ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 922/4927/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О.М. - головуючий, Вронська Г.О., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання Низенко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Харківобленерго"

на рішення Господарського суду Харківської області

у складі судді Прохорова С.А.

від 18.07.2018

та на постанову Східного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Терещенко О.І., Слободін М.М., Хачатрян В.С.

від 22.11.2018

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго"

до Комунального підприємства "Харківводоканал",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонд державного майна України,

про стягнення коштів

за участю представників:

позивача: Квіцінська А.І.

відповідача: Здоровець С.В.

третьої особи: Ізвєков К.В.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2015 року Акціонерна компанія "Харківобленерго" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Харківводоканал" про стягнення 20 788 710,66 грн, з яких: 20 753 674,18 грн - вартість електричної енергії та 35 036,48 грн - плата з компенсації перетікання реактивної енергії (КРЕ).

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань з оплати вартості електричної енергії та компенсації перетікання реактивної енергії за період з травня по липень 2015 року за укладеним з позивачем договором на постачання електричної енергії № 4 від 07.05.2004.

Господарський суд Харківської області ухвалою від 02.09.2015 прийняв позовну заяву Акціонерної компанії "Харківобленерго" до розгляду, порушив провадження у справі № 922/4927/15 за зазначеною позовною заявою та призначив її до розгляду.

20.09.2016 позивач - Акціонерна компанія "Харківобленерго" подав до Господарського суду Харківської області уточнення позовних вимог, в яких зменшив заявлену до стягнення суму та просив стягнути з відповідача борг в сумі 19 278 915,67 грн, що є вартістю електричної енергії (т.4, а.с. 197-199).

В обґрунтування уточнення позовних вимог позивач послався на те, що він здійснив коригування платних втрат активної та реактивної електроенергії по чотирьом об'єктам відповідача в бік зменшення, по яким згідно з висновками проведених у справі судових експертиз були встановлені обставини неправильного нарахування обсягу зазначених втрат, та відповідач частково сплатив суму боргу за спожиту електричну енергію у розмірі 1 453 252,00 грн і повністю сплатив суму боргу по компенсації перетікання реактивної енергії (КРЕ) в розмірі 35 036,48 грн.

2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.

07.05.2004 між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (постачальник) та Комунальним підприємством каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод" (споживач) був укладений договір на постачання електричної енергії № 4 (далі по тексту - договір), відповідно до розділу І якого постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

У пункті 2.2.5. договору сторони узгодили, що споживач зобов'язується своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Пунктом 1 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до договору розрахунковий період сторонами встановлено з 1 числа місяця до 1 числа наступного місяця.

Пунктом 4.5 додатку № 2 до Договору передбачено, що споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Відповідно до пункту 5 зазначеного додатку № 2 до договору, остаточний розрахунок споживача за спожиту електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюються додаток №20 "Акт про використану електричну енергію", який споживач отримує разом із рахунками та повинен повернути підписаним та скріпленим печаткою в термін до 5 робочих днів.

Відповідно до пункту 6 додатку № 2 до договору для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділенні відповідного РВЕ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів з дня його отримання. У разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення.

Згідно з пунктом 9.11. договору він набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2004, а в частині розрахунків - до їх повного завершення. Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Суди попередніх інстанцій встановили, що в подальшому договір № 4 від 07.05.2004 продовжувався на кожний наступний календарний рік відповідно до пункту 9.1.1. договору, в тому числі був продовжений на 2015 рік.

23.12.2011 12 сесія Харківської міської ради 6 скликання прийняла рішення № 577/11 про перейменування Комунального підприємства каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод" на Комунальне підприємство "Харківводоканал", у зв'язку з чим 01.02.2012 сторони договору уклали між собою додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії № 4 від 07.05.2004, якою внесли до тексту договору зміни щодо найменування споживача.

На виконання умов договору Акціонерна компанія "Харківобленерго" протягом травня - липня 2015 року поставляла споживачу - Комунальному підприємству "Харківводоканал" електричну енергію та виставила споживачу на оплату рахунки за спожиту електричну енергію за травень, червень та липень 2015 року. Крім того, для визначення обсягів спожитої відповідачем електричної енергії за період з травня по липень 2015 року між сторонами були підписані акти про використану електричну енергію.

Однак, Комунальне підприємство "Харківводоканал" лише частково оплатило виставлені Акціонерною компанією "Харківобленерго" рахунки, у зв'язку з чим Акціонерна компанія "Харківобленерго" звернулась до господарського суду з позовом до Комунального підприємства "Харківводоканал" про стягнення заборгованості за спожиту відповідачем в травні - липні 2015 року електричну енергію.

Згідно з розрахунком суми позову та за твердженнями позивача він в травні - липні 2015 року поставив Комунальному підприємству "Харківводоканал" електричну енергію в кількості 14 007 186 кВт на загальну суму 24 172 833,18 грн. Комунальне підприємство "Харківводоканал" сплатило лише частково вартість спожитої електричної енергії на суму 3 419 159,00 грн. У позовній заяві Акціонерна компанія "Харківобленерго" просила стягнути з Комунального підприємства "Харківводоканал" 20 788 710,66 грн, з яких: 20 753 674,18 грн - вартість електричної енергії та 35 036,48 грн - плата з компенсації перетікання реактивної енергії (КРЕ).

З метою встановлення правильності нарахувань та документального підтвердження розміру заборгованості, заявленої позивачем до стягнення, Господарський суд Харківської області ухвалами від 09.10.2015 та 05.04.2016 призначив до проведення у справі: 1) судово-електротехнічної та судово-економічної експертизи; 2) додаткову судово-електротехнічну та судово-економічну експертизу.

Після порушення провадження у справі під час розгляду справи відповідач також частково оплатив заборгованість зі спожитої в травні - липня 2015 року електричної енергії на суму 1 453 252,00 грн та повністю сплатив суму боргу по компенсації перетікання реактивної енергії у розмірі 35 036,48 грн. Крім того, позивач, керуючись висновком проведеної у справі додаткової судової комплексної комісійної електротехнічної та економічної експертизи здійснив коригування нарахованих ним платних витрат активної та реактивної електроенергії по чотирьом об'єктам відповідача. У зв'язку з частковою оплатою відповідачем суми боргу та здійсненим позивачем коригуванням платних витрат Акціонерна компанія "Харківобленерго" уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача 19 278 915,67 грн, з яких: 16 065 763, 06 грн - тарифна складова та 3 213 152,61 грн - ПДВ 20%.

3. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття.

Господарська справа № 922/4927/15 слухалась господарськими судами неодноразово.

Господарський суд Харківської області рішенням від 18.07.2018, прийнятим за результатами нового розгляду справи № 922/4927/15, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 в позові відмовив повністю.

Судові рішення мотивовані тим, що у спірних правовідносинах позивач допустив прострочення кредитора відповідно до статті 613 Цивільного кодексу України, оскільки відповідно до нормативно-правових актів та умов укладеного між сторонами у справі договору про постачання електричної енергії № 4 від 07.05.2004 обов'язок відповідача як споживача по сплаті вартості електричної енергії настає після пред'явлення йому позивачем (постачальником) рахунку на оплату спожитої електричної енергії з правильним розрахунком вартості електричної енергії. Однак, пред`явлені позивачем відповідачу рахунки на оплату вартості електричної енергії за спірний період, на які посилається позивач як на підставу виникнення зобов'язання з їх оплати, містять неправильний розрахунок вартості спожитої відповідачем електричної енергії, а саме: розрахунки здійснені з порушенням пунктів 6.23., 6.28. Правил користування електричною енергією (неправильно визначений обсяг платних втрат активної та реактивної електроенергії по чотирьом об'єктам відповідача, без врахування можливих розбіжностей обсягів втрат по іншим споживачам) та підпункту 4 пункту 3.1. Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги (неправильно визначений тарифний клас споживача, застосовано 2 клас споживача, в той час як відповідач відноситься до споживачів 1 класу). Суди також врахували, що доказів здійснення позивачем перерахунку та пред'явлення до сплати відповідачу рахунків із правильним зазначенням суми грошового зобов'язання матеріали справи не містять. У зв'язку з викладеним суди дійшли висновку, що надані позивачем в обґрунтування позовних вимог рахунки не встановлюють настання у відповідача зобов`язання здійснити остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги.

У касаційній скарзі позивач - Акціонерне товариство "Харківобленерго" просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 18.07.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

5. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник посилається на неправильне застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема статей 629, 651 - 654 Цивільного кодексу України, частини 6 статті 179, статей 180, 188 Господарського кодексу України, статті 11, 76, 78 Господарського процесуального кодексу України, підпункту 4 пункту 3.1. Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за степенями напруги, та пунктів 3.1.2. та 10 договору про постачання електричної енергії № 4 від 07.05.2004. За твердженням скаржника, суди попередніх інстанцій:

- не врахували, що позивач не мав підстав застосовувати у виставлених рахунках за спожиту електричну енергію перший (1) клас напруги, оскільки в договорі сторони прямо визначили необхідність застосування другого (2) класу напруги по всіх точках обліку, як обов'язкову та істотну умову договору, яка є обов'язковою для виконання сторонами в силу принципу обов'язковості виконання договору, закріпленого в статті 629 Цивільного кодексу України та частини 6 статті 179 Господарського кодексу України, а відповідні зміни до договору не вносились;

- не врахували обставин того, що у позивача станом на момент складання та виставлення рахунків та під час розгляду справи була відсутня інформація про настання у відповідача обставин, наслідком яких є віднесення відповідача як споживача електричної енергії до споживачів першого класу, таку інформацію відповідач не повідомляв позивачу;

Скаржник також зазначає, що суд апеляційної інстанції:

- не врахував обставини, встановлені Харківським апеляційним господарським судом в постанові від 12.09.2018 у справі № 922/516/18 за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" до Акціонерної компанії "Харківобленерго" про внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 4 від 07.05.2004, які є преюдиціальними, зокрема щодо відсутності підстав для внесення змін до договору в частині визначення розрахунків за спожиту електричну енергію за 1 класом напруги.

- порушив статті 76, 78 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в оскаржуваній постанові послався на висновок судової комісійної електротехнічної експертизи, проведеної в іншій господарській справі № 922/516/18, який, як встановив Харківський апеляційний господарський суд у зазначеній справі, є неналежними та недостовірними доказом, що є також преюдиційною обставиною.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 залишити без змін, посилаючись на те, що суди попередніх інстанцій в повному обсязі дослідили матеріали справи, прийняли правильні рішення відповідно до норм чинного законодавства, а доводи скаржника в касаційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими та не спростовують правильні висновки судів.

У відзиві на касаційну скаргу третя особа - Фонд державного майна України, який є органом управління корпоративними правами держави у статутному капіталі Акціонерного товариства "Харківобленерго" у розмірі 65,001% підтримує вимоги позивача в касаційній скарзі та просить задовольнити касаційну скаргу в повному обсязі, посилаючись на те, що відмова у задоволенні позовних вимог у цій справі має наслідком безоплатне споживання відповідачем електричної енергії, понесення позивачем витрат перед Державним підприємством "Енергоринок" та, як наслідок - важкий фінансовий стан позивача через несплату комунальними підприємствами за спожиту електричну енергію.

Позиція Верховного Суду

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків місцевого господарського суду та суду апеляційної інстанцій.

Касаційний господарський суд, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судами, дослідивши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з частиною 7 статті 276 Господарського кодексу України в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суди попередніх інстанцій встановили, що в пункті 2.2.5. договору про постачання електричної енергії, № 4 від 07.05.2004 сторони передбачили, що відповідач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування, згідно з умовами додатку 2 "Порядок розрахунків".

Тобто, строки та правила виконання відповідачем як споживачем своїх зобов'язань з оплати вартості спожитої електричної енергії узгоджений сторонами з додатку 2 "Порядок розрахунків" до договору.

Відповідно до пунктів 5 та 6 додатку № 2 до договору № 4, остаточний розрахунок споживача за спожиту електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії, рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюються додаток № 20 про використану електричну енергію, який споживач отримує разом із рахунками та повинен повернути підписаним та скріпленим печаткою в термін до 5 робочих днів.

Для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділенні відповідного РВЕ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів з дня його отримання. В разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення.

У пункті 10 Додатку № 2 до договору сторони погодили, що у випадках неправильного розрахунку сум, що підлягають оплаті споживачем (тобто нарахування надмірних сум, або, навпаки, ненарахування сум, які споживач повинен оплачувати у відповідності до даного договору або нормативних документів), постачальник проводить перерахунок за весь період неправильного нарахування та відображає його в рахунку, який споживач отримує у відповідному розрахунковому відділі Компанії до 6 числа наступного за розрахунковим місяця та лише тоді сплачує його у порядку визначеному пунктом 5 Додатку № 2 до договору № 4.

Здійснивши аналіз наведених умов договору, суди попередніх інстанцій правильно встановили, що в договорі сторони дійшли згоди про те, що обов'язок зі сплати вартості електричної енергії настає у відповідача після отримання виставленого йому позивачем рахунку на оплату вартості спожитої електричної енергії, оформленого відповідно до нормативно-правових актів та положень договору. Тобто, як правильно зазначили суди, виникненню у споживача зобов'язань зі сплати вартості спожитої товарної продукції (електричної енергії) передує виконання позивачем зобов'язання з виставлення рахунків на оплату з правильним розрахунком вартості електричної енергії.

Суди попередніх інстанцій встановили, що позивач в якості підстав позову послався на те, що ним були виставлені відповідачу рахунки на оплату спожитої електричної енергії за травень, червень та липень 2015 року, які були отримані відповідачем. Копії зазначених рахунків наявні в матеріалах справи. За твердженням позивача на підставі зазначених рахунків у відповідача виник обов'язок їх оплатити, який не був виконаний відповідачем.

Суди попередніх інстанцій на підставі наявних в матеріалах справи доказів встановили, що у зазначених рахунках, на які позивач посилається як на підставу виникнення зобов'язання з їх оплати, вартість спожитої відповідачем електричної енергії за травень - липень 2015 року була визначена позивачем з неправильним розрахунком.

Зокрема суди встановили, що вартість електричної енергії, зазначена в рахунках за травень, червень та липень 2015 року, була визначена позивачем в результаті неправильно проведеного розрахунку, а саме: з порушенням пунктів 6.23., 6.28. Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі по тексту - Правила, ПКЕЕ) та підпункту 4 пункту 3.1. Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1052 від 13.08.1998, (з урахуванням внесених змін і доповнень).

Відповідно до пунктів 6.23. та 6.28. Правил обсяг електричної енергії, спожитої основним споживачем та субспоживачем, визначається залежно від порядку (схеми) приєднання засобів обліку з урахуванням втрат електричної енергії, пов'язаних із спільним використанням технологічних електричних мереж основного споживача.

Технологічні втрати електричної енергії в мережах споживача розподіляються між суб'єктами господарювання пропорційно обсягу переданої цими мережами належної електричної енергії відповідним суб'єктам господарювання, включаючи споживача-власника цих мереж.

З метою визначення економічної достовірності та незаперечності проведених позивачем розрахунків вартості спожитою відповідачем електричної енергії за період травень - липень 2015 року, для встановлення того, чи правильно визначений позивачем обсяг втрати електричної енергії в трансформаторах та лініях електропередавання по всім точкам приєднання мереж відповідача за спірний період до договору № 4 від 07.05.2004 Господарський суд Харківської області ухвалою від 05.04.2016 призначив проведення у цій справі додаткової судово-електротехнічної та судово-економічної експертизи.

У результаті проведеного дослідження експерти Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. Бокаріуса дійшли висновків про те, що позивач неправильно визначив обсяг платних втрат активної та реактивної електроенергії в трансформаторах та лініях електропередач по чотирьох об'єктах відповідача та розрахунки обсягу загальних втрат, визначених Акціонерним товариством "Харківобленерго", не відповідають вимогам нормативних документів, зокрема пункту 6.28. ПКЕЕ, оскільки здійснений без урахування можливих розбіжностей обсягів втрат по іншим споживачам.

Суди попередніх інстанцій встановили, що зазначений висновок додаткової судово-електротехнічної та судово-економічної експертизи став однією з підстав, з якої позивач уточнив свої позовні вимоги, про що зазначив сам позивач в уточненнях. У зв'язку з цим суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що цей факт свідчить про приведення позовних вимог у відповідність до експертного висновку та визнання позивачем необґрунтованості частини позовних вимог у зв'язку із допущенням порушень при обрахунку вартості спожитої відповідачем електричної енергії.

Крім того, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що проведений позивачем розрахунок заборгованості по оплаті вартості спожитої позивачем у травні - липні 2015 року електричної енергії не відповідає підпункту 4 пункту 3.1. Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги, затверджений постановою НКРЕ № 1052 від 13.08.1998, (з урахуванням внесених змін і доповнень).

Як встановили суди попередніх інстанцій, при укладенні договору про постачання електричної енергії № 4 від 07.05.2004 та, зокрема при визначенні класу напруги споживача, сторони керувались Порядком визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги, затвердженим постановою НКРЕ № 1052 від 13.08.1998, в редакції від 25.07.2003.

Відповідно до зазначеного порядку в редакції від 25.07.2003 споживачі електричної енергії розподіляються на 2 класи, диференційовані за ступенем напруги на межі балансового розподілу електропостачальних систем:

1 клас - споживачі, які отримують від електропостачальної організації електричну енергію із ступенем напруги 35 кВ та вище на межі балансового розподілу;

2 клас - споживачі, які отримують від електропостачальної організації електричну енергію із ступенем напруги нижче 35 кВ на межі балансового розподілу.

Суди встановили, що в додатку № 3.1. до договору № 4 від 07.05.2004 сторони з урахуванням ступеню напруги в точках приєднання визначили для позивача другий клас напруги, за яким відповідач і нараховував вартість електроенергії.

01.07.2011 набрала чинності постанова Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1110 від 30.06.2011, якою були внесені зміни до Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги, затвердженого постановою НКРЕ № 1052 від 13.08.1998, та розширено перелік випадків віднесення суб'єкта до споживачів 1 класу. Зокрема пункт 3.1. Порядку був доповнений підпунктом четвертим, відповідно до якого до 1 класу відносяться споживачі, які є промисловими підприємствами, що збільшили обсяг річного споживання більш ніж утричі порівняно з 2008 роком або ввели нові виробничі потужності після 2008 року, та місячне споживання яких складає понад 20 млн кВт·год на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу.

Досліджуючи питання відповідності відповідача - Комунального підприємства "Харківводоканал", як споживача електричної енергії за договором № 4 від 07.05.2004, критеріям споживачів 1 класу, суди попередніх інстанцій встановили, що відповідач відповідає критеріям споживачів 1 класу.

Суди попередніх інстанцій встановили, що відповідно до підпунктів 3.2.1., 3.2.3., 3.2.4. пункту 3.2. Статуту Комунального підприємства "Харківводоканал" предметом діяльності Комунального підприємства "Харківводоканал" є: видобування, виробництво, збір, очищення, подача, постачання, транспортування, розподіл та реалізація питної води; розподілення питної та непитної води для промислових потреб, населенню, тощо; приймання, збирання, відведення, транспортування та повне біологічне очищення стічних вод, знезараження та скид біологічно очищеної води в водні об'єкти.

Відповідно до Класифікатору видів економічної діяльності ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 457 від 11.10.2010 (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 530 від 29.11.2010), водопостачання; каналізація, поводження з відходами відноситься до процесу промислового виробництва у відповідності до секції E.

Врахувавши викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що Комунальне підприємство "Харківводоканал" є промисловим підприємством.

Крім того, суди попередніх інстанцій при встановлені обставин відповідності відповідача критеріям споживача електричної енергії 1 класу взяли до уваги висновок судової комісійної електротехнічної експертизи № 2021 від 26.02.2018, проведеної в іншій господарській справі № 922/4198/17, копія якого наявна в матеріалах цієї справи № 922/4927/15 (т.7, а.с. 50-74). Згідно із зазначеним висновком Комунальне підприємство "Харківводоканал" (до перейменування - Комунальне підприємство каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод") з 31.12.2011 ввело нові виробничі потужності, які наразі використовуються та споживають електричну енергію для виробничих потреб, а саме: для надання послуг з централізованого водопостачання централізованого водовідведення. У порівнянні з обсягом річного споживання електричної енергії за 2008 рік у кількості 65 313 209 кВт*год., упродовж періоду 2014-2017 років Комунальне підприємство "Харківводоканал" щорічно споживало обсяги електричної енергії більш ніж у тричі у порівнянні з 2008 роком; Комунальне підприємство "Харківводоканал" дійсно споживає електричну енергію за договорами про постачання електричної енергії № 4 від 07.05.2004 та № 1.01 від 03.01.2008, у щомісячному обсязі понад 20 млн. кВт*год. на технологічні потреби виробництва послуг з водопостачання та водовідведення, починаючи з січня 2014 року по жовтень 2017 року.

Врахувавши викладене вище, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що відповідач - Комунальне підприємство "Харківводоканал" відповідає всім критеріям споживачів електричної енергії 1 класу згідно з підпунктом 4 пункту 3.1. Порядку.

Відповідно до пункту 3.1.2. договору № 4 від 07.05.2004 у разі прийняття нормативно-правових актів, які змінюють умови цього договору, сторони зобов'язуються до внесення до договору відповідних змін керуватися вимогами цих нормативних документів.

Отже, відповідно до зазначеного пункту 3.1.2. договору позивач при здійсненні розрахунку вартості спожитої відповідачем електричної енергії зобов'язаний був застосувати положення Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1110 від 30.06.2011, які змінили умови договірних правовідносин в частині віднесення Комунального підприємства "Харківводоканал" до споживачів електричної енергії 1 класу, про що правильно зазначили суди попередніх інстанцій.

Касаційний господарський суд не бере до уваги посилання позивача в касаційній скарзі на відсутність у нього підстав застосовувати у виставлених відповідачу рахунках за спожиту електричну енергію перший (1) клас напруги, оскільки за умовами договору, закріпленими в пункті 3.1.2., сторони зобов'язались застосовувати положення чинного законодавства, які змінюють умови цього договору, та керуватись ними, а виходячи з положень статі 629 Цивільного кодексу України погоджені сторонами умови договору є обов'язковими для виконання сторонами.

В касаційній скарзі позивач посилається також на обставини, встановлені Харківським апеляційним господарським судом в постанові від 12.09.2018 у справі № 922/516/18 за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" до Акціонерної компанії "Харківобленерго" про внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 4 від 07.05.2004, зокрема щодо відсутності підстав для внесення змін до договору в частині визначення розрахунків за спожиту електричну енергію за 1 класом напруги. Однак, Касаційний господарський суд не бере до уваги зазначені посилання позивача, оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановою від 30.01.2019 скасував постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 та рішення Господарського суду Харківської області від 11.06.2018 у справі № 922/516/18, а справу № 922/516/18 передав на новий розгляд до Господарського суду Харківської області. Безпідставним у зв'язку з цим також є і твердження скаржника про те, що висновок судової комісійної електротехнічної експертизи № 2021 від 26.02.2018, проведеної у господарській справі № 922/516/18, є неналежними та недостовірними доказом.

Отже, Касаційний господарський суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що пред`явлені позивачем відповідачу рахунки на оплату вартості електричної енергії за спірний період, на які посилається позивач як на підставу виникнення зобов'язання з їх оплати, містять неправильний розрахунок вартості спожитої відповідачем електричної енергії, розрахунки здійснені з порушенням пунктів 6.23., 6.28. Правил користування електричною енергією та підпункту 4 пункту 3.1. Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги.

Відповідно до частини 1 статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

У пункті 10 Додатку № 2 до договору сторони погодили, що у випадках неправильного розрахунку сум, що підлягають оплаті споживачем (тобто нарахування надмірних сум, або, навпаки, ненарахування сум, які споживач повинен оплачувати у відповідності до даного договору або нормативних документів), постачальник проводить перерахунок за весь період неправильного нарахування та відображає його в рахунку, який споживач отримує у відповідному розрахунковому відділі Компанії до 6 числа наступного за розрахунковим місяця та лише тоді сплачує його у порядку визначеному пунктом 5 Додатку № 2 до договору № 4.

Однак, як встановили суди попередніх інстанцій, доказів здійснення позивачем перерахунку та пред'явлення до сплати відповідачу рахунків із правильним зазначенням суми грошового зобов'язання матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, Касаційний господарський суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що у спірних правовідносинах позивач допустив прострочення кредитора відповідно до статті 613 Цивільного кодексу України, оскільки допустив бездіяльність, яка полягає у неприведенні ним своїх рахунків на оплату спожитої електричної енергії у відповідність з наведеними вимогами чинного законодавства та, зокрема з належним класом споживання електроенергії, що є обов'язковим в силу визначених сторонами умов договору.

У зв'язку з викладеним суди дійшли правильного висновку, що надані позивачем в обґрунтування позовних вимог рахунки не встановлюють настання у відповідача зобов`язання здійснити остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.11.2018 у справі № 922/741/16.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Матеріали справи свідчать про те, що місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та правильно, з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права вирішив спір у справі. Переглядаючи справу в апеляційному провадженні господарський суд апеляційної інстанції правильно залишив прийняте місцевим господарським судом рішення без змін.

З огляду на зазначене Касаційний господарський суд дійшов висновку про залишення рішення місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції без змін, а касаційної скарги - без задоволення.

9. Судові витрати

Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд - ,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Харківобленерго" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Харківської області від 18.07.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 у справі № 922/4927/15 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді Г. Вронська

В. Студенець