ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3069/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАКТ", місто Дніпро
до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", місто Київ в особі Філії "Панютинський вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", Харківська область, місто Лозова, селище міського типу Панютине
про стягнення 20 802,60 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 довіреність б/н від 10.01.2019 - адвокат;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАКТ" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Філії "Панютинський вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідача) 17 830,80 грн. пені та 2 971,80 грн. - 3% річних (з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог вх. № 35340). В обґрунтування позову заявник посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за Договором поставки № ПВРЗ(ВМТП-18.564)ю від 07 серпня 2018 року. Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3069/18, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

28 листопада 2018 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшов відзив Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на позовну заяву (вх. № 33396), в якому відповідач зазначив, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАКТ" дійсно було здійснено поставку товару на загальну суму 2 636 751,30 грн., яку ПАТ "Укрзалізниця" станом на 06.11.2018 не оплачено. Разом з тим, за твердженням відповідача, позивач не виконав вимоги статті 19 Господарського процесуального кодексу України щодо досудового врегулювання спору, а також пункту 9.1. Договору поставки, яким встановлено: "Усі спори та розбіжності, які виникають між сторонами за цим Договором або у зв'язку з ним, вирішуються шляхом переговорів. Досудовий порядок врегулювання спорів є обов'язковим", чим позбавив відповідача права вирішити спір шляхом переговорів та можливості уникнути додаткових штрафних санкцій та судових витрат.

Наданий відповідачем відзив було досліджено та долучено судом до матеріалів справи, як такий, що подано у строк та відповідає вимогам статті 165 ГПК України.

07 грудня 2018 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшла відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАКТ" на відзив (вх. № 34192).

17 грудня 2018 року до суду також надійшли заперечення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на відповідь на відзив (вх. № 34981).

В підготовчому засіданні 18 грудня 2018 року підготовче провадження у справі № 922/3069/18 продовжено на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 15 січня 2019 року.

Ухвалою суду від 15 січня 2019 року підготовче провадження у справі № 922/3069/18 закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у на 29 січня 2019 року.

Представник позивача, який брав участь в судовому засіданні 29 січня 2019 року, позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 29 січня 2019 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи Філію "Панютинський вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" було повідомлено належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення відповідачу ухвали суду від 15.01.2019, яке повернулось на адресу суду з відміткою про отримання відповідачем зазначеної ухвали 19 січня 2019 року.

Крім того, з долученого до матеріалів справи витягу з офіційного сайту Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень на адресу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" вбачається, що лист з копією ухвали суду від 15.01.2019 (штриховий код відправлення 868) 23 січня 2019 року вручено відповідачу особисто.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце проведення судового засідання у справі № 922/3069/18 та те, що неявка представника відповідача в судове засідання, згідно приписів частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду справи; приймаючи до уваги обмежені строки розгляду справи, визначені частиною другою статті 195 Господарського процесуального кодексу України, а також з огляду на те, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані сторонами докази, встановив таке.

07 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАКТ" (надалі - Постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі посадових осіб Філії "Панютинський вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - Покупець) укладено Договір поставки № ПВРЗ(ВМТП-18.564)ю, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується поставити і передати у зумовлені строки у власність Ппокупцю певну продукцію, надалі Товар, відповідно до Специфікації № 1 (Додаток № 1), яка є невід'ємною частиною Договору, а Покупець зобов'язується прийняти цей Товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного Договору.

Кількість і асортимент Товару передбачається у Специфікації № 1, яка додається до даного Договору (п. 1.3. Договору).

Пунктом 1.7. Договору сторони визначили, що вантажоодержувачем та платником Товару є Філія "Панютинський вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Покупець оплачує поставлений Постачальником Товар за ціною вказаною у Специфікації № 1 (Додаток №1). Покупець оплачує Постачальнику кожну прийняту партію Товару не пізніше 10 банківських днів з дати поставки Товару Покупцю, але не раніше реєстрації податкової накладної, при умові своєчасного надання Постачальником належним чином оформлених рахунку - фактури, видаткової накладної, Товарно-транспортної накладної, податкової накладної, документів якості поставлений Товар (п.п. 3.1., 4.2. Договору).

Датою поставки товару вважається день підписання покупцем або його уповноваженим представником видаткової накладної, яка готується постачальником та надається разом з товаром покупцю (п. 5.1.4. Договору).

Підтвердженням одержання Товару Покупцем є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками Сторін (п. 5.2.5. Договору).

За пунктом 10.1. даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2018 року, а в частині розрахунків - до повного виконання.

З матеріалів справи вбачається, що згідно умов Договору поставки № ПВРЗ(ВМТП-18.564)ю сторони погодили Специфікацію № 1 (том 1, арк.с. 53), на виконання якої Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАКТ" здійснило поставку, а Філія "Панютинський вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" прийняла без зауважень товар за наступними видатковими накладними: № РН-011689 від 25.09.2018 на суму 376 225,36 грн., № РН-012292 від 09.10.2018 на суму 754 369,69 грн., № РН-012340 від 10.10.2018 на суму 753 464,65 грн. та № РН-012459 від 11.10.2018 на суму 752 691,60 грн.

Факт транспортування та доставки (отримання) товару також підтверджується наступними Товаро-транспортними накладиними:

- № 6703 від 25.09.2018 (рахунок-фактура № СФ-011547/РН-011689 від 25.09.2018) - отримано відповідачем 25.09.2018;

- № 7040 від 09.10.2018 (рахунок-фактура № СФ-011547/РН-012292 від 09.10.2018) - отримано відповідачем 09.10.2018;

- № 7071 від 10.10.2018 (рахунок-фактура № СФ-011547/РН-012340 від 10.10.2018) - отримано відповідачем 11.10.2018;

- № 7142 від 11.10.2018 (рахунок-фактура № СФ-011547/РН-012459 від 11.10.2018) - отримано відповідачем 12.10.2018.

Граничний термін (10-й банківський день після одержання товару за видатковою накладною) припадає за видатковими накладними:

- № РН -011689 від 25.09.2018 - на 09.10.2018;

- № РН -012292 від 09.10.2018 - на 24.10.2018;

- № РН -012340 від 10.10.2018 - на 25.10.2018;

- № РН -012459 від 11.10.2018 - на 26.10.2018.

Представник Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" факт отримання товару за підставі Договіром поставки № ПВРЗ(ВМТП-18.564)ю не заперечував, разом з тим, заборгованість за вищевказаними видатковими накладними в загальному розмірі 2 636 751,30 грн. була погашена відповідачем лише після відкриття провадження у даній справі.

Таким чином, отриманий Філією "Панютинський вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" товар оплачено в повному обсязі, проте з порушенням встановлених у Договорі поставки № ПВРЗ(ВМТП-18.564)ю строків, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАКТ" нараховано пеню у розмірі 17 830,80 грн. (згідно з пунктом 7.3. Договору), а також 3 % річних у розмірі 2 971,80 грн. (на підставі статті 625 ЦК України). Обставини щодо стягнення вказаних нарахувань в примусовому порядку стали підставою для звернення позивача до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в статтях 173-175 Господарського кодексу України.

За приписами статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Крім того, згідно приписів статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Окремим видом зобов'язання є договір поставки. Так, згідно з частинами першою, другою статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 655 ЦК України передбачає, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно приписів статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною першою статті 530 ЦК України також встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Як вже було встановлено судом, оплату за отриманий від постачальника товар ПАТ "Укразалізниця" в особі Філії "Панютинський вагоноремонтний завод" здійснило несвоєчасно, чим порушило умови господарського зобов'язання, зокрема: вимоги пункту 4.2. Договору поставки № ПВРЗ(ВМТП-18.564)ю.

Згідно з вимогами частини другої статті 193 ГК України, порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України. (ч. 1 ст. 199 ГК України).

Згідно приписів статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною першою 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно пункту 7.3. Договору поставки № ПВРЗ(ВМТП-18.564)ю Покупець за даним Договором несе наступну відповідальність: за несвоєчасну оплату Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми неоплаченої вартості Товару.

Відповідно також до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

До матеріалів справи позивачем надано розрахунок по кожній з поставок окремо, відповідно якого сума пені складає 17 830,80 грн., а 3% річних - 2 971,80 грн. Перевіривши періоди та кожне нарахування окремо, суд встановив, що такі нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства та є арифметично вірними, в зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАКТ" щодо стягнення з Філії "Панютинський вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" пені та 3% є обґрунтованими, доведеним матеріалами справи та таким, що підлягають задоволенню.

Стосовно викладених у відзиві на позовну заяву доводів відповідача щодо порушення позивачем положень пункту 9.1. Договору, яким визначено вирішення спорів та розбіжностей шляхом переговорів, чим порушено право відповідача на досудове врегулювання спору, слід зазначити наступне.

Згідно приписів статті 124 Конституції України, делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Законом може бути визначений обов'язків досудовий порядок урегулювання спору.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань.

Стаття 6 Конвенції встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також із статті 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Офіційне тлумачення стосовно питання обов'язковості досудового врегулювання спорів надав Конституційний суд України у справі N 1-2/2002 від 09.07.2002. Так, обов'язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб'єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Отже, вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про незаконність звернення до суду у зв'язку з недотримання позивачем досудового порядку врегулювання спорів.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, судовий збір покладається на Філію "Панютинський вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та підлягає стягненню на користь позивача у розмірі 1 762,00 грн.

З огляду на наведене, відповідно до статей 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 612, 624, 625, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, статей 173-175, 193, 199 Господарського кодексу України та керуючись статтями 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 202, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАКТ" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Панютинський вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Панютинський вагоноремонтний завод" (місцезнаходження: 64660, Харківська область, місто Лозова, селище міського типу Панютине, вулиця Заводська, будинок 5; код ЄДРПОУ ВП: 40081305) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАКТ" (місцезнаходження: 49000, місто Дніпро, вулиця Героїв Крут, будинок 16-А; ) пеню у розмірі 17 830,80 грн., 3% річних у розмірі 2.971,80 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 08.02.2019 р.

Суддя ОСОБА_2

справа № 922/3069/18