ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
11.02.2019 Справа № 1/256
Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., при помічнику судді (за дорученням) Грабчаку Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги Публічного акціонерного товариства Перший Український ОСОБА_1, м. Київ,
- визнання дій заступника начальника Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 щодо прийняття постанови ВП № 51404903 від 18.12.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу - неправомірними;
- скасування постанови ВП № 51404903 від 18.12.2018 року заступника начальника Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документу стягувачу, як незаконної.
По справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Перший Український ОСОБА_1, м. Київ
до відповідача-1: Приватного підприємства Малінар, м. Маріуполь Донецької області
до відповідача-2: Приватного підприємства Тамак, м. Маріуполь Донецької області
про стягнення 2 700 029 грн. 43 коп.
За участю представників:
від скаржника: ОСОБА_3 представник за довіреністю від 10.10.2018р.;
від боржника: не з`явився;
від ВДВС: не з`явився.
31 січня 2019р. через канцелярію суду від Публічного акціонерного товариства Перший Український ОСОБА_1 надійшла скарга № КНО -61.1.3.4/14 від 25.01.2019р. про визнання дій заступника начальника Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 щодо прийняття постанови ВП № 51404903 від 18.12.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу - неправомірними та скасування зазначеної постанови, як незаконної.
Згідно з ч. 1 ст. 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.
Відповідно до відмітки про реєстрацію вхідної кореспонденції Публічним акціонерним товариством „Перший Український ОСОБА_1 від 14.01.2019р., скаржник отримав постанову про повернення виконавчого документу стягувачу за виконавчим провадженням № 51404903 від 18 грудня 2018р., саме 14 січня 2019р.
З вищезазначеного вбачається, що скаржником не пропущено строк подання скарги на дії державного виконавця, з урахуванням приписів Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою господарського суду Донецької області від 31 січня 2019р. відновлено частково справу № 1/256 та призначено до розгляду скаргу на 11 лютого 2019р.
В обґрунтування скарги боржник посилається на протиправність дій державного виконавця, що полягають у порушенні приписів ст.ст. 18, 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 19, ч.5 ст. 214 Конституції України, а також порушенні ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Скаржник зазначає, що державний виконавець не вжив вичерпних заходів щодо встановлення особи боржника, належного йому майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення грошової заборгованості, не здійснив вичерпних заходів щодо перевірки майнового стану боржника відповідно до приписів Закону, не здійснив заходів щодо реалізації нерухомого майна, яке належить боржникові.
Скаржником надано копії матеріалів виконавчого провадження.
Представники ДВС та боржника в судове засідання не зявились.

Дослідивши матеріали скарги господарським судом встановлено наступне.
Як вбачається з доданої до скарги копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням № 51404903 від 18 грудня 2018р., заступником начальника відділу ОСОБА_2 повернутий виконавчий документ стягувачу із посиланням на п.5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
За змістом п.5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» , виконавчий документ повертається стягувачеві, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають у тому числі виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).
Як вбачається з рішення господарського суду Донецької області від 27 січня 2011р. по справі № 1/256, позовні вимоги задоволено та вирішено стягнути солідарно з Приватного підприємства «Малінар» та з Приватного підприємства «Тамак» на користь Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» заборгованість за кредитом у сумі 1 998 888 грн. 89 коп., відсотки у сумі 674 521 грн. 54 коп., пеню у сумі 26 619 грн. 00 коп. Крім того, з Приватного підприємства «Малінар» вирішено стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» судові витрати по сплаті державного мита у сумі 25 500 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236 грн. 00 коп.
Як вбачається з абз. 2 п.1.1. Статуту Акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1», затвердженого позачерговими Загальними зборами акціонерів (Протокол № 80 від 27.11.2018р.), Акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_1» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк», у результаті реорганізації Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1», згідно рішення загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1» (протокол № 59 від 15 липня 2011 року) та згідно рішення єдиного акціонера Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» (рішення 2/2011 від 15 липня 2011 року).
На виконання зазначеного рішення 7 лютого 2011 року був виданий наказ, із примусового виконання якого було відкрите виконавче провадження № 51404903.
Із змісту судового рішення та, виданого на його виконання, наказу вбачається, що зазначений наказ є виконавчим документом, за якими мають бути стягнуті кошти.
Таким чином, враховуючи приписи п.5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» , яким встановлені обмеження у застосуванні зазначеної норми, як підстави для повернення виконавчого документу стягувачу, суд зазначає про протиправне повернення скаржнику наказу від 7 лютого 2011 року по справі № 1/256 про солідарне стягнення з Приватного підприємства Малінар та з Приватного підприємства Тамак грошової заборгованості з підстав неможливості зясування місцезнаходження боржника - юридичної особи Приватного підприємства Малінар.
Скаржником до матеріалів справи надано копії матеріалів виконавчого провадження, з яких вбачається, що за боржником зареєстрований транспортний засіб напівпричіп КАМ 8113 КА-АМ1, д/н НОМЕР_1. Проте, документів, яки б свідчили про організацію розшуку та/або реалізації зазначеного майна, суду не надано.
Враховуючи невиконання ДВС вимог щодо надання матеріалів виконавчого провадження, суд позбавлений можливості надати оцінку доводам скаржника щодо нездійснення виконавцем вичерпних заходів за для пошуку майна боржника, тощо. Проте, зазначена обставина не впливає на суть прийнятого в межах цієї скарги рішення суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Враховуючи судову практику, що склалася на час розгляду скарги, та яка знайшла своє відображення у постанові Пленуму ВГСУ № 89 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (п.9.13), суд зазначає, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною. У скарзі заявник просить визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати спірну постанову. Проте, вимога скаржника про скасування постанови чи іншого акта органу Державної виконавчої служби за своєю правовою природою є тотожною вимогам про визнання постанови недійсною. Тому у господарського суду відсутні правові підстави для відмови в задоволенні скарги лише з тієї причини, що в ній зазначається про скасування відповідної постанови (акта), а не про визнання його недійсним.
З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що дії заступника начальника Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 щодо прийняття постанови ВП № 51404903 від 18.12.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу, є неправомірними, у звязку із чим постанова від 18.12.2018р. щодо повернення виконавчого документу стягувачу підлягає скасуванню.
Керуючись ч. 1 ст. 343 Господарського процесуального кодексу, суд,-
1. Скаргу Публічного акціонерного товариства Перший Український ОСОБА_1, м. Київ, про визнання дій заступника начальника Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 щодо прийняття постанови ВП № 51404903 від 18.12.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу та скасування постанови ВП № 51404903 від 18.12.2018 року заступника начальника Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документу стягувачу, як незаконної - задовольнити.
2. Визнати дії заступника начальника Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 щодо прийняття постанови ВП № 51404903 від 18.12.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу - неправомірними.
3. Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 514049036 від 18.12.2018 року заступника начальника Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 визнати недійсною.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена в Східний апеляційний господарський суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України.
Суддя П.В. Демідова
Повний текст ухвали складено та підписано 12.02.2019 року.