ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2019 р. м..Київ Справа№ 927/266/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тищенко А.І.

Чорної Л.В.

секретар судового засідання: Кондратенко Н.О.
за участю представників учасників процесу: від прокуратури: Винник О.О. (прокурор прокуратури міста Києва) за посвідченням № 036704 від 15.12.2015; від позивача-1: Городник Т.М.- за довіреністю № 12-04/336 від 05.02.2019; від позивача-2: не з'явився; від відповідача: Тихоновський Д.М. - за довіреністю № 34 від 17.01.2018
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної екологічної інспекції у Чернігівській області та заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури
на рішенняГосподарського суду Чернігівської області
від12.10.2018
суддяШморгун В.В., м. Чернігів
повний текст складено18.10.2018
за позовомзаступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури, м. Чернігів в інтересах держави в особі 1) Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, м. Чернігів 2) Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, с. Анисів, Чернігівський р-н, Чернігівська обл.
доЧернігівського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Чернігіврайагролісгосп", смт. Михайло-Коцюбинське, Чернігівський р-н, Чернігівська обл.
провідшкодування 104 856,01 грн. збитків, заподіяних внаслідок незаконної порубки дерев

За результатами розгляду апеляційних скарг Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Заступником керівника Чернігівської місцевої прокуратури (надалі-прокурор) було подано позов до Господарського суду Чернігівської області в інтересах держави в особі позивачів - Державної екологічної інспекції у Чернігівській області (далі -позивач 1/ Екологічна інспекція) та Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (надалі-позивач 2/ Рада) до Чернігівського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Чернігіврайагролісгосп" (наддалі-відповідач/ Чернігіврайагролісгосп) про відшкодування 104856,01 грн збитків, заподіяних внаслідок незаконної порубки дерев.

Позовні вимоги мотиовані тим, що під час рейдової перевірки Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області 18.07.2015 виявлено самовільну рубку 18 дерев дуба в с. Лукашівка Чернігівського району Чернігівської області, про що складено акт № 67/06 від 19.07.2015. Зважаючи на те, що відповідачем не дотримано вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень, з останнього підлягає стягненню шкода заподіяна даною незаконною вирубкою дерев в розмірі 104 856,01 грн.

Відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що він не визнає обставин щодо самовільної рубки дерев на території полезахисної смуги поблизу с. Бакланова Муравійка Куликівського району, яка надана відповідачу у користування, а також наявність у прокурора повноважень щодо звернення до суду із цим позовом в інтересах Державної екологічної інспекції та Анисівської сільської ради Чернігівського району.

Чернігівське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство "Чернігіврайагролісгосп" вважає, що перевірка діяльності відповідача зі здійснення охорони лісу відповідно до Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього середовища України від 10.09.2008 № 464 (далі Порядок № 464), не проводилась, а отже акт від 19.07.2015 № 67/06, складений внаслідок незаконної перевірки, не має жодних юридичних наслідків для відповідача та не може бути доказом у цій справі.

Крім того відповідач зазначає, що орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу, які він поніс та які очікує понести, становить 5000,00 грн.

Також відповідач просив здійснити огляд речових доказів (пнів 18 дерев дуба, про які зазначено в акті перевірки від 19.07.2015 №67/06, що складений Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області), які не можна доставити до суду, за їх місцезнаходженням - полезахисна смуга поблизу с. Бакланова Муравійка Куликівського району.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2018 у справі № 927/266/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Державна екологічна інспекція у Чернігівській області (надалі-скаржник 1) звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник 1 вказує на те, що відповідач у відзиві на позовну заяву від 25.06.2018, підписаному представником відповідача Тихоновським Д.М. підтверджує, що самовільна рубка відбулась щодо об'єкту, який знаходився в його користуванні.

На думку заявника апеляційної скарги, висновок суду про відсутність належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо встановити місце розташування та межі земельної ділянки, яка належить відповідачу на праві постійного користування зроблено без врахування положень ч. 1 ст. 75 ГПК України, згідно із якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин.

Також скаржник 1 просить на підставі ст. 258 ГПК України залучити до матеріалів справи копію протоколу допиту свідка ОСОБА_7, про наявність якого першому позивачу стало відомо про ознайомлення 05.11.2018 з матеріалами кримінального провадження згідно із заявою, копія якої додається, тому з незалежних від першого позивача причин, вказані докази не могли бути надані суду першої інстанції.

Також, не погоджуючись із прийнятим рішенням, Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури (надалі-скаржник 2) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника 2, судом безпідставно не взято до уваги те, що місцезнаходження виявленої незаконної вирубки 18 дубів підтверджено поясненнями громадянина ОСОБА_8 від 22.08.2015, який брав участь у рейд-перевірці дотримання вимог природоохоронного законодавства, зокрема, останній пояснив, що обстеження інспекторами Державної екологічної інспекції в області проводилось між селами Б.Муравійка та Лукашівка, на полезахисній смузі між цими селами на території Чернігівського району, де і виявлено незаконну вирубку дубів, також не взято до уваги те, що місце вирубки також підтверджено схемою, підписаною ОСОБА_8, на якій нанесені умовні позначення місця розташування порубки та лісосмуги з позначенням на ній місцем порубки, а вказана схема співпадає з даними державного акта Чернігіврайагролісгоспу від 06.02.2006 на право постійного користування земельною ділянкою площею 199,2302га на території Анисівської сільської ради Чернігівського району для ведення лісового господарства, на якому позначено лісосмугу між селами Анисів та Лукашівка Чернігівського району з кадастровим номером :06:00:3010, де і виявлено незаконну порубку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 у справі № 927/266/18 задоволено клопотання Державної екологічної інспекції у Чернігівській області та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2018 у справі № 927/266/18; відкрито апеляційне провадження у справі № 927/266/18; розгляд апеляційної скарги Державної екологічної інспекції у Чернігівській області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2018 у справі № 927/266/18 призначено на 10.12.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 у справі № 927/266/18 апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2018 у справі № 927/266/18 - залишено без руху.

05.12.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури надійшла заява № 05/3-7-2018 від 03.12.2018 з додатками.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2018 у справі № 927/266/18 задоволено клопотання заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2018 у справі № 927/266/18; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2018 у справі № 927/266/18; об'єднано апеляційні скарги Державної екологічної інспекції у Чернігівській області та заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2018 у справі № 927/266/18 в одне апеляційне провадження; розгляд апеляційної скарги заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури призначено разом з апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Чернігівській області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2018 у справі № 927/266/18 на 10.12.2018.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/371/18 від 10.12.2018 у зв'язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 927/266/18.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.12.2018 для розгляду справи № 927/266/18 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Чорна Л.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 у справі № 927/266/18 апеляційні скарги Державної екологічної інспекції у Чернігівській області та заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2018 у справі № 927/266/18 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів Чорної Л.В., Тищенко А.І.; розгляд апеляційних скарг Державної екологічної інспекції у Чернігівській області та заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2018 у справі № 927/266/18 призначено на 21.01.2019.

На підставі ст.ст. 216, 270 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 відкладено розгляд справи № 927/266/18 до 06.02.2019.

Представники прокуратури та першого позивача у судовому засіданні 06.02.2019 підтримали вимоги апеляційних скарг з викладених у них підстав та просили їх задовольнити. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2018 у справі № 927/266/18 скасувати повністю, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.02.2019 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2018 у справі № 927/266/18 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Позивач 2 в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Будь-яких заяв чи клопотань через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) від позивача 2 до суду не надходило.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі-ГПК України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 42 ГПК України визначено, що учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не була визнана обов'язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін про місце (рекомендовані поштові повернення), дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у відсутності представника позивача 2 за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши пояснення скаржників 1, 2 та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено господарським судом першої інстанції та із чим погоджується колегія суддів апеляційного господарського суду, що 06.02.2006 відповідачу видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 199,2302 га на території Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області для ведення лісового господарства (а.с. 28).

17.07.2015 Екологічною інспекцією на підставі Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та плану роботи Держекоінспекції у Чернігівській області на 3 квартал 2015 року видано наказ № 205 про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі збереження рослинного та тваринного світу, природно-заповідного фонду на території Чернігівської області (а.с. 100).

Державним та громадським інспекторам з охорони навколишнього природного середовища Екологічною інспекцією надано направлення № 205 на проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі збереження рослинного та тваринного світу, природно-заповідного фонду на території Чернігівської області у термін з 18 по 19 липня 2015 року. Підстава для здійснення перевірки - план роботи Держеконіспекції у Чернігівській області на 3 квартал 2015 року (а.с. 101).

В подальшому, 19.07.2015 державним інспектором з ОНПС Чернігівської області Лепехою В.М. та громадськими інспекторами з охорони довкілля Лихутою А.В. та Пеньковцем В.І. складено акт про здійснення рейду державного нагляду (контролю) в галузі збереження рослинного та тваринного світу № 67/06 (далі - Акт перевірки) (а.с. 20).

У Акті перевірки зазначено, що згідно з наказом Екологічної інспекції від 17.07.2015 № 205 з 18.07.2015 по 19.07.2015 було проведено рейд-перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у галузі збереження рослинного та тваринного світу. Під час проведення перевірки виявлено, що у полезахисній смузі поблизу с. Бакланова Муравійка Куликівського району було виявлено незаконну рубку 3-х сухих та 15-ти ростучих дерев дуба невстановленими особами.

За результатами польової перелікової відомості, складеною інспекторами, виконано розрахунок суми збитків, завданих самовільною рубкою вказаних дерев, розмір яких становить 104 856,01 грн. (а.с. 21).

Згідно із письмовими поясненнями громадянина ОСОБА_8, записаних ДІМ СДІМ Куликівського РВ УМВС України в Чернігівській області Загороднім Р.Ю., вказаний громадянин брав участь у рейд-перевірці дотримання вимог природоохоронного законодавства у галузі збереження рослинного та тваринного світу. Як він пояснив, обстеження проводилось навколо сіл Б. Муравійка та Лукашівка. На одній із полезахисних смуг між цими селами було виявлено незаконну вирубку дубів. У письмових поясненнях зазначено, що вказана вирубка була здійснена на території Чернігівського району (а.с. 22).

Прокурором надано схему, підписану громадянином ОСОБА_8, на якій нанесені позначення місцерозташування с. Бакланова Муравійка та умовні позначення місцезнаходження порубки та лісосмуги (а.с. 23).

Відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 Кримінального кодексу України за фактом незаконної рубки 18 дерев поблизу с. Лукашівка Чернігівського району та області, були внесені 03.12.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001081 (а.с. 29).

Постановою слідчого СР ЧРВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області Турбіною В.В. від 06.12.2017 закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001081 від 03.12.2015, у зв'язку з відсутністю у діянні невстановленої особи складу кримінального порушення (а.с. 30).

Згідно із довідкою Чернігіврайагролісгоспу від 04.07.2018 № 334 відповідач здійснює свою діяльність на землях лісового фонду, які знаходяться виключно на території Чернігівського району (а.с. 106).

Відповідно до пояснень (повідомлення) Виконавчого комітету Анисівської сільської ради Чернігівського району від 06.07.2018 № 927/266/18 земельна ділянка, на якій була здійснена незаконна порубка дерев, виявлена працівниками Екологічної інспекції згідно з Актом перевірки, розташована поблизу сіл Лукашівка та Анисів, на території Анисівської сільської ради Чернігівського району (а.с. 91).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Конституційний суд у рішенні від 08.04.1999 у справі № 3-рп/99 (далі - рішення Конституційного суду) вказав, що прокурор самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява, за статтею 2 Арбітражного процесуального кодексу України, є підставою для порушення справи в арбітражному суді.

В мотивувальній частині вищевказаного рішення Конституційного Суду України зазначено, що із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

В обґрунтування необхідності здійснення представництва інтересів держави у суді, прокурором зазначено, що незаконною вирубкою дерев завдано шкоди навколишньому середовищу, чим порушуються інтереси держави. Оскільки ані Державною екологічною інспекцію у Чернігівській області, яка є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, ані Анисівською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області як органом місцевого самоврядування не вжито заходів щодо стягнення збитків, заподіяних незаконною порубкою дерев, тому представництво у суді законних інтересів держави здійснює прокурор.

Відповідно до положень ст. 3 Лісового кодексу України лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", цим Кодексом, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 1 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об'єктів, пов'язаних з історико-культурною спадщиною.

Згідно із ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Основними завданнями Держекоінспекції є, зокрема, реалізація державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів; здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства, зокрема, щодо охорони, захисту, використання і відтворення лісів.

Відповідно до п. 4 Положення про Державну екологічну інспекцію України Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема щодо: пошкодження дерев і чагарників, знищення або пошкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розплідниках і на плантаціях, природного підросту та самосіву на землях, призначених під відновлення лісу, законності вирубування.

Територіальним органом, який реалізує повноваження Держекоінспекції у межах Чернігівської області, є Державна екологічна інспекція у Чернігівській області, яка діє на підставі Положення про Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Згідно із ст. 15 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції, зокрема: забезпечують реалізацію екологічної політики України, екологічних прав громадян; затверджують місцеві екологічні програми; організовують вивчення навколишнього природного середовища; організують в разі необхідності проведення екологічної експертизи; забезпечують інформування населення про стан навколишнього природного середовища, функціонування місцевих екологічних автоматизованих інформаційно-аналітичних систем; приймають рішення про організацію територій та об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Місцеві ради можуть здійснювати й інші повноваження відповідно до цього та інших законів України.

Відповідно до повідомлення Виконавчого комітету Анисівської сільської ради Чернігівського району від 06.07.2018 №927/266/18 земельна ділянка, на якій була здійснена незаконна порубка дерев, розташована на території Анисівської сільської ради Чернігівського району.

Таким чином, особами, які мають право вимагати відшкодування збитків, завданих внаслідок незаконної порубки дерев, можуть бути як Державна екологічна інспекція у Чернігівській області, так і Анисівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області.

Однак, перший позивач, виявивши факт незаконної вирубки і звернувшись до поліції, не вчинив жодних дій щодо стягнення у судовому порядку завданих збитків. При цьому, прокурором не обґрунтовано і не надано жодних доказів, які свідчать про обізнаність і наявність відповідних матеріалів у Анисівської сільської ради щодо спірного правопорушення, а відтак і можливості звернення до суду із позовом, тому, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що прокурором обґрунтовано необхідність захисту інтересів держави та здійснення представництва інтересів держави лише в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, натомість прокурором не підтверджено наявність підстав для представництва інтересів держави в особі Анисівської сільської ради Чернігівського району.

Частиною 1 статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено у статті 1166 ЦК України, з аналізу якої слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 ЦК України).

Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести такі елементи: 1. Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. 2. Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). 3. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. 4. Вина особи, що завдала шкоду.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Частиною 2 статті 19 ЛК України визначено, що обов'язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вжиття інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено на постійних лісокористувачів.

Положеннями статті 63 ЛК України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 64 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до статті 86 ЛК України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 105 ЛК України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Згідно зі статтею 107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.

Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому неважливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.

Таким чином, обов'язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов'язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами (аналогічну правову позицію викладено у постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 909/976/17, постановах Верховного Суду у справа № 927/1096/16, № 909/1111/16, № 920/1293/16, № 917/1261/17).

Як вже зазначалось, 19.07.2015 державним інспектором з ОНПС Чернігівської області Лепехою В.М. та громадськими інспекторами з охорони довкілля Лихутою А.В. та Пеньковцем В.І. складено акт про здійснення рейду державного нагляду (контролю) в галузі збереження рослинного та тваринного світу № 67/06, в якому зазначено, що згідно з наказом Екологічної інспекції від 17.07.2015 № 205 з 18.07.2015 по 19.07.2015 було проведено рейд-перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у галузі збереження рослинного та тваринного світу. Під час проведення перевірки виявлено, що у полезахисній смузі поблизу с. Бакланова Муравійка Куликівського району було виявлено незаконну рубку 3-х сухих та 15-ти ростучих дерев дуба невстановленими особами.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду про те, що твердження відповідача, що акт перевірки не є доказом у даній справі, оскільки складений на підставі перевірки, яка проведена не відповідно до Порядку № 464, є безпідставним, оскільки ця перевірка проводилась з метою встановлення дотримання вимог природоохоронного законодавства на території Чернігівської області, а не конкретно суб'єкту господарювання - Чернігіврайгаролісгоспу, отже, проведення планової перевірки відбувалось не у порядку, встановленому Порядком № 464., а посилання прокурора у позовній заяві на Порядок № 464 стосуються лише виключно визначення терміну "акт перевірки" та не стосуються порядку проведення такої перевірки.

Однак, суд апеляційної інстанції погоджуючись із висновком господарського суду першої інстанції, вважає, що ані прокурором, ані позивачем не доведено належними та допустимими, достовірними та достатніми доказами місце скоєння правопорушення, того, що незаконна порубка дерев здійснена саме на земельній ділянці, яка знаходиться у постійному користуванні Чернігіврайагролісгоспу та не доведено протиправної поведінки відповідача у вигляду недотримання вимог законодавства в частині забезпечення та захисту лісових насаджень, саме як постійним лісокористувачем відповідної земельної ділянки, за відсутності якої цивільно-правова відповідальність не настає, оскільки вбачається наявність суттєвих протиріч у наданих схемі та документах щодо місця виявлення незаконної вирубки, у тому числі і у акті перевірки, враховуючи наступне.

Як вже зазначалось, у якості доказів, які підтверджують місцезнаходження виявленої незаконної вирубки дерев, прокурором надано схему, підписану громадянином ОСОБА_8, який, як зазначено у наданих ним письмових поясненнях, брав участь у рейд-перевірці.

На цій схемі нанесені позначення місцерозташування с. Бакланова Муравійка та умовні позначення місцезнаходження порубки та лісосмуги.

Також у наданому Акті перевірки вказано, що незаконну вирубку виявлено у полезахисній смузі поблизу с. Бакланова Муравійка Куликівського району, у письмових поясненнях громадянина ОСОБА_10 місце такої рубки - лісосмуга навколо сіл Б. Муравійка та Лукашівка, а Анисівська сільська рада повідомила, що порубка здійснена на земельній ділянці, розташованій поблизу сіл Лукашівка та Анисів.

Однак, у наданій схемі відсутні схематичні позначення сіл Лукашівка та Анисів, а при дослідженні вказаної схеми судом встановлено, що нижче від позначеного місця проведення незаконної вирубки на схемі нанесено частину населеного пункту, який є найближчим до такого місця і знаходиться у зоні прямої видимості (але назву цього населеного пункту не вказано), натомість, с. Бакланова Муравійка знаходиться значно далі, а із зазначеного місця це село взагалі не може бути видно через позначені на схемі лісосмуги, дороги тощо, тобто, якби вирубка була вчинена саме у зазначеному місці, правильним і логічним було б зазначення в акті перевірки місця виявлення незаконної рубки саме поблизу цього населеного пункту, а не поблизу с. Бакланова Муравійка.

Як вбачається із акту перевірки, який складено та підписано державним інспектором Екологічної інспекції та двома громадськими інспекторами (які, при цьому, згідно з поясненнями, наданими представником першого позивача, є місцевими жителями) зазначено саме с. Бакланова Муравійка. Повідомлення ж Анисівської сільської ради щодо місця вирубки взагалі не містить згадування цього села, але, у свою чергу, жодних доказів, які підтверджують місцезнаходження вирубки дерев, Анисівською сільською радою суду не надано.

Також суд апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що ані прокурором, ані першим позивачем не обґрунтовано ким складена ця схема, оскільки у зазначеній схемі такі відомості відсутні, та наявний підпис ОСОБА_8, який надав письмові пояснення працівнику поліції як свідок, проживає у с. Бакланова Муравійка та брав участь у рейд-перевірці.

В свою чергу, у наказі Екологічної інспекції від 17.07.2015 № 205, на підставі якого проводилась перевірка, та у направленні № 205 серед переліку осіб, які направляються на проведення планової перевірки, відсутня така особа як ОСОБА_8, не містять відомостей про участь ОСОБА_8 і акт перевірки, і польова перелікова відомість, у зв'язку із чим неможливо встановити чи дійсно громадянин ОСОБА_8 брав участь у рейд-перевірці та міг надавати достовірні пояснення щодо обставин виявлення незаконної вирубки дерев як свідок.

Крім того, ані прокурором, ані позивачами не надано показання свідка ОСОБА_8 у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексу України.

Слід зазначити, що у постанові слідчого також не вказано, на підставі яких документів ним було зроблено висновок про вчинення незаконної вирубки на земельній ділянці, яка належить саме Чернігіврайагролісгоспу, та не надано жодних документів, на підставі яких слідчий встановив цю обставину, оскільки належними та достовірними доказами, на підставі яких можливо встановити місце розташування та межі земельної ділянки, яка належить відповідачу на праві постійного користування, має бути саме землевпорядна документація (у тому числі планово-картографічні матеріали лісовпорядкування), а не лише виключно постанова слідчого.

Натомість, вказаної документації та матеріалів прокурором та позивачами суду не надано, а з наданих Державного акту і плану меж земельної ділянки цього достовірно встановити неможливо.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що посилання прокурора, що усі документи, на підставі яких встановлено як місце вчинення правопорушення, так і належність такої земельної ділянки до території користування Чернігіврайагролісгоспу, знаходяться в матеріалах кримінального провадження є необґрунтованим.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, надавши належну правову оцінку усім наявним у матеріалах справи документам та доводам сторін, взявши до уваги те, що прокурором та позивачами не доведено належними та допустимими доказами місце скоєння правопорушення, того, що незаконна порубка дерев здійснена саме на земельній ділянці, яка знаходиться у постійному користуванні Чернігіврайагролісгоспу та не доведено протиправної поведінки відповідача у вигляду недотримання вимог законодавства в частині забезпечення та захисту лісових насаджень, саме як постійним лісокористувачем відповідної земельної ділянки, за відсутності якої цивільно-правова відповідальність не настає, встановивши відсутність в діях відповідача всіх складових цивільного правопорушення, дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 104 856,01 грн. збитків, заподіяних внаслідок незаконної порубки дерев.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційних скарг та зазначає, що такі доводи спростовуються викладеним вище, крім того, скаржниками не надано доказів, в розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України, які спростовують викладене у рішенні Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2018 у справі № 927/266/16.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2018 у справі № 927/266/18 та для задоволення апеляційних скарг Державної екологічної інспекції у Чернігівській області та Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури, відсутні.

Скаржниками у апеляційних скаргах не наведено порушень норм процесуального права, передбачених ч. 3 ст. 277 ГПК України, що є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Твердження апеляційних скарг не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2018 у справі № 927/266/18.

Скаржниками, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржниками не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку суду першої інстанції, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційних скарг його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Судові витрати за подання апеляційних скарг покладаються на заявників апеляційних скарг, згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Державної екологічної інспекції у Чернігівській області та заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2018 у справі № 927/266/18 залишити без змін.

3. Справу № 927/266/18 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано-14.02.2019.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді А.І. Тищенко

Л.В. Чорна