РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019Справа № 910/11778/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за первісним позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» (04119, м.Київ, ВУЛИЦЯ СІМ'Ї ХОХЛОВИХ, будинок 15, корпус А, офіс 3)
до про та за зустрічним позовом до проФізичної особи - підприємця Курочки Оксани Володимирівни (АДРЕСА_1) стягнення заборгованості у розмірі 40 000 грн. 00 коп. Фізичної особи - підприємця Курочки Оксани Володимирівни (АДРЕСА_1) Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» (04119, м.Київ, ВУЛИЦЯ СІМ'Ї ХОХЛОВИХ, будинок 15, корпус А, офіс 3) визнання Договору та Акту недійсними
Представники:

від Позивача: Князьський О.С. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: ОСОБА_3 (адвокат);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» (надалі також - «Позивач») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця Курочки Оксани Володимирівни (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 40 000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов'язань за Договором з співорганізатором фестивалю літнього оздоровчого відпочинку сезону 2017 року в місті Києві №104/2017 від 04.08.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 року відкрито провадження у справі № 910/11778/18, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

01.10.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Фізичної особи - підприємця Курочки Оксани Володимирівни надійшла зустрічна позовна заява до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» про визнання Договору та Акту недійсними.

01.10.2018 року через загальний відділ діловодства господарського суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

01.10.2018 року через загальний відділ діловодства господарського суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2018 року зустрічну позовну заяву Фізичної особи - підприємця Курочки Оксани Володимирівни до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» про визнання Договору та Акту недійсними залишено без руху. Надано Позивачу за зустрічним позовом строк для усунення недоліків, що не перевищує п'яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду письмової заяви із зазначенням відповідних відомостей, доказів сплати судового збору.

08.10.2018 року через загальний відділ діловодства господарського суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

17.10.2018 року через загальний відділ діловодства господарського суду (канцелярію) від Відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

24.10.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача за зустрічним позовом надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2018 року прийнято зустрічну позовну заяву Фізичної особи - підприємця Курочки Оксани Володимирівни до спільного розгляду з первісним позовом, зустрічний позов Фізичної особи - підприємця Курочки Оксани Володимирівни до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» про визнання Договору та Акту недійсними об'єднано в одне провадження з первісним позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» до Фізичної особи - підприємця Курочки Оксани Володимирівни про стягнення заборгованості у розмірі 40 000 грн. 00 коп. по справі №910/11778/18. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.11.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2018 року у задоволенні клопотання Фізичної особи - підприємця Курочки Оксани Володимирівни про розгляд справи №910/11778/18 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

07.11.2018 року через загальний відділ діловодства господарського суду (канцелярію) від Позивача надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2018 року виправлено описку в ухвалі Господарського суду міста Києва від 29.10.2018 по справі №910/11778/18 та вирішено вважати вірним п.4 у наступній редакції: "Підготовче засідання призначити на 29.11.18 о 14:30 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44- В, зал № 31".

27.11.2018 року через загальний відділ діловодства господарського суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 29.11.2018 року представники Сторін не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, встановлено Відповідачу строк до 5 днів з дня отримання ухвали про повідомлення про дату, час і місце судового засідання для надання відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву, задоволено клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи, продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче судове засідання на 19.12.2018 року.

В судове засідання 19.12.2018 року з'явились представники Сторін. Представник Відповідача заявив усне клопотання про продовження строку проведення підготовчого провадження та надання можливості для подання заяв свідків, також просив поновити строк для подання доказів, а саме: заяв свідків, встановити строк для подання доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про продовження строку проведення підготовчого провадження, оскільки такий строк вже було продовжено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання відповідача, поновлено строк для подання доказів, надано Відповідачу строк до 5 днів з 19.12.2018 року для подання додаткових доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовчого судове засідання на 16.01.2019 року.

29.12.2018 року через загальний відділ діловодства господарського суду (канцелярію) від Відповідача надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

29.12.2018 року через загальний відділ діловодства господарського суду (канцелярію) від Відповідача надійшла заява свідка - громадянки України ОСОБА_4 з додатками, яку просив долучити до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 року заяву свідка - громадянки України ОСОБА_4, подану Фізичною особою - підприємцем Курочкою Оксаною Володимирівною від 29.12.2018 року по справі №910/11778/18 залишено без розгляду.

В судовому засіданні 28 січня 2019 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив Суд задовольнити первісні позовні вимоги у повному обсязі, відмовити у задоволенні зустрічного позову. В судовому засіданні представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні первісного позову, задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 28 січня 2019 року, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №640 від 31.05.2017 року підтримано ініціативу Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» щодо організації проведення фестивалів літнього оздоровчого відпочинку згідно з переліком у межах строків та в місцях, визначених у додатку до цього розпорядження. (т.1 а.с.19-24)

16.06.2017 року прийнято розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №734 «Про організацію літнього відпочинку та забезпечення безпеки населення на водних об'єктах міста Києва у 2017 році». (т.1 а.с.26-29)

04.08.2017 року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» (Організатор) та Фізичною особою - підприємцем Курочкою Оксаною Володимирівною (Співорганізатор) було укладено Договір з співорганізатором фестивалю літнього оздоровчого відпочинку сезону 2017 року в місті Києві №104/2017, відповідно до умов якого Організатор бере на себе зобов'язання протягом строку проведення Фестивалю визначеного Розпорядженням здійснювати загальне управління проектом, а Співорганізатор зобов'язується забезпечити проведення заходів Фестивалю відповідно до погоджених на виконання розпорядження - переліку заходів Фестивалю, Схем організації території та Графічних зображень території і розміщених об'єктів у місці встановленому у пункті 1.2. цього Договору та оплатити послуги Організатора з загального управління проектом. (т.1 а.с.13-18)

Місце проведення заходів Фестивалю Співорганізатором: м. Київ, Оболонський район, зона відпочинку «Верхня», затока Собаче гирло, вул. Прирічна . Фестиваль - «Kyiv Water Sport 2017» з 1 серпня до 31 серпня 2017 року. (п.1.1 Договору)

У п.1.2 Договору зазначено, що Співорганізатор здійснює фінансування своїх зобов'язань по запровадженню заходів щодо забезпечення проведення Фестивалю самостійно.

Договір діє з 04.08.2017 року по 31.08.2017 року. Строк дії Договору обумовлено змістом розпорядження. (п.3.1 Договору)

Співорганізатор зобов'язаний, зокрема, здійснювати господарську діяльність з дотриманням вимог чинного законодавства та актів органів місцевого самоврядування; сплатити Організатору суми передбачені цим Договором, у порядку та строки встановлені розділом 5 цього Договору; у разі виникнення претензій до Співорганізатора або залучених ним третіх осіб з боку правоохоронних/контролюючих органів невідкладно, до моменту прийняття будь яких рішень, провести консультації з Організатором. (п.4.4 Договору)

Згідно з п.5.1 Договору розмір платежу за послуги з загального управління проектом встановлюється виходячи з пропозицій наданих Співорганізатором та складає 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп. в т. ч. ПДВ - 6 666, 67 грн.

Відповідно до п.5.2 Договору здавання послуг Організатора та приймання їх результатів Співорганізатором оформлюється Актом здавання-приймання наданих послуг, який підписується сторонами після фактичного надання послуг.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що сума, передбачена пунктом 5.1. цього Договору перераховується на рахунок Організатора протягом 5 робочих днів з моменту укладення цього Договору.

Згідно з п.6.5 Договору дія Договору автоматично, без додаткових умов припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; ліквідації або реорганізації юридичної особи, якщо в установчих документах особи не вказано правонаступництво; Співорганізатор своїми діями і недбалою поведінкою створює загрозу навколишньому природному середовищу, пошкодженню і руйнуванню об'єктів благоустрою. у випадку виявлення порушень Співорганізатором правил благоустрою Києва затверджених Рішенням КМР від 25 грудня 2008 року N 1051/1051; у разі відхилення Співорганізатора від змісту погоджених на виконання розпорядження документів (перелік заходів, схеми тощо), а також у разі невиконання Співорганізатором рішень, передбачених пунктом 1.7. цього Договору.

У разі дострокового розірвання (припинення) цього Договору, в зв'язку з порушенням Співорганізатором прийнятих на себе зобов'язань за цим Договором, суми, сплачені останнім відповідно до пп. 1.3. 5.1 Договору, поверненню не підлягають. (п.6.7 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору з співорганізатором фестивалю літнього оздоровчого відпочинку сезону 2017 року в місті Києві №104/2017 від 04.08.2017 року Позивачем були надані послуги, а Відповідачем в свою чергу прийняті надані послуги, що підтверджується Актом здачі - приймання наданих послуг від 31.08.2017 року на суму в розмірі 40 000 грн. 00 коп. (т.1 а.с.33)

Позивачем неодноразово (25.05.2018 р., 01.02.2018 р.) було надіслано на адресу Відповідача претензії з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 40 000 грн., що підтверджується копіями фіскального чеку від 25.05.2018 р., списку згрупованих поштових відправлень. (т.1 а.с.36-39)

Обґрунтовуючи заявлені первісні позовні вимоги Позивач зазначає, що Відповідач всупереч умовам Договору не здійснив оплату за надані послуги у повному обсязі. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» в розмірі 40 000 грн. 00 коп.

Заперечуючи проти первісного позову Відповідач зазначає, що Позивачем неналежним чином виконані його зобов'язання за договором, схема розміщення місця проведення фестивалю не була погоджена. Крім того, у зв'язку з наявністю приписів щодо Відповідача, відповідно до п.6.5. Договору він є припиненим.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги Позивач зазначає, що Договір та Акт є недійсними, оскільки від імені Позивача підписані ОСОБА_5, проте керівником Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» станом на 04.08.2017 р. був ОСОБА_6, тобто неуповноваженою особою.

Заперечуючи проти зустрічного позову Відповідач за зустрічним позовом зазначає, що Договір та Акт підписані уповноваженою особою ОСОБА_5, який діяв на підставі довіреності, виданої генеральним директором Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що первісні позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» підлягають задоволенню, зустрічні позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Курочки Оксани Володимирівни не підлягають з наступних підстав.

Що стосується зустрічного позову Фізичної особи - підприємця Курочки Оксани Володимирівни до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» про визнання Договору та Акту недійсними, Суд зазначає.

Стаття 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить статті 20 Господарського кодексу України.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За змістом п.2.9 Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Одночасно, за змістом п.2.5.2 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України необхідно з урахуванням приписівст.215 Цивільного кодексу України та ст.207 Господарського кодексу України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, ч.1 ст.220, ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.207 Господарського кодексу України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

Такої саме позиції дотримується Вищий господарський суд України і у п.18 Інформаційного листа №01-8/211 від 07.04.2008р. «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України», за змістом вимога про визнання недійсним правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Цивільний кодекс України не дає визначення поняття «заінтересована особа». Тому коло заінтересованих осіб має з'ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 Господарського кодексу України недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов'язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов'язання порушує права та законні інтереси другої сторони або третіх осіб. Нікчемними визнаються, зокрема, такі умови типових договорів і договорів приєднання, що виключають або обмежують відповідальність виробника продукції, виконавця робіт (послуг) або взагалі не покладають на зобов'язану сторону певних обов'язків.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Крім того, виходячи зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Як встановлено Судом, 04.08.2017 року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» (Організатор) та Фізичною особою - підприємцем Курочкою Оксаною Володимирівною (Співорганізатор) було укладено Договір з співорганізатором фестивалю літнього оздоровчого відпочинку сезону 2017 року в місті Києві №104/2017, відповідно до умов якого Організатор бере на себе зобов'язання протягом строку проведення Фестивалю визначеного Розпорядженням здійснювати загальне управління проектом, а Співорганізатор зобов'язується забезпечити проведення заходів Фестивалю відповідно до погоджених на виконання розпорядження - переліку заходів Фестивалю, Схем організації території та Графічних зображень території і розміщених об'єктів у місці встановленому у пункті 1.2. цього Договору та оплатити послуги Організатора з загального управління проектом. (т.1 а.с.13-18)

На виконання умов Договору з співорганізатором фестивалю літнього оздоровчого відпочинку сезону 2017 року в місті Києві №104/2017 від 04.08.2017 року Позивачем були надані послуги, а Відповідачем в свою чергу прийняті надані послуги, що підтверджується Актом здачі - приймання наданих послуг від 31.08.2017 року на суму в розмірі 40 000 грн. 00 коп. (т.1 а.с.33)

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В обґрунтування заявлених зустрічних позовних вимог Позивач зазначає, що Договір та Акт є недійсними, оскільки від імені Позивача підписані ОСОБА_5, проте керівником Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» станом на 04.08.2017 р. був ОСОБА_6, тобто неуповноваженою особою.

Частиною 1 статті 42 Господарського кодексу України передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єкта ми господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд зазначає, що зі змісту Спірного договору випливає, що сторонами погоджено, в тому числі, предмет договору, строк дії, права й обов'язки сторін, ціну, відповідальність сторін та інші.

Відповідно до положень ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні Договір з співорганізатором фестивалю літнього оздоровчого відпочинку сезону 2017 року в місті Києві №104/2017 від 04.08.2017 року та Акт здачі - приймання наданих послуг від 31.08.2017 року від імені Організатора - Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» були підписані виконуючим обов'язки генерального директора ОСОБА_5, який діяв на підставі наказу від 14.07.2017 №63-к/т та довіреності від 20.06.2017 р. з одного боку та від імені Співорганізатора - Фізичною особою - підприємцем Курочкою Оксаною Володимирівною особисто, з іншого боку.

Відповідно до ч.3 ст. 237 Цивільного кодексу України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до п. 7.2 Статуту Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо», затвердженого рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 03.07.1995 р. №204 (в редакції розпорядження Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08.04.2008 №502, підприємство очолює генеральний директор, який призначається на посаду та звільняється з посади Київським міським головою за поданням заступника голови Київської міської державної адміністрації згідно з розподілом обов'язків на умовах контакту. (т.1 а.с.122-140)

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 04.08.2017 року, керівником Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» був ОСОБА_6 (т.1 а.с.98-104)

Відповідно до витягу з наказу Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» №63-к/т від 14.07.2017 року, генеральний директор ОСОБА_6 відбуває у щорічну відпустку на 20 календарних днів з 17 липня по 05 серпня 2017 р., на період його відпуски виконання обов'язків покладено на першого заступника генерального директора ОСОБА_5 (т.1 а.с.142)

Згідно зі ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 238 Цивільний кодекс України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (ст. 229 Цивільного кодексу України).

Статтею 244 Цивільного кодексу України передбачено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Так, відповідно до довіреності від 20.06.2017 року, яка видана генеральним директором Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» ОСОБА_6, уповноважено першого заступника генерального директора КП «Плесо» ОСОБА_5 представляти інтереси довірителя в усіх без винятку установах, підприємствах, організаціях, незалежно від їх організаційно - правової форми та підпорядкування, перед фізичними та юридичними особами. Для чого йому надано, зокрема, право укладати цивільно - правові договори, та будь - які інші правочини, здійснювати підписання фінансових та інших документів. Дана довіреність видана без права передоручення зі строком до 30.09.2017 року. (т.1 а.с.141)

Статтею 248 Цивільного кодексу визначено, що представництво за довіреністю припиняється у разі:

1) закінчення строку довіреності;

2) скасування довіреності особою, яка її видала;

3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю;

4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність;

5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність;

6) смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків;

7) смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

З припиненням представництва за довіреністю втрачає чинність передоручення.

У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов'язаний негайно повернути довіреність.

Відповідно до ч. 1 ст. 249 Цивільного кодексу України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною.

Проте, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в розумінні ст.ст. ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження скасування/відкликання генеральним директором Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» ОСОБА_6 довіреності від 20.06.2017 року, якою було уповноважено ОСОБА_5 укладати від імені Позивача відповідні правочини та вчиняти інші дії.

За таких підстав, представник Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» ОСОБА_5, який діяв на підставі довіреності, виданої генеральним директором Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» ОСОБА_6, в межах наданих йому повноважень при укладенні спірного Договору з співорганізатором фестивалю літнього оздоровчого відпочинку сезону 2017 року в місті Києві №104/2017 від 04.08.2017 року та при підписанні Акту здачі - приймання наданих послуг від 31.08.2017 року.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Позивачем за зустрічним позовом не доведено суду належними засобами доказування, що оспорювані ним Договір з співорганізатором фестивалю літнього оздоровчого відпочинку сезону 2017 року в місті Києві №104/2017 від 04.08.2017 року та Акт здачі - приймання наданих послуг від 31.08.2017 року суперечать закону, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, або що особи, які вчинили ці правочини, не мали на це необхідного обсягу цивільної дієздатності, чи що волевиявлення учасників правочинів не було вільним та не відповідало їх внутрішній волі, або що правочини не були вчинені у формі, встановленій законом, чи що правочини не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, Позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання Договору та Акту недійсними не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що зустрічні позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Курочки Оксани Володимирівни до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» про визнання Договору та Акту недійсними є недоведеними та задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Що стосується первісного позову Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» до Фізичної особи - підприємця Курочки Оксани Володимирівни про стягнення заборгованості у розмірі 40 000 грн. 00 коп., Суд зазначає.

Внаслідок укладення Договору з співорганізатором фестивалю літнього оздоровчого відпочинку сезону 2017 року в місті Києві №104/2017 від 04.08.2017 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору з співорганізатором фестивалю літнього оздоровчого відпочинку сезону 2017 року в місті Києві №104/2017 від 04.08.2017 року Позивачем були надані послуги, а Відповідачем в свою чергу прийняті надані послуги, що підтверджується Актом здачі - приймання наданих послуг від 31.08.2017 року на суму в розмірі 40 000 грн. 00 коп., який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Згідно з п.5.1 Договору розмір платежу за послуги з загального управління проектом встановлюється виходячи з пропозицій наданих Співорганізатором та складає 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп. в т. ч. ПДВ - 6 666, 67 грн.

Відповідно до п.5.2 Договору здавання послуг Організатора та приймання їх результатів Співорганізатором оформлюється Актом здавання-приймання наданих послуг, який підписується сторонами після фактичного надання послуг.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що сума, передбачена пунктом 5.1. цього Договору перераховується на рахунок Організатора протягом 5 робочих днів з моменту укладення цього Договору.

З огляду на вищевикладені умови Договору з співорганізатором фестивалю літнього оздоровчого відпочинку сезону 2017 року в місті Києві №104/2017 від 04.08.2017 року, Фізична особа - підприємець Курочка Оксана Володимирівна повинна була здійснити оплату у строк по 11.08.2017 року, тобто станом на час розгляду даної справи обов'язок по оплаті настав.

Таким чином, заборгованість Фізичної особи - підприємця Курочки Оксани Володимирівни перед Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» за Договором з співорганізатором фестивалю літнього оздоровчого відпочинку сезону 2017 року в місті Києві №104/2017 від 04.08.2017 року становить 40 000 грн. 00 коп.

Заперечуючи проти первісного позову Відповідач зазначає, що Позивачем неналежним чином виконані його зобов'язання за договором, схема розміщення місця проведення фестивалю не була погоджена.

19.08.2017 року Відповідач за первісним позовом надіслала на адресу Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» заяву про затвердження схеми організації території у місцях проведення заходів фестивалю, яка була отримана останнім за вх. №144/01-13, що підтверджується відповідним штампом на заяві. (т.1 а.с.74-75)

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №640 від 31.05.2017 року підтримано ініціативу Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» щодо організації проведення фестивалів літнього оздоровчого відпочинку згідно з переліком у межах строків та в місцях, визначених у додатку до цього розпорядження. (т.1 а.с.19-24)

Відповідно до п.п.3.5, 3.6 розпорядження КП «Плесо» зобов'язано до початку проведення фестивалів розробити графічні зображення територій проведення фестивалів, розміщених на них об'єктів та погодити з Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); до початку проведення фестивалів розробити та погодити схеми організації територій (розміщення об'єктів, конструкцій) проведення фестивалів з департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), з Департаментом промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що погодження схеми організації територій фестивалю здійснювалось до початку проведення фестивалю з Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаментом промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), проте умовами Договору не передбачено обов'язок Позивача за первісним позовом змінювати схему організації територій фестивалю за заявою Співорганізатора, а тому Суд не приймає до уваги заперечення Відповідача в цій частині.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.08.2017 року провідним інспектором Комунального підприємства «Київблагоустрій» встановлено порушення п.п.13.3.1, 20.1.1 Правил благоустрою міста Києва за адресою: Оболонський район, вул. Прирічна, 32 Фізичною особою - підприємцем Курочкою Оксаною Володимирівною, за результатами якого винесені приписи №№1717338, 1717346 та запропоновано усунути порушення шляхом надання проектно - дозвільної документації на розміщення сезонного намету та батуту, у разі відсутності ПДД демонтувати намет та батут власними силами. (т.1 а.с.78)

Згідно з п.6.5 Договору дія Договору автоматично, без додаткових умов припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; ліквідації або реорганізації юридичної особи, якщо в установчих документах особи не вказано правонаступництво; Співорганізатор своїми діями і недбалою поведінкою створює загрозу навколишньому природному середовищу, пошкодженню і руйнуванню об'єктів благоустрою. у випадку виявлення порушень Співорганізатором правил благоустрою Києва, затверджених Рішенням КМР від 25 грудня 2008 року N 1051/1051; у разі відхилення Співорганізатора від змісту погоджених на виконання розпорядження документів (перелік заходів, схеми тощо), а також у разі невиконання Співорганізатором рішень, передбачених пунктом 1.7. цього Договору.

Місце проведення заходів Фестивалю Співорганізатором: м. Київ, Оболонський район, зона відпочинку «Верхня», затока Собаче гирло, вул. Прирічна . Фестиваль - «Kyiv Water Sport 2017» з 1 серпня до 31 серпня 2017 року. (п.1.1 Договору)

Суд зазначає, що пунктом 1.1 Договору з співорганізатором фестивалю літнього оздоровчого відпочинку сезону 2017 року в місті Києві №104/2017 від 04.08.2017 року передбачено, що фестиваль проводився за адресою: м. Київ, Оболонський район, зона відпочинку «Верхня», затока Собаче гирло, вул. Прирічна, проте у приписах порушень правил благоустрою Відповідачем зазначено адресу: Оболонський район, вул. Прирічна, 32. За таких підстав, Суд не може дійти однозначного висновку щодо вчинення порушення Фізичною особою - підприємцем Курочкою Оксаною Володимирівною за адресою проведення фестивалю на підставі спірного Договору.

В той же час, навіть якщо припустити, що виявлення порушень Відповідачем Правил благоустрою міста Києва відбулось у місці проведення заходів Фестивалю, відповідно до п.6.7 Договору у разі дострокового розірвання (припинення) цього Договору, в зв'язку з порушенням Співорганізатором прийнятих на себе зобов'язань за цим Договором, суми, сплачені останнім відповідно до пп. 1.3, 5.1 Договору, поверненню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що наявність приписів №1717338, №1717346 від 15.08.2017 року не звільняє Фізичну особу - підприємця Курочку Оксану Володимирівну від обов'язку здійснити оплату за Договором з співорганізатором фестивалю літнього оздоровчого відпочинку сезону 2017 року в місті Києві №104/2017 від 04.08.2017 року у розмірі 40 000 грн. 00 коп. з урахуванням того, що обов'язок по оплаті виник 11.08.2017 року, тобто раніше складання даних приписів.

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Комунальному підприємству виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» в розмірі 40 000 грн. 00 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату наданих й прийнятих послуг в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому Суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 40 000 грн. 00 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, з Фізичної особи - підприємця Курочки Оксани Володимирівни на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 40 000 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання первісного позову покладаються на Відповідача, витрати по сплаті судового збору за подання зустрічного позову залишаються за Позивачем за зустрічним позовом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Курочки Оксани Володимирівни (АДРЕСА_1, Ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» (04119, м.Київ, ВУЛИЦЯ СІМ'Ї ХОХЛОВИХ, будинок 15, корпус А, офіс 3, Ідентифікаційний код юридичної особи 23505151) заборгованість у розмірі 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. У задоволенні зустрічного позову Фізичної особи - підприємця Курочки Оксани Володимирівни до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» про визнання Договору та Акту недійсними - відмовити у повному обсязі.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 07 лютого 2019 року.

Суддя О.В. Чинчин