонерного товариства «Краматорське автотранспортне підприємство 11410» (, 84313, Донецька обл., м.Краматорськ, вул. Орджонікідзе, 6) вартість відновлювального ремонту в сумі 38 670 (тридцять вісім тисяч шістсот сімдесят) грн. 94 грн., плату за проведення оцінки в сумі 650 (шістсот пятдесят) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 12.02.2019.

Повний текст рішення складено та підписано 14.02.2019

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України

Суддя Е.В. Зекунов