ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

м. Чернівці

14 лютого 2019 року Справа № 926/336/19

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Марущака І.В., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Боянівка», м. Чернівці

до Фізичної особи-підприємця Тодора Степана Павловича, с.Михальча Сторожинецький район Чернівецька область

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 29600 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Боянівка" звернулося до Господарського суду Чернівецької області із заявою вх. № 336 від 13.02.2019 про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Тодора Степана Павловича 29600 грн боргу по оплаті за поставлений за договором поставки № 65/02 від 27.08.2018 товар.

Вимоги заяви обґрунтовується тим, що на виконання умов зазначеного договору поставки стягувач поставив, а боржник прийняв товар на суму 36800 грн, що підтверджується видатковими накладними від 27.08.2018 № 512/3, від 06.09.2018 № 598/7 та від 11.10.2018 № 601/5. Проте в порушення взятих на себе зобов'язань боржник не повністю оплатив вартість отриманого ним товару, внаслідок чого заборгував стягувачу 29600 грн.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на таке.

За змістом статей 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною другою статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Розглянувши заяву та додані до неї документи, суд встановив, що заява не відповідає вимогам статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

Так, до заяви не додано документу про сплату судового збору, що свідчить про її невідповідність вимогам пункту 1 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України, яким передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до підпункту 21 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за заяви до господарського суду про видачу судового наказу складає 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Заява про видачу судового наказу підписана представником за довіреністю, однак в порушення пункту 2 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви ТОВ "ТД "Боянівка" про видачу судового наказу не надано документу, що підтверджує повноваження представника.

Згідно з пунктами 3, 4 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, інші документи, або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Однак, у додатках до заяви про видачу судового наказу вказано, проте до заяви не додано копії договору поставки № 65/02 від 27.08.2018, на якому заснована вимога, що зафіксовано в акті № 15 від 13.02.2019, складеному працівниками відділу документального забезпечення та аналітичної роботи Господарського суду Чернівецької області у відповідності до Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Також на порушення пункту 4 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви ТОВ "ТД "Боянівка" про видачу судового наказу не додано копій накладних 27.08.2018 № 512/3, від 06.09.2018 № 598/7 та від 11.10.2018 № 601/5, на які, як на докази поставки товару боржнику, зроблено посилання в заяві.

Таким чином, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Боянівка» про видачу судового наказу не відповідає вимогам, установленим статтею 150 ГПК України.

Пунктом 1 частини першої статті 152 ГПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

У свою чергу частиною другою статті 154 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно із частиною другою статті 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

З огляду на недотримання заявником вимог пунктів 1, 2, 3, 4 частини третьої статті 150 ГПК України, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу щодо стягнення з боржника заборгованості за договором поставки № 65/02 від 27.08.2018 в сумі 29600 грн.

Водночас господарський суд вважає за належне роз'яснити стягувачу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина перша статті 153 ГПК України).

Керуючись статтями 150, 152-155, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Боянівка» у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Тодора Степана Павловича 29600 грн боргу за договором поставки № 65/02 від 27.08.2018.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню окремо від рішення суду в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 14 лютого 2019 року.

Суддя І.В. Марущак