ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.02.2019 р. Справа № 914/1957/18

Господарський суд Львівської області у складі

Головуючого судді Фартушка Т.Б. за участю секретаря судового засідання Кіри О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАК», м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії «Перша приватна броварня «Для людей як для себе!», Львівська область, м.Львів,

про: стягнення заборгованості

ціна позову: 4158381,87грн.

Представники:

Позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність від 31.01.2019р. б/н);

Відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність від 01.01.2019р. б/н)

ВСТАНОВИВ:

22.10.2018р. на розгляд до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява від 17.10.2018р. (вх.№2083) Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАК» до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії «Перша приватна броварня «Для людей як для себе!» про стягнення 3680871,90грн. суми основного боргу, 354429,40грн. пені, 30266,57грн. трьох відсотків річних та 92814грн. інфляційних втрат; ціна позову 4158381,87грн.

Підставами позовних вимог Позивач зазначає неналежне виконання Відповідачем укладеного з Позивачем ОСОБА_3 поставки від 01.03.2018р. №22.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.10.2018р. суд постановив Позовну заяву від 17.10.2018. (вх. №2083) Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАК» до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії «Перша приватна броварня «Для людей як для себе!» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій, залишити без руху.

Окрім того, ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.11.2018р. суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 04.12.2018р.

Також, ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.12.2018р. суд постановив підготовче засідання відкласти на 12.12.2018р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.12.2018р. суд постановив прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАК» від клопотання від 12.12.2018р. (вх. №47503/18); повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ІТАК» клопотання від 12.12.2018р. (вх. № 47503/18) згідно опису.

Також, ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.12.2018р. суд постановив продовжити строк підготовчого провадження на 15 днів; підготовче засідання відкласти на 23.01.2019р.

З підстав тимчасової непрацездатності судді Фартушка Т.Б. судове засідання 23.01.2019р. не відбулось.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.01.2019р. суд постановив підготовче засідання призначити на 05.02.19 р. о 10:20 год.

В судовому засідання 05.02.2019р. оголошувалась перерва в межах робочого дня до 12:15год. 05.02.2019р. Окрім того, в судовому засіданні 05.02.2019р. оголошувалась перерва до 16:30год. 05.02.2019р.

Відповідно до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу «Акорд».

Відповідно до ч.3 ст.222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

З підстав неявки в судове засідання після оголошення перерви представників Учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Процесуальні права та обовязки Учасників справи, відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України, як підтвердили представники Учасників справи в судовому засіданні, їм відомі, в порядку ст.205 ГПК України клопотання від Учасників справи про розяснення прав та обовязків до суду не надходили.

Заяв про відвід головуючого судді чи секретаря судового засідання не надходило та не заявлялось.

Представник Позивача в судове засідання зявився, позов підтримав, в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору.

Представник Відповідача в судове засідання зявився, подав клопотання (вх. №5179/19), у якому просить суд залишити позов без розгляду на підставі пункту 3 ч.1 ст.226 ГПК України у зв'язку із тим, що в провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/2308/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАК» до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії «Перша приватна броварня «Для людей як для себе!» про стягнення коштів, в якій предмет позову повністю з тим, що наявний у даній справі і містить додатково інші вимоги.

В підтвердження викладених доводів Відповідачем долучено до клопотання копію позовної заяви та ухвали Господарського суду Львівської області про відкриття провадження у справі №914/2308/18.

В судовому засіданні представник Відповідача зазначив, що предмет спору у даній справі відрізняється від предмету спору у справі №914/2308/18 сумою основного боргу та нарахованих за прострочення її сплати штрафних санкцій, проте, різниця в сумі основного боргу зумовлена здійсненим Відповідачем частковим погашенням суми основного боргу в розмірі 170000грн. Відмінність в сумі штрафних санкцій зумовлена більшим періодом нарахування та підставами позовів у справах №914/1957/18 та №914/2308/18. Наведене, в тому числі сплату впродовж розгляду справи 170000грн., підтвердив і представник Позивача.

Щодо підстав позову Відповідач зазначає, що ними у справі №914/2308/18 є неналежне виконання Відповідачем умов ОСОБА_3 поставки від 08.01.2014р. №15 та від 01.03.2018р. №22 в той час, як у справі №914/1957/18 неналежне виконання Відповідачем умов ОСОБА_3 поставки від 01.03.2018р. №22.

З підстав наведеного Відповідач робить висновки про те, що підстави та підстави позову у справі №914/1957/18 охоплюються підставами позову у справі №914/2308/18, а відтак, в провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/2308/18 із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що є підставою для залишення позову у справі №914/1957/18 без розгляду на підставі пункту 3 ч.1 ст.226 ГПК України.

Факт існування заборгованості в розмірі 170000грн. станом на час відкриття провадження у справі №914/1957/18 та її погашення після відкриття провадження у даній справі підтверджується та визнається Учасниками справи в судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Враховуючи те, що норми статті 81 Господарського процесуального кодексу України щодо обовязку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом Учасників справи подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, надання Відповідачу можливості для подання відзиву на позов, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними у справі матеріалами.

За результатами дослідження наданих Учасниками справи доказів та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача 170000грн. суми основного боргу з оплати поставленого за договором поставки від 01.03.2018р. №22 підлягає закриттю з огляду на наступне.

01.03.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІТАК» (надалі Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничою компанією «Перша приватна броварня «Для людей як для себе!» (надалі Відповідач, Покупець) укладено Договір поставки №22 (надалі - Договір), за умовами якого (п.1.1) Постачальник на замовлення Покупця зобовязується виготовляти флексографічним способом (з використанням фотополімерного кліше) та передавати у власність Покупця друковану продукцію (надалі - ОСОБА_4), а Покупець зобовязується приймати і оплачувати ОСОБА_4 на умовах даного ОСОБА_3.

Згідно пунктів 2.1. та 2.2. ОСОБА_3 ціна на ОСОБА_4 зазначається в національній валюті України. Оплата за окрему партію ОСОБА_4 здійснюється в національній валюті України на підставі рахунку фактури та відповідної видаткової накладної, наступним чином: 100 % вартості ОСОБА_4 протягом 60 (шістдесяти) календарних днів після отримання продукції Покупцем, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника.

Пунктом 6.3. ОСОБА_3 Сторонами встановлено, що у разі прострочення виконання грошового зобов'язання Покупцем, він на вимогу Постачальника зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

З підстав неналежного виконання Відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань з оплати поставленої Позивачем та прийнятої Відповідачем ОСОБА_4 за ОСОБА_3 Позивач з вернувся до суду із позовною вимогою про стягнення з Відповідача на користь Позивача 3680871,90грн., а також 354429,40грн. пені, 30266,57грн. трьох відсотків річних та 92814грн. інфляційних втрат, нарахованих за неналежне виконання вказаних зобов'язань.

В судовому засіданні представник Відповідача зазначив, що предмет спору у даній справі відрізняється від предмету спору у справі №914/2308/18 сумою основного боргу та нарахованих за прострочення її сплати штрафних санкцій, проте, різниця в сумі основного боргу зумовлена здійсненим Відповідачем частковим погашенням суми основного боргу в розмірі 170000грн. Відмінність в сумі штрафних санкцій зумовлена більшим періодом нарахування та підставами позовів у справах №914/1957/18 та №914/2308/18.

Щодо підстав позову Відповідач зазначає, що ними у справі №914/2308/18 є неналежне виконання Відповідачем умов ОСОБА_3 поставки від 08.01.2014р. №15 та від 01.03.2018р. №22 в той час, як у справі №914/1957/18 неналежне виконання Відповідачем умов ОСОБА_3 поставки від 01.03.2018р. №22.

З підстав наведеного Відповідач робить висновки про те, що підстави та підстави позову у справі №914/1957/18 охоплюються підставами позову у справі №914/2308/18, а відтак, в провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/2308/18 із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що є підставою для залишення позову у справі №914/1957/18 без розгляду на підставі пункту 3 ч.1 ст.226 ГПК України.

Факт існування заборгованості в розмірі 170000грн. станом на час відкриття провадження у справі №914/1957/18 та її погашення після відкриття провадження у даній справі підтверджується та визнається Учасниками справи в судовому засіданні.

У відповідності з пунктом 3 частини першої статті 129 Конституції України та частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства зокрема є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 183 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Приписами п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч.4 вказаної статті про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч.1 ст.75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З підстав визнання Сторонами обставин існування суми основного боргу Відповідача перед Позивачем в розмірі 170000грн. за ОСОБА_3 поставки від 01.03.2018р. №22 станом на час відкриття провадження у даній справі та її погашення Відповідачем під час розгляду спору Господарським судом Львівської області в межах справи №914/1957/18 суд дійшов висновків про наявність правових підстав до закриття провадження у справі в цій частині позовних вимог.

При цьому суд розяснює Учасникам справи наслідки закриття провадження у справі, зокрема, що, згідно ч.3. ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Щодо поданого Відповідачем 05.02.2019р. клопотання (вх. №5179/19) про залишення позову без розгляду суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно ч.2 ст.226 ГПК України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Як встановлено судом та вбачається матеріалів справи, підставою позовних вимог у даній справі Позивач визначає неналежне виконання Відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань з оплати поставленої за ОСОБА_3 поставки від 01.03.2018р. №22 ОСОБА_4, внаслідок чого утворився борг в розмірі 3680871,90грн.

В той же час, як вбачається із доданої до клопотання від 05.02.2019р. вх. №5179/19 про залишення позову без розгляду копії позовної заяви у справі №914/2308/18, підставами позову у вказаній справі є неналежне виконання Відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань з оплати поставленої за Договорами поставки від 08.01.2014р. №15 від 01.03.2018р. №22 ОСОБА_4, внаслідок чого утворився борг в розмірі 3510871,90грн. по договору від 01.03.2018р. №22 та 120297,89грн по договору від 08.01.2014р. №15.

Окрім того, як вбачається із викладеного у позовній заяві у справі №914/2308/18 розрахунку суми основного боргу, заявлена до стягнення сума боргу по ОСОБА_3 поставки від 01.03.2018р. №22 у даній справі є меншою на 170000грн. від суми боргу, стягнення якої є предметом спору у справі №914/1957/18, проте, у зв'язку із закриттям провадження у даній справі в частині цих позовних вимог у зв'язку із відсутністю предмета спору, суми основного боргу за ОСОБА_3 поставки від 01.03.2018р. №22, стягнення яких є предметом спору у справах №914/1957/18 та №914/2308/18 є ідентичними та випливають із одних і тих же правовідносин.

Щодо суми пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, стягнення яких є предметом спору у справі №914/1957/18, то такі, з урахуванням періодів стягнення та наявних в цей період сум боргу, входять в межі розрахунку пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, стягнення яких є предметом спору у справі №914/2308/18.

З підстав наведеного суд дійшов висновків про те, що предмет спору у справі №914/1957/18 охоплюється предметом спору у справі №914/2308/18, яка перебуває на розгляду в Господарському суді Львівської області, а відтак, позов у даній справі слід залишити без розгляду на підставі пункту 3 ч.1 ст.226 ГПК України у зв'язку із тим, що в провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Щодо судових витрат суд зазначає.

Відповідно до ч.2 ст.226 ГПК України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Нормою ч.4 ст.231 ГПК України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюються у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Нормою статті 7 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1762 гривень.

Позивачем при поданні позовної заяви до господарського суду надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого Позивач очікує понести у звязку із розглядом справи судові витрати в розмірі 72774,54грн. у вигляді сплаченого за подання до господарського суду позовної заяви судового збору, а також 744,60грн. добових на відрядження працівника до суду, 19889,36грн. витрат на квитки на потяг Київ Львів Київ та 146грн. поштових витрат на надіслання позову та подання позову до суду, що в сумі становить 2879,96грн. Належних, достатніх та допустимих доказів в підтвердження факту здійснення інших судових витрат Позивачем суду не заявлено та не подано, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Як доказ сплати судових витрат Позивачем подано Платіжне доручення від 25.09.2018р. №3681 про сплату 72774,54грн. судового збору за подання позовної заяви до господарського суду.

Відповідач наданих чинним законодавством правом на відшкодування документально підтверджених судових витрат не скористався.

Згідно п.п.4 та 5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням), а також закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

З підстав наведеного, а також недоведення Позивачем в порядку, визначеному главою 8 розділу 1 ГПК України розміру судових витрат, окрім суми сплаченого за подання позовної заяви до господарського суду судового збору в розмірі 72774,54грн., а також недоведення Відповідачем розміру понесених у справі судових витрат, суд дійшов висновків про те, що Позивач наділений правом повернення з Державного Бюджету України 72774,54грн. судового збору у зв'язку із закриттям провадження у справі та залишенням позову без розгляду.

З підстав відсутності клопотання Позивача про повернення сплаченого за подання позовної заяви до суду судового збору у звязку із закриттям провадження у справі та залишенням позову без розгляду суд зазначає про відсутність правових підстав для такого повернення. Проте, вказане не позбавляє Позивача права на звернення до суду із відповідним клопотанням в майбутньому.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п. 3 ч.1 ст.129 Конституції України, ст.ст. 4, 13, 42, 43, 46, 226, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 4, 5, 7 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії «Перша приватна броварня «Для людей як для себе!» (79032, Львівська область, м.Львів, вул.Дж.Вашингтона, буд.10; ідентифікаційний код 31978272) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАК» (02094, м.Київ, вул.Червоноткацька, буд.44; ідентифікаційний код 16476839) 170000грн. суми основного боргу закрити.

2. В решті позовних вимог позов залишити без розгляду.

3. Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 ГПК України.

4. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою І розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст ухвали складено 08.02.2019р.

Головуючий суддя Фартушок Т. Б.