ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" лютого 2019 р. м. Київ Справа № 911/2838/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ДСК135», м. Київ,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Грандіс Трейд ЛТД», смт Глеваха Васильківський район,

про стягнення 1 614 000,00 грн.

Суддя О.В. Конюх

за участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність від 21.01.2019 № 21-01/1;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

ухвалою господарського суду Київської області від 14.01.2019 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ДСК135» до товариства з обмеженою відповідальністю «Грандіс Трейд ЛТД» про стягнення 1 614 000,00 грн. прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/2838/18 та призначено підготовче засідання у справі на 11.02.2019.

14.01.2019 до господарського суду від позивача надійшло клопотання від 14.01.2019 № 1401 про залучення доказів до матеріалів справи.

04.02.2019 до господарського суду від представника відповідача надійшло:

- клопотання від 04.02.2019 про витребування доказів, в якому представник відповідача просить суд витребувати у ДФС у м. Києві відомості (у формі витягу) з Єдиного реєстру податкових накладних по ТОВ «Торговий дім «ДСК135» (код 36149655) за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 включно в розрізі реалізації та придбання товарів (робіт, послуг); додаток № 5 Розшифровка податкових зобовязань та кредиту в розрізі контрагентів до податкової декларації з ПДВ за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 включно;

- клопотання від 04.02.2019 про забезпечення відшкодування судових витрат відповідача, в якому представник відповідача просить суд на підставі ч. 4 ст. 125 ГПК України зобовязати позивача внести на депозитний рахунок суду 90 000,00 грн., як забезпечення відшкодування судових витрат. На думку представника відповідача позовні вимоги є безпідставними, в звязку з незаконною господарською діяльністю позивача є ризики не відшкодування судових витрат, які понесені та в майбутньому будуть понесені відповідачем;

- клопотання від 04.02.2019 про огляд доказів за їх місцезнаходженням, в якому представник відповідача просить суд відповідно до ст. 82 ГПК України здійснити огляд доказів за місцезнаходженням, за адресою м. Київ вул. Горького 58-а та вул. Горького 58-б;

- клопотання про долучення доказів до матеріалів справи;

- відзив від 04.02.2019 № 04-2/01 на позов.

В підготовче судове засідання 11.02.2019 зявився представник відповідача.

Від позивача до суду зявився представник позивача за довіреністю ОСОБА_2, який не надав суду доказів наявності у нього права на зайняття адвокатською діяльністю.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 56 ГПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Частинами 1, 2 ст. 58 ГПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Відповідно до п.п. 11 п. 16-1 перехідних положень Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Частиною 1 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність встановлений перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, якими можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (ч. 2 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Частиною 3 статті 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність встановлено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Згідно з положеннями частини 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Отже, в господарському судочинстві згідно з вимогами статті 60 ГПК України допустимим доказом повноважень адвоката, є довіреність або ордер.

Статтею 12 ГПК України визначено, що малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Справа № 911/2838/18 не є малозначною та розглядається судом в порядку загального позовного провадження.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання представника відповідача від 04.02.2019 про витребування доказів, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №910/5226/17 належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

З огляду на те, що документи податкової звітності, про витребування яких клопоче представник відповідача, не є первинними документами і не можуть підтвердити або спростувати жодних обставин в межах предмету позову, їх дослідження не є обовязковим та необхідним, в звязку з чим суд відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів.

Розглянувши клопотання представника відповідача від 04.02.2019 про забезпечення відшкодування судових витрат відповідача, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 125 ГПК України як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов'язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв'язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо: 1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або 2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Враховуючи що вжиття заходів до забезпечення судових витрат є правом суду, а не обовязком; відповідачем не наведено переконливих обставин та доказів, які б дозволили зробити висновок про те, що позов є завідомо безпідставним; спір у справі виник щодо зобовязальних відносин сторін, джерелом яких є господарський договір підряду, який, за твердженням самого відповідача, реально ним виконувався; ст. 13 та ст. 74 ГПК України покладає на сторони рівний обовязок доведення суду своєї позиції щодо предмету спору, а ст. 614 ЦК України обовязок доведення відсутності вини покладає на сторону яка порушила зобовязання, а також те, що судові витрати, які належать до розподілу в господарській справі, мають знаходитись у безпосередньому причино-наслідковому звязку із її розглядом та підтверджуватись належними фінансовими документами, суд не вбачає підстав для вжиття заходів про забезпечення судових витрат відповідача шляхом зобовязання позивача вносити на депозитний рахунок суду суми 90 000 грн.

Щодо клопотання представника відповідача від 04.02.2019 про огляд доказів за їх місцезнаходженням, суд бере зазначене клопотання до уваги, однак вирішення зазначеного клопотання належить до стадії розгляду справи по суті (дослідження доказів).

За приписами статті 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) зясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Відповідно до ст. 183 ГПК України підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196-205 цього кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.

Відповідно до пунктів 1, 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, визначених частиною другою ст. 202 цього Кодексу, та коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 182, 183, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання представника відповідача від 04.02.2019 про витребування доказів відмовити.

2. В задоволенні клопотання представника відповідача від 04.02.2019 про забезпечення відшкодування судових витрат відповідача відмовити.

3. Підготовче судове засідання відкласти на 25.02.19 о 11:30. Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Київської області (м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108).

4. Повідомити учасників справи про судове засідання.

5. Інформацію по справі сторони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/).

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх