ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

12.02.2019

Справа № 910/1510/19

За заявою Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна»

про забезпечення позову до пред’явлення позову

Особи, які можуть отримати статус учасника справи:

Приватне акціонерне товариство «Енергополь-Україна» (позивач)

Товариство з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» (відповідач)

Суддя Гумега О.В.

Представники: без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Енергополь-Україна» (далі – заявник) звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову № б/н від 07.02.2019 (вх. № 1510/19 від 08.02.2019) (далі – заява) до пред’явлення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» про стягнення коштів у зв’язку із невиконанням умов.

У поданій заяві заявник просить суд:

- накласти арешт на належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» на праві приватної власності рухоме та нерухоме майно та грошові кошти;

- заборонити вчинення будь-яких дій будь-якими особами, спрямованих на набуття, зміну або припинення речових прав, у т.ч. передачу/отримання в оренду, найм, заставу, іпотеку рухомого та нерухомого майна, належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» на праві приватної власності;

- заборонити вчинення будь-якими суб’єктами державної реєстрації прав усіх реєстраційних дій щодо відчуження, передачі в оренду, найм, заставу, іпотеку та будь-яких інших дій щодо об’єктів рухомого та нерухомого майна, належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» на праві приватної власності.

В якості осіб, які можуть отримати статус учасника справи, у заяві про забезпечення позову зазначено: Приватне акціонерне товариство «Енергополь-Україна» (позивач), Товариство з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» (відповідач).

12.02.2019 через відділ діловодства суду від заявника надійшли документи для приєднання до матеріалів заяви про забезпечення позову.

За наслідками дослідження вимог заяви, наведеного заявником обґрунтування вимог та доданих ним до заяви доказів, судом не встановлено підстав, які б вказували на необхідність виклику заявника та/або витребування від нього додаткових пояснень або додаткових доказів.

Також, з наведеного у заяві обґрунтування та доданих до неї доказів не вбачається, що наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви.

Враховуючи наведене, відповідно до частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) судом встановлено можливість розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та викладені в ній доводи, дослідивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про її часткове задоволення з огляду на таке.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову до його пред’явлення заявник зазначив у заяві наступне:

27.03.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Енергополь-Україна» (далі - ПрАТ «Енергополь-Україна», Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» (далі - ТОВ «Буйфіш Холдінгс», Компанія) укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №2-27/03/17 від 27.03.2017 (далі - Договір).

Відповідно до п.2.1 Договору Компанія (ТОВ «Буйфіш Холдінгс») зобов’язується в порядку та на умовах, визначених у даному Договорі, передати у власність Покупця (ПрАТ «Енергополь -Україна») майнові права на нежитлові приміщення, а Покупець зобов’язується в порядку та на умовах, визначених у даному Договорі, прийняти та оплатити майнові права.

Згідно п. 1.1 Договору сторони погодили значення понять та термінів в даному Договорі, зокрема:

«об’єкт нерухомості» - 1 пусковий комплекс житлового будинку 1.1 житлово-офісного комплексу з об’єктами соціально-побутового, торгового призначення та паркінгом по вул. Кіквідзе у Печерському районі м. Києва;

«майнові права» - майнові права Компанії, що пов’язані із виникненням у майбутньому прав володіння, користування і розпорядження об’єктом нерухомості, та тими матеріальними вимогами, що належать Компанії, як замовнику будівництва об’єкта нерухомості, в частині, що стосуються нежитлового приміщення;

«нежитлове приміщення» - індивідуально визначена у п.2.2 даного Договору, частина об’єкту нерухомості, майнові права на яку передаються Компанією Покупцеві відповідно умов даного Договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору сторони погодили, що на дату укладання даного Договору вартість майнових прав в частині, що стосується 1 квадратного метру нежитлового приміщення, становить 48900 грн., в.т.ч. ПДВ 20% - 8150 грн., при цьому загальна вартість майнових прав за даним Договором щодо нежитлового приміщення, площа якого становить 137, 40 метрів квадратних, дорівнює 6 718 860 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 1 119 810 грн.

Згідно п.п. 5.2, 5.3 Покупець (ПрАТ «Енергополь-Україна») сплачує Компанії (ТОВ «Буйфіш Холдінгс») загальну вартість майнових прав у безготівковій формі шляхом перерахування коштів у національній валюті України з власного рахунку на поточний рахунок Компанії у визначеному п. 5.3 порядку до 30.05.2017 року.

На виконання умов Договору ПрАТ «Енергополь-Україна» перераховано на рахунок ТОВ «Буйфіш Холдінгс» 4 718 860,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 517 від 06.04.2017 на суму 4 531 800,00 грн. та № 598 від 11.04.2017 на суму 187 060,00 грн.

Проте, як стверджує заявник, ТОВ «Буйфіш Холдінгс» свої обов’язки щодо передачі ПрАТ «Енергополь-Україна» майнових прав згідно умов Договору, зокрема, п.п. 2.1, 4.1-4.7, 6.2.2-6.2.5, не виконало.

30.04.2018 між ПрАТ «Енергополь-Україна» та ТОВ «Буйфіш Холдінгс» було укладено Договір про розірвання Договору купівлі-продажу майнових прав №2-27/03/17 від 27.03.2017 (далі – Договір про розірвання).

Пунктом 2 Договору про розірвання сторони підтвердили, що на момент його укладення (30.04.2018) ПрАТ «Енергополь-Україна» здійснив оплату вартості майнових прав згідно Договору купівлі-продажу майнових прав №2-27/03/17 від 27.03.2017 у розмірі 4 718 860,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 786476,66 грн.

Згідно п. 3 Договору про розірвання сторони домовилися, що ТОВ «Буйфіш Холдінгс» повертає ПрАТ «Енергополь - Україна» сплачену ним суму у розмірі 4 718 860,00 грн. до 31.12.2018.

Заявник зазначив, що станом на час звернення до суду з цією заявою про забезпечення позову, ТОВ «Буйфіш Холдінгс» не повернуто ПрАТ «Енергополь-Україна» сплачену останнім суму в розмірі 4 718 860 грн.

Водночас, як стверджує заявник, ТОВ «Буйфіш Холдінгс» вчиняються дії, що свідчать про ухилення останнього від виконання умов Договору про розірвання (щодо повернення коштів в розмірі 4 718 860 грн.) та відчуження майна, на яке може бути звернено стягнення у майбутньому.

Заявник вказав, що на очевидну реальність ризиків відчуження майна, на яке може бути звернуто стягнення, свідчить наявність зареєстрованих обтяжень та заборон відчуження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об’єкти нерухомого майна, що належить ТОВ «Буйфіш Холдінгс», в забезпечення Кредитного договору про надання кредиту на умовах кредитної лінії №11/18 від 24.01.2018, Кредитного договору НК №1385 від 03.04.2017, іпотечних договорів із застереженнями про задоволення вимог іпотекодержателя №107 від 24.01.2018, №295 від 03.04.2017, а також наявність боргових зобов’язань ТОВ «Буйфіш Холдінгс» перед третіми особами, виконання яких забезпечене, у т.ч. належним ТОВ «Буйфіш Холдінгс» на праві приватної власності майном.

Крім того, інформація, що міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень (зокрема, рішення Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2018 у справі № 757/15340/18-ц, постанова Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 826/932/17) свідчить про неодноразове невиконання ТОВ «Буйфіш Холдінгс» своїх зобов’язань перед третіми особами, у т.ч. щодо будівництва об’єкту нерухомості - житлово-офісного комплексу з об'єктами соціально-побутового, торгового призначення та паркінгом по вул. Кіквідзе, 17 у м. Києві, а також про порушення норм, правил та стандартів містобудівної діяльності.

На думку заявника, зазначені факти у сукупності вказують на наявність у ТОВ «Буйфіш Холдінгс» фінансових проблем, а відтак, реальної загрози невиконання рішення суду у справі за позовом ПрАТ «Енергополь-Україна» до ТОВ «Буйфіш Холдінгс» про стягнення коштів.

Заявник зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або взагалі унеможливити ефективне поновлення порушених прав ПрАТ «Енергополь-Україна», за захистом яких останнє має намір звернутися до суду, та виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову, зокрема, шляхом:

- накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання,

Частиною 3 статті 137 ГПК України встановлено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову, згідно з приписами ч. 2 ст. 136 ГПК України, допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв’язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв’язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, позов у справі може забезпечуватися заходами, у випадку якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський Суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Судом встановлено, що заявник належними доказами обґрунтував причини свого звернення із заявою про забезпечення позову.

Проаналізувавши заявлені заявником заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» на праві приватної власності рухоме та нерухоме майно та грошові кошти, суд дійшов висновку, що вони є розумними, обґрунтованими і адекватними вимогам заявника у межах суми позову у розмірі 4 718 860,00 грн., що буде пред’явлений заявником у майбутньому. При цьому, забезпечено збалансованість інтересів сторін, наявний прямий зв’язок між обраним заявником наведеним заходом забезпечення позову і предметом позову, який буде пред’явлено заявником у майбутньому, а саме, обраний захід спроможний забезпечити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів заявника, натомість, у випадку його невжиття, відсутня змога запобігти можливим порушенням прав заявника.

За таких обставин, враховуючи пов’язаність наведеного заходу забезпечення позову з його предметом, ймовірність ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» про забезпечення позову в частині накладення арешту на належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» на праві приватної власності рухоме та нерухоме майно та грошові кошти у межах суми позову у розмірі 4 718 860,00 грн.

Натомість, в іншій частині заяви Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» про забезпечення позову, а саме щодо:

- заборони вчинення будь-яких дій будь-якими особами, спрямованих на набуття, зміну або припинення речових прав, у т.ч. передачу/отримання в оренду, найм, заставу, іпотеку рухомого та нерухомого майна, належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» на праві приватної власності;

- заборони вчинення будь-якими суб’єктами державної реєстрації прав усіх реєстраційних дій щодо відчуження, передачі в оренду, найм, заставу, іпотеку та будь-яких інших дій щодо об’єктів рухомого та нерухомого майна, належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» на праві приватної власності,

заявнику слід відмовити, з огляду на невідповідність наведених заходів забезпечення позову вимогам, на забезпечення яких заявник просить вжити такі заходи забезпечення позову, а також, не врахування співвідношення права (інтересу), за захистом якого заявник має намір звернутись до суду, та наслідків вжиття заходів таких заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 136-140, 144, 232- 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 17; ідентифікаційний код 34762558) на праві приватної власності рухоме та нерухоме майно та грошові кошти у межах суми позову у розмірі 4 718 860,00 грн. (чотири мільйони сімсот вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят гривень 00 коп.).

3. В іншій частині заяви Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» про забезпечення позову відмовити.

4. Дана ухвала Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі № 910/1510/19 є виконавчим документом, набирає законної сили з 12.02.2019 та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

4. Строк пред’явлення даної ухвали Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі № 910/1510/19 до виконання становить три роки, тобто до 12.02.2022.

5. Стягувачем у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі № 910/1510/19 є Приватне акціонерне товариство «Енергополь-Україна» (04201, м. Київ, вул. Кондратюка, буд. 1; ідентифікаційний код 20022334).

6. Боржником у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі № 910/1510/19 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Буйфіш Холдінгс» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 17; ідентифікаційний код 34762558).

7. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

8. Роз’яснити Приватному акціонерному товариству «Енергополь-Україна», що відповідно до ч. 3 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів.

Згідно з ч.ч. 1, 7, 8, 9, 10, 13 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи; у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи; якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення; у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову; в такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду; заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 138 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Суддя                                                              Гумега Оксана Валеріївна