ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2019м. ДніпроСправа № 904/5561/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Клевець К.В., розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРИВБАСІВСЬКА-56", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за наданими послугами з централізованого постачання холодної води і водовідведення, 3% річних, втрат від інфляції, пені в загальній сумі 34 968,58 грн.

Представники:

Без виклику (повідомлення) учасників

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРИВБАСІВСЬКА-56" про стягнення заборгованості за наданими послугами з централізованого постачання холодної води і водовідведення у розмірі 31 133,93 грн., 3% річних у сумі 114,57 грн., втрат від інфляції у розмірі 407,20 грн.,та пені в сумі 3 312,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору "Про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення" № 499 від 15.11.2012 в частині повної та своєчасної оплати за отримані послуги.

У позовній заяві викладено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2018, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Ухвали суду, які направлялися за адресою місцезнаходження відповідача згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно роздруківки з офіційного інтернет ресурсу ДП "Укрпошта" відправлення не було вручене відповідачу, з інших причин.

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За загальними вимогами п. 91 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2009 № 270 (далі Правила), поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв'язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об'єкті поштового зв'язку. Рекомендовані поштові відправлення підлягають доставки до дому (п. 92. Правил). Вручення рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка" в об'єкті поштового зв'язку не передбачено (п. 102 Правил).

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин, рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення (п. 116 Правил).

Здійснення зберігання рекомендованих листів із позначкою Судова повістка, які не вручені під час доставки до дому із причин відсутності адресата, Правилами не передбачено, а отже, повернення такого повідомлення із зазначенням причини невручення закінчення встановленого строку зберігання, суперечить вимогам Правил, та фактично відповідає причині повернення у зв'язку з відсутністю адресата.

Отже, зважаючи на зазначене вище, господарським судом дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення, зокрема, відповідача про здійснення розгляду даної справи.

Сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв'язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на подання зокрема відзиву на позов, оскільки зумовлена не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 23.04.2018 по справі №916/3188/16.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку щодо належного повідомлення Відповідача про розгляд справи.

Крім того, суд звертає увагу на те, що строк розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, визначений статтею 248 ГПК України закінчується 10.02.2019.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.11.2012 між Комунальним підприємством "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" (далі - позивач, Кривбасводоканал) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "КРИВБАСІВСЬКА-56" (далі - відповідач, споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення.

Відповідно до п.1.1 договору, Кривбасводоканал зобовязується забезпечити споживача питною водою виробником якої є ДПП «Кривбаспромводопостачання» та прийняти від нього стічні води, а споживач зобовязується прийняти та оплатити питну воду за встановленими тарифами згідно наданої заявки орієнтовно в обсязі 17016куб.м./рік, в тому числі: населення 17016куб.м./рік, водовідведення 17016куб.м./рік, в тому числі по групам: населення 17016куб.м./рік.

Згідно з п. 1.4. договору, холодна вода подається Кривбасводоканалом споживачу згідно показників засобу обліку. У разі відсутності таких технічних засобів облік холодної води тимчасово здійснюється розрахунковим шляхом згідно з установленими нормами. Показання будинкових засобів обліку знімаються представником Кривбасводоканалу один раз на місяць у присутності представника споживача.

Пунктом 1.7 кількість стічних вод (водовідведення), що надходять до каналізації, визначається за кількістю води, що надходить з комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно з показаннями засобу обліку, а при їх відсутності по нормам споживання.

Згідно з п.2.1 договору тарифи на послуги водопостачання та водовідведення на день підписання договору затверджені постановою національної комісії регулювання ринку комунальних послуг №222 від 20.10.2011 за 1 м3 без ПДВ: населення: вода питна 0,83 грн., стоки 1,07 грн.; інші: вода питна 3,74 грн., стоки 4,24 грн.

Відповідно до п. 2.3. договору, плата за надані послуги з наявності засобів обліку води справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-12 Правил №630.

Відповідно до п.3.1 договору розрахунки за надані послуги здійснюються споживачем у грошовій формі протягом пяти банківських днів після пред'явлення платіжної вимоги, рахунку або квитанції. Можливі інші форми сплати отриманих послуг, які не суперечать діючому законодавству України.

При оформлення платіжного доручення або протоколу на проведення взаємозаліку, у графі "призначення платежу" споживач повинен вказати період, за який проводиться оплата, номер, дату рахунку та договору. У разі відсутності у платіжному дорученні або протоколі на проведення взаємозаліку цих даних, перерахована сума оплати зараховується Кривбасводоканалом в рахунок попередньої оплати (п.3.2 договору).

Згідно з п. 4.2.1 договору, споживач зобовязаний своєчасно, в установлені договором строки, оплачувати послуги централізованого постачання холодної води і водовідведення відповідно до встановлених тарифів та забезпечити збір платежів.

Цей договір набирає чинності з 15.11.2012 і діє в частині надання послуг водопостачання і водовідведення до 31.12.2015, а в частині здійснення розрахунків за надані послуги до повного погашення заборгованості. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. (п. 9.1 договору).

На виконання умов договору позивач в період з червня 2018 по жовтень 2018 надав відповідачу послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, що підтверджується актами приймання-передачі з централізованого постачання холодної води і водовідведення за договором №499 від 15.11.2012 (а.с.28-30).

На оплату наданих послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, позивач виставив відповідачу рахунки на загальну суму 31 429,24 грн., а саме: №25529/06/325н від 29.06.2018 на суму 5 498,59 грн.; №30015/06/325н від 27.07.2018 на суму 5 812,49 грн.; №34472/06/325н від 30.08.2018 на суму 5 314,59 грн.; №39187/06/325н від 28.09.2018 на суму 7 187,13 грн.; №43929/06/325н від 31.10.2018 на суму 7 616,44 грн.

Згідно з випискою з реєстру платежів, що надійшли на розрахункові рахунки КП «Кривбасводоканал» від ОСББ «Кривбасівська 56», 30.10.2018 відповідачем сплачено частину заборгованості за червень 2018 на суму 295,31 грн.

01.11.2018 між позивачем та відповідачем підписано акт звірки №325, згідно з яким заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.11.2018 становить 31 133,93 грн.

В порушення умов договору відповідачем належним чином і у повному обсязі не виконані взяті на себе зобов'язання, в результаті чого залишається не оплаченою заборгованість за послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення у сумі 31 133,93 грн.

Відповідно до п. 5.5. договору, при несвоєчасній оплаті споживач зобовязаний сплатити пеню, за надані послуги на власні потреби і іншим споживачам, в розмірі 0,5 % від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

В звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань, позивач нарахував та просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 3312,88 грн., 3 % у розмірі 114,57 грн. та інфляційні втрати у розмірі 407,20 грн., що і є причиною виникнення цього спору.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" встановлено, що споживачі питної води зобовязані, зокрема, своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

З огляду на положення пункту 3.1 договору строк оплати наданих послуг за спірний період є таким, що настав.

На час розгляду справи, відповідачем позовні вимоги не спростовані, суму боргу не сплачено.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу у сумі 31 133,93 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач нарахував та просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 3 312,88 грн., 3 % у розмірі 114,57 грн. та інфляційні втрати у розмірі 407,20 грн.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до положень ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Як вже було зазначено вище, згідно з п. 5.5. договору, при несвоєчасній оплаті споживач зобовязаний сплатити пеню, за надані послуги на власні потреби і іншим споживачам, в розмірі 0,5 % від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Перевіривши розрахунки пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені на підставі п. 5.5. договору та з урахуванням обмежень подвійною обліковою ставкою НБУ, розрахунки позивача є арифметично вірними, а тому до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 3 312,88 грн.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних у розмірі 114,57 грн. - підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За розрахунком суду, сума інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача за період з серпня 2018 року по жовтень 2018 року складає 407,20 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 31 133,93 грн., пені у розмірі 3 312,88 грн., 3 % у розмірі 114,57 грн. та інфляційних втрат у розмірі 407,20 грн.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРИВБАСІВСЬКА-56" про стягнення заборгованості за наданими послугами з централізованого постачання холодної води і водовідведення у розмірі 31 133,93 грн., 3% річних у сумі 114,57 грн., втрат від інфляції у розмірі 407,20 грн., та пені в сумі 3 312,88 грн. задовольнити.

Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРИВБАСІВСЬКА-56" (50024, м. Кривий Ріг, вул. Кривбасівська, 56, ) на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" (50027, м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, 6а, ) суми основного боргу у розмірі 31 133,93 грн. (тридцять одна тисяча сто тридцять три грн. 93 коп.), пені у розмірі 3312,88 грн. (три тисячі триста дванадцять грн. 88 коп.), 3 % у розмірі 114,57 грн. (сто чотирнадцять грн. 57 коп.), інфляційних втрат у розмірі 407,20 грн. (чотириста сім грн. 20 коп.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.), про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення справі набирають законної сили відповідно до ст.ст.241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.02.2019

Суддя ОСОБА_1