ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2019 р. Справа№ 910/838/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу №2707/12ан від 27.07.2018 (вх. №09.1-04.1/1946/18 від 12.11.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "Пріоритет" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2018

у справі № 910/838/18 (суддя - Трофименко Т.Ю.)

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "Пріоритет"

про стягнення 134 535,45 грн

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "Пріоритет" про стягнення 134 535,45 грн штрафу та пені.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов'язань з поставки продукції за Договором про закупівлю від 07.08.2017 № 51/04, у зв'язку чим позивачем нараховано штрафні санкції згідно п. 6.2.2 Договору.

14.02.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "Пріоритет" звернулося до Господарського суду міста Києва із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" про визнання недійсним договору про закупівлю від 07.08.2017 № 51/04.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2018 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "Пріоритет" до Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" про визнання договору недійсним залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2018 змінено назву позивача за первісним позовом на Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 (повний текст складено 09.07.2018) у справі №910/838/18 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "Пріоритет" на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" пеню у розмірі 52 887 грн 45 коп., штраф у розмірі 81 648 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 018 грн 03 коп.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд з посиланням на приписи ст. ст. 526, 530, 546, 549, 611, 625, 628, 629, 712 ЦК України, ст. 173, 193, 216, 230, 265 ГК України та встановлення обставин невиконання відповідачем зобов'язань з поставки товару, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "Пріоритет", 30.07.2018 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному дослідженні усіх обставин, які мають суттєве значення для справи. Так, апелянт стверджує, що місцевим господарським судом було порушено норми процесуального закону у зв'язку з прийняттям зустрічного позову. За доводами відповідача, договір про закупівлю від 07.08.2017 № 51/04 укладений з боку позивача з перевищенням повноважень його представника, оскільки згідно п. 18.29 (4) статуту ПАТ "Криворізька теплоцентраль" генеральний директор має право укладати договори, рішення щодо укладення яких було прийнято Наглядовою радою та/або Загальними зборами. А тому, на переконання апелянта, вказаний договір є недійсним згідно приписів ст. ст. 203, 215 ЦК України. Також відповідач зазначає, що згідно ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2017 у справі № 904/128/17 (про банкрутство) накладено арешт на кошти та майно позивача, який станом на дату звернення з апеляційною скаргою у даній справі не був знятий судом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2018 колегією суддів у складі: головуючого судді Чорна Л.В., суддів Куксова В.В., Разіної Т.І., поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "Пріоритет" по справі № 910/838/18 строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2018. Розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

29.08.2018 до Київського апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" надійшов відзивна апеляційну скаргу, в якому сторона просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В обґрунтування доводів відзиву на апеляційну скаргу позивач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі повного, всебічного та об'єктивного з'ясування усіх обставин справи з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції, на переконання позивача, вірно було залишено зустрічний позов без розгляду, оскільки відповідач скористався наданим йому процесуальним законом правом на звернення до суду із заявою про залишення позову без розгляду. Посилання апелянта щодо відсутності у директора ПАТ "Криворізька теплоцентраль" повноважень на укладення договору поставки, за доводами позивача, є безпідставні, так як до матеріалів справи було представлено накази № 1019 від 20.06.2017, № 336 від 22.06.2017.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

У зв'язку з розпочатою процедурою ліквідації та припиненням здійснення правосуддя Київським апеляційним господарським судом матеріали справи №910/838/18 згідно акту прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 було передано до новоутвореного Північного апеляційного господарського суду.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2018 справу та апеляційну скаргу №2707/12ан від 27.07.2018 (вх. №09.1-04.1/1946/18 від 12.11.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "Пріоритет" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 справу №910/838/18 прийнято до провадження визначеним складом суду, відкрито апеляційне провадження Північним апеляційним господарським судом за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "Пріоритет", розгляд справи призначено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

17.12.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "Пріоритет" надійшли письмові пояснення, в яких відповідач підтримує подану апеляційну скаргу в повному обсязі. Разом з цим, в порядку ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України просить зменшити суму штрафних санкцій на 70 %, посилаючись на те, що заявлені до стягнення суми штрафних санкцій є невиправданим додатковим прибутком позивача. Також скаржник зазначає, що товариство відповідача перебуває у вкрай скрутному фінансовому становищі.

У відповідності до ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки сторони письмово виклали свою правову позицію з даного спору, клопотань щодо розгляду справи в судовому засіданні до суду не надходило, судова колегія дійшла висновку про розгляд даної справи в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін згідно ст. 270 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

07.08.2017 між Публічним акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" (покупець за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет" (постачальник за договором, відповідач у справі) укладено Договір про закупівлю № 51/04 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця, а покупець - прийняти та оплатити: код ДК 021:2015 - 44160000-9 - Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (труба сталева діаметром 426х8 мм (ГОСТ 10704-91) (далі - товар).

Відповідно до п. 2.1 Договору, орієнтовна сума договору на момент його укладення складає: 972 000,00 грн, крім того ПДВ 20% - 194 400,00 грн, всього з ПДВ 1 166 400,00 грн.

Згідно з п. 3.1 Договору, товар поставляється постачальником в строк, визначений в пункті 3.4 цього Договору на умовах DDP - склад покупця згідно Інкотермс 2010.

Поставка замовленого товару здійснюється постачальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня надання заявки покупцем (п. 3.4 Договору).

У пункті 6.2.2. Договору сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у цей період, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф 7% вказаної вартості.

Цей Договір набуває чинності з моменту підписання договору уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до 31.12.2017, а в частині розрахунків - до повного виконання, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. (п. 7.1 Договору).

Додатком № 1 до договору між сторонами підписана специфікація на загальну суму 1 166 400,00 грн; труба сталева діаметром 426х8 мм (ГОСТ 10705-80 (10704-91); кількість - 40,5 т.

Публічним акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" надіслано на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет" заявку № 3446/04 від 05.10.2017 щодо поставки товару - трубної продукції діаметром 426х8 мм (ГОСТ 10705-80 (10704-91), в кількості 40,5 т, яка отримана відповідачем згідно представленого до матеріалів справи поштового повідомлення про вручення поштового відправлення 17.10.2017 (а.с. 19-20 том І).

Позивач повторно звернувся до відповідача з листом-вимогою про необхідність термінової поставки трубної продукції, який отриманий відповідачем згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення 26.10.2017 (а.с. 21-23 том І).

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання з поставки товару згідно договору про закупівлю від 07.08.2017 № 51/04, позивачем нараховано штрафні санкції згідно п. 6.2.2. Договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 173 ГК України, що кореспондується зі ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Договір від 07.08.2017 № 51/04, який укладений між Публічним акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет", за своєю правовою природою є договором поставки, правове регулювання якого здійснюється нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом п. 3.4. договору поставка товару здійснюється протягом тридцяти днів з дня надання заявки покупцем.

Матеріалами справи підтверджується, що заявка на поставку товару отримана відповідачем 17.10.2017, а тому у строк з 18.10.2017 по 16.11.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет" зобов'язано було поставити трубну продукцію в кількості 40,5 т на загальну суму 1 166 400,00 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до приписів ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та відповідачем не спростовано, Товариством з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет" у визначений в п. 3.4 договору тридцятиденний строк з дати отримання ним заявки поставки товару не виконано, а відтак він є таким що допустив порушення договірного зобов'язання, що є підставою для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 1 статті 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 6.2.2. Договору сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у цей період, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф 7% вказаної вартості.

Приймаючи до уваги те, що чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати у договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про можливість стягнення з відповідача вищенаведеної сукупності штрафних санкцій.

При цьому, місцевим господарським судом підставно було зауважено, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

З урахуванням вищевикладених норм права та встановлених у даній справі обставин, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом цілком обґрунтовано було задоволено позов про стягнення пені за період з 17.11.2017 по 15.01.2018 в сумі 52 887,45 грн та 7% штрафу в сумі 81 648,00 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо недійсності договору про закупівлю з підстав перевищення представником позивача своїх повноважень відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки за змістом ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується поки не буде встановлено в судовому порядку зворотного. Відповідачем, в порядку приписів ст. 74 ГПК України, доказів визнання недійсним договору про закупівлі до матеріалів справи не представлено, а тому, в силу приписів ст. 629 ЦК України, даний правочин є обов'язковим до виконання.

Також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення доводи апелянта щодо чинності арешту, накладеного в межах справи про банкрутство, оскільки наведені обставини не змінюють обов'язку відповідача належним чином виконувати умови договору щодо поставки товару. До того ж, додаткові угоди зі зміни строків виконання постачальником договору чи розірвання вказаного правочину між сторонами не укладались.

Твердження відповідача про порушення місцевим господарським судом норм процесуального закону не заслуговують уваги, оскільки ухвала Господарського суду міста Києва від 04.06.2018 про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви була постановлена у відповідності до унормованого ст. 14 ГПК України принципу диспозитивності, який, зокрема, полягає в тому, що учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відтак, наявність заяви відповідача про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду унеможливлювала передачу вказаного позову за виключною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області, на розгляді якого знаходиться справа про банкрутство позивача.

Щодо заявленого в суді апеляційної інстанції клопотання про зменшення сум штрафних санкцій згідно ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм права, слід дійти висновку, що при вирішенні питання зменшення сум штрафних санкцій підлягає об'єктивній оцінці те чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 905/2135/17).

Водночас, стягнення з боржника штрафних санкцій повинно бути спрямоване на дотримання договірної дисципліни і має штрафний характер, проте не є і не може бути джерелом збагачення кредитора у випадку надмірно великих санкцій. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013.

Обов'язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені та штрафу, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідач обґрунтовуючи звернення з відповідним клопотанням посилається на те, що товариство перебуває в скрутному фінансовому становищі, проте жодних належних і допустимих доказів заявником, в порядку приписів ст. 74 ГПК України, суду не представлено. При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що складне фінансове становище з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється товариством на власний ризик, не може бути єдиною та безумовною підставою для зменшення розміру санкцій.

Також, звертаючись з клопотанням про зменшення штрафних санкцій на 70%, відповідач вказує на те, що стягнення сум пені та штрафу є невиправданим додатковим прибутком позивача, натомість, не наводить жодних обґрунтувань зазначеним твердженням, так як наявність одних лише посилань на такі обставини не може свідчити про дійсну наявність підстав для зменшення пені (штрафу).

Апелянтом жодними доводами та доками не визначено обґрунтованої підстави винятковості такого випадку для зменшення штрафних санкцій. Поважності причини невиконання зобов'язань за договором про закупівлі апелянтом також не наводиться.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія, на підставі оцінки усієї сукупності обставин у даній справі, з урахуванням принципів співмірності і пропорційності, спрямованих на забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника, дійшла висновку про недоведеність відповідачем винятковості випадку, з яким закон пов'язує можливість зменшення штрафних санкцій. А тому, в задоволенні клопотання про зменшення штрафних санкцій на 70 % слід відмовити.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 у справі № 910/838/18 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Натомість, скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "Пріоритет" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 у справі № 910/838/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 у справі № 910/838/18 залишити без змін.

3. Справу № 910/838/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко