ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року Справа № 906/724/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В. , суддя Маціщук А.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства "Малинтеплоенерго" на рішення Господарського суду Житомирської області від 05.11.2018 р. у справі №906/724/18 (суддя Машевська О.П., повний текст рішення складено 06.11.2018 р.)

за позовом комунального підприємства "Малинтеплоенерго" (Житомирська обл., м. Малин)

до відповідачів: 1) дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (м. Київ); 2) публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ); 3) приватного акціонерного товариства "Малинська паперова фабрика - Вайдманн" (м. Малин, Житомирської області)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" (м. Київ)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (м. Житомир)

про зняття арешту з коштів на банківському рахунку

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - 1 - не з'явився;

відповідача - 2 - ОСОБА_1, представник за довіреністю № 14-136 від 20.07.2018р.;

відповідача - 3 - не з'явився;

третіх осіб - не з'явилися;

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Малинтеплоенерго" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", приватного акціонерного товариства "Малинська паперова фабрика-Вайдманн" про зняття арешту з коштів на банківському рахунку №5201.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 2014р. по 31.07.2018р. для виплати заробітної плати використовував поточний рахунок № 7147, відкритий в Житомирському обласному управлінні ПАТ "Ощадбанк", який мав статус поточного рахунку із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять від усіх категорій споживачів за теплову енергію та з поточних рахунків із спеціальним режимом використання відокремлених підрозділів клієнта на підставі постанови КМУ №1082 від 03.12.2008р., яка втратила чинність на підставі постанови КМУ № 217 від 18.06.2014р.

Разом з тим, оскільки поточний рахунок №7147 Житомирське обласне управління ПАТ "Ощадбанк" з 31.07.2018р. припинило обслуговувати для виплати підприємством заробітної плати, позивач в серпні 2018 р. звертався до ПАТ "Укрсиббанк" з листами здійснити переказ коштів для виплати заробітної плати, які обліковуються на рахунку № 5201, який був відкритий у банківській установі 19.11.2014р. Однак отримав відмову у здійсненні банківських операцій з тих підстав, що кошти підприємства, які обліковуються на цьому рахунку, арештовані державним виконавцем в межах зведеного виконавчого провадження №35023383, що здійснюється на користь стягувачів (відповідачів за цим позовом).

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 05.11.2018 р. у справі №906/724/18 в позові відмовлено повністю.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що поточний рахунок №5201, відкритий у ПАТ "Укрсибанк" не використовувався для виплати заробітної плати та сплати податків, внесків та інших обов'язкових платежів. Окрім того, судом не встановлено обставин дотримання позивачем вимог підпунктів 6.7, 6.9 Інструкції у відносинах з ПАТ "Укрсибанк" до 18.05.2015р. (дата постанови державного виконавця про арешт коштів боржника), а також позивач не довів, що законом йому надано право звертатися до господарського суду в інтересах найманих працівників з позовом про зняття арешту з коштів на банківському рахунку №5201.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, комунальне підприємство "Малинтеплоенерго" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої та прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про те, що скаржником не дотримано вимог підпунктів 6.7, 6.9 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003р. № 492 щодо відкриття спеціального рахунку для виплати заробітної плати працівникам, оскільки відповідно до положень даних пунктів рахунок зі спеціальним режимом використання коштів для виплати заробітної плати може бути відкритий лише на імя фізичної особи. Підприємство здійснює перерахунок заробітної плати фізичним особам - працівникам на їх спеціальні рахунки зі свого поточного рахунку, а для юридичних осіб не передбачено відкриття рахунків зі спеціальним режимом використання коштів для виплати заробітної плати. Такі виплати можуть здійснюватись підприємством з будь-якого поточного рахунку.

Таким чином, на думку скаржника, у звязку з припиненням банківського обслуговування по спеціальному рахунку, відкритому в ПАТ "Ощадбанк" та неможливістю виплати заробітної плати з іншого поточного рахунку, відкритого в ПАТ "Укрсиббанк" ним подано до суду позов про зняття арешту лише у частині коштів, необхідних для виплати заробітної плати працівниками, податків та обовязкових нарахувань на заробітну плату.

При цьому, скаржник не погоджується з висновком суду, що ним не доведено, що законом йому надано право звертатися до господарського суду в інтересах найманих працівників з позовом про зняття арешту з коштів на банківському рахунку, оскільки такий обовязок покладений на позивача як роботодавця, невиконання якого тягне дисциплінарну та адміністративну відповідальність для керівника підприємства.

Приватне акціонерне товариство "Малинська паперова фабрика - Вайдманн" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №11034/18 від 22.12.2018 р.), в якому просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що у скаржника перед товариством відповідно до рішень судів, які в силу положень ст. ст. 129, 1291 Конституції України є обов'язковими до виконання, існує непогашена заборгованість. При цьому, вказує, що Закон України "Про виконавче провадження" містить вичерпний перелік підстав, при яких забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти боржника.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №11747/18 від 28.12.2018 р.), в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав та інтересів, не зрозуміло, яким чином задоволення позову зможе їх відносити чи захистити. Звертає увагу суду, що в даному випадку сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду саме із скаргою на дії або бездіяльність органу ДВС, а не з позовною заявою із вказаними вимогами. Зазначає, що контроль за накладенням арешту та списання коштів з таких рахунків здійснює фінансована установа, тому вважає, що відсутні правові підстави для зняття арешту з коштів скаржника.

Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надіслало до суду клопотання (вх. №1894/19 від 16.01.2019 р., вх. №3402/18 від 25.01.2019 р., 4279/19 від 30.01.2019р.), в яких просить суд розглядати справу без участі його повноважного представника.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2018р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено розгляд скарги на 16.01.2019р. об 14:30 год.

У зв'язку із відпусткою судді-члена колегії ОСОБА_2 судове засідання у справі 16.01.2019 р. об 14:30 год. не відбулося.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2019р. розгляд скарги призначено на 06.02.2019р. об 15:30 год.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 06.02.2019р. заперечила доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач, відповідачі-1,3 та треті особи не забезпечили явку повноважних представників в судове засідання 06.02.2019р., хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія апеляційного суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, заслухавши пояснення представника відповідача, зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним господарським судом, в Управлінні державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебуває зведене виконавче провадження ЄДРВП 35023383, боржником за яким є КП "Малинтеплоенерго", а стягувачами відповідачі у даній справі.

02.07.2014р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №35023383 про стягнення з КП "Малинтеплоенерго" на користь юридичних осіб та держави боргу, винесено постанову, за пунктом 1 якої накладено арешт на грошові кошти в розмірі 9992929,97 грн., що знаходяться на рахунках:

- р/р 260016378 в ЖОД АТ "ОСОБА_3 ОСОБА_2" м. Житомир, МФО 311528;

- р/р 7147, 7147, 7147 в філії ЖО АТ "Ощадбанк", МФО 311647;

- р/р 001, 0036, 8001 в ЖРУ ПАТ КБ "ПриватБанк", МФО 311744;

- р/р 5200, 5200 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 29.07.2014р. у справі №906/408/13 визнано неправомірними дії державного виконавця з винесення у зведеному виконавчому провадженні ВП №35023383 постанови про арешт коштів боржника від 02.07.2014р. в частині накладення арешту на рахунок КП "Малинтеплоенерго" №7147 в ЖОУ АТ "Ощадбанк"; скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області від 02.07.2014р. про арешт коштів боржника, винесену у зведеному виконавчому провадженні ВП №35023383, в частині накладення арешту на рахунок КП "Малинтеплоенерго" №7147 в ЖОУ АТ "Ощадбанк".

15.08.2014р. начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області на підставі ухвали Господарського суду Житомирської області від 29.07.2014р. у справі №906/408/13 було звільнено з-під арешту кошти, які знаходяться на р/р 7147 в ЖОУ АТ "Ощадбанк", код 311647 та належить КП "Малинтеплоенерго".

19.11.2014р. між ПАТ "УкрСиббанк" та КП "Малинтеплоенерго" було укладено додаткову угоду до договору-анкети відкриття та обслуговування банківського рахунку №1 від 13.04.2011р., відповідно до якої КП "Малинтеплоенерго" було відкрито поточний рахунок №5201, вид поточного рахунку: зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій.

18.05.2015р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №35023383 про стягнення з КП "Малинтеплоенерго" на користь юридичних осіб та держави боргу, винесено постанову, за пунктом 1 якої накладено арешт на грошові кошти в розмірі 9992929,97 грн., що знаходяться на рахунках:

- р/р 7147, 7147 в філія ЖО АТ "Ощадбанк", МФО 311647;

- р/р 001, 0036, 8001 в ЖРУ ПАТ КБ "ПриватБанк", МФО 311744;

- р/р 5200, 5200, 5201 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005.

14.07.2016р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №35023383 про стягнення з КП "Малинтеплоенерго" на користь юридичних осіб та держави боргу, винесено постанову, за пунктом 1 якої накладено арешт на кошти (крім виплати заробітної плати) боржника - КП "Малинтеплоенерго", що містяться на р/р 7147 в філія ЖО АТ "Ощадбанк", МФО 311647 на загальну суму 26800227, 14 грн.

11.08.2016р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №35023383 про стягнення з КП "Малинтеплоенерго" на користь юридичних осіб та держави боргу, винесено постанову, за пунктом 1 якої накладено арешт на кошти (крім виплати заробітної плати та сплати податків, внесків та інших обов'язкових платежів до неї) боржника - КП "Малинтеплоенерго", що містяться на р/р 7147 в філія ЖО АТ "Ощадбанк", МФО 311647 на загальну суму 26800227, 14 грн.

15.08.2016р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області при примусовому виконанні виконавчого провадження №51866665 про стягнення з КП "Малинтеплоенерго" на користь ПАТ "ЕК "Житомиробленерго", за наказом №906/357/15 від 20.07.2016 р., винесено постанову, за пунктом 1 якої виконавче провадження закінчено.

10.08.2018р. КП "Малинтеплоенерго" звернулося до керуючого Малинським відділенням ПАТ "Ощадбанку" ОСОБА_4 з листом №15, в якому просило повідомити підстави припинення виплати заробітної плати з коштів, що знаходяться на р/р 7147.

21.08.2018р. філія - Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк" повідомило КП "Малинтеплоенерго", що постанова КМ України від 03.12.2008 р. №1082 втратила чинність, у зв'язку з чим позивач неодноразово повідомлявся щодо необхідності закриття рахунку р/р 7147.

Предметом даного позову є вимога позивача до відповідачів про зняття арешту з коштів, які знаходяться на р/р № 5201, який відкритий в ПАТ "УкрСиббанк", МФО 351005 та належать КП "Малинтеплоенерго".

Спір у справі стосується звільнення з-під арешту коштів позивача, що обліковуються на банківському рахунку № 5201, які, за доводами позивача, призначені для виплати заробітної плати та сплати податків, внесків та інших обов'язкових платежів до неї.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що за положеннями ст. 129 Конституції України та ст. ст. 18, 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на усій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, унормовано Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.п. 11 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів судові накази.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 2. ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, повязаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 4 цієї статті Закону на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Підстави зняття арешту визначені статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За приписами ст. 59 ЗУ "Про банки та банківську діяльність" арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Згідно п. 9.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. №22, банк, у якому відкрито рахунок/рахунки клієнта, вживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів після отримання документа про арешт коштів.

Пунктом 9.11 Інструкції встановлено, що банк здійснює зняття арешту з коштів за постановою виконавця про зняття арешту з коштів, прийнятою відповідно до законодавства України, за рішенням суду, ухвалою слідчого судді, суду або постановою прокурора, які доставлені до банку самостійно виконавцем (посильним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу, або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган.

Отже, зняття арешту з грошових коштів підприємства, які знаходяться на рахунках в банківських установах, накладеного на підставі відповідної постанови органу державної виконавчої служби здійснюється на підставі постанови органу державної виконавчої служби про скасування накладеного раніше арешту.

Матеріалами справи підтверджується, що у період з 2014 р. по 31.07.2018р. для виплати заробітної плати позивач використовував поточний рахунок № 7147, відкритий в ЖОУ ПАТ "Ощадбанк", який мав статус поточного рахунку із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять від усіх категорій споживачів за теплову енергію та з поточних рахунків із спеціальним режимом використання відокремлених підрозділів клієнта.

В свою чергу, 19.11.2014р. між ПАТ "УкрСиббанк" та КП "Малинтеплоенерго" було укладено додаткову угоду до договору-анкети відкриття та обслуговування банківського рахунку №1 від 13.04.2011р., відповідно до якої КП "Малинтеплоенерго" було відкрито поточний рахунок №5201, з видом поточного рахунку: зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що поточний рахунок №5201, зняти арешт з коштів якого просить позивач за своїм видом є рахунком для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено суду, а судом не встановлено те, що рахунок №5201 в ПАТ "УкрСиббанк", МФО 351005 за своїм цільовим призначенням є рахунком зі спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. В матеріалах справи відсутні докази того, що даний рахунок призначений для виплати заробітної плати та сплати податків, внесків та інших обов'язкових платежів до неї.

Суд апеляційної інстанції також вказує, що відповідно до п.п. 2, 3 ст. 45 ГПК України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Таким чином, позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, яка визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення її прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. В свою чергу, відповідачем є та процесуальна особа, яка на думку позивача, своєю діяльністю (діями або бездіяльністю) порушила його права та до якої позивач направляє свої позовні вимоги (свій позов) звернувшись при цьому до органу суду.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів зазначає, що в порушення даних вимог, позивачем не доведено суду, яким чином обраний ним спосіб захисту призведе до відновлення (захисту) його права та інтересу, або ж яким чином це право було порушене саме відповідачами, виходячи з того, що останні не мають визначених законодавством правових підстав для зняття арешту з коштів позивача.

Як встановлено апеляційним судом, в Управлінні державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебуває зведене виконавче провадження ЄДРВП 35023383, боржником за яким є КП "Малинтеплоенерго", а стягувачами відповідачі у даній справі.

18.05.2015р. постановою державного виконавцем при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №35023383 було накладено арешт на грошові кошти КП "Малинтеплоенерго", що знаходяться на рахунку №5201 в ПАТ "УкрСиббанк".

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази скасування у встановленому законом порядку даної постанови, водночас, суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, за переконанням колегії суддів таке право надано органам виконавчої служби, тому колегія суддів не може погодитись з доводами позивача про можливість зняття арешту з коштів, що належать боржнику, накладеного постановою державного виконавця, яка є чинна та не скасована.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно ст. 339, 340 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, позивач не позбавлений права, якщо він вважає, що арешт рахунку №5201, накладений постановою державного виконавця від 18.05.2015р., порушує його права та інтереси, звернутися до суду за захистом своїх прав в порядку розділу VІ ГПК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не може бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені в ній доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому, судом звертається увага на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини (справа Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 р.) зазначено, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції постановив рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, з урахуванням усього вищевказаного у апеляційного суду немає правових підстав для його скасування.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 05.11.2018 р. у справі №906/724/18 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу комунального підприємства "Малинтеплоенерго" без задоволення.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу комунального підприємства "Малинтеплоенерго" на рішення Господарського суду Житомирської області від 05.11.2018 р. у справі №906/724/18 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2019 р.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Маціщук А.В.