ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про оголошення перерви в судовому засіданні

"06" лютого 2019 р. Справа№ 910/17763/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В

суддів: Коротун О.М.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача (за первісним позовом): не прибув;

від відповідача (за первісним позовом): Білічак Х.В. довіреність № 001054 від 01.04.2016 року;

від третьої особи 1 (за первісним позовом): Янголь О.О. довіреність № 18-0014/63268 від 27.11.2018 року;

від третьої особи 2 (за первісним позовом): Сидоренко Ю.А. довіреність № 27-25558/18 від 28.12.2018 року;

від третьої особи 3 (за первісним позовом): Кучерявий Д.В. довіреність № 6822/10 від 05.09.2018 року;

від третьої особи 4 (за первісним позовом): не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 року

у справі № 910/17763/17 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славкіної М.А.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -

1. Національний банк України,

2. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

3. Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-БУРОВЕ ОБЛАДНАННЯ (Україна)",

4. Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ",

про визнання недійсним договору, застосування наслідків недійсності правочину та скасування записів

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Національного банку України

до відповідача 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС"

до відповідача 2. Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славкіної М.А.,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-БУРОВЕ ОБЛАДНАННЯ (Україна)",

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ", 3. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славкіної М.А. звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС" про визнання недійсним договору, застосування наслідків недійсності правочину та скасування записів.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначав, що Договір відступлення права вимоги від 04.02.2015 підлягає визнанню недійсним на підставі ч.ч. 1,2 ст. 203, ст. 215, ст. 579 ЦК України та ст.ст. 7,17 Закону України "Про заставу", оскільки укладений без письмової згоди Національного банку України (заставодержателя) з порушенням пунктів 3.4.2, 3.4.5 Договору застави майнових прав №12/ЗМП від 05.03.2014, укладеного між позивачем та Національним банком України.

Позивач також просив витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" права вимоги за:

- кредитним договором № 196/12-КL від 28.08.2012, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-БУРОВЕ ОБЛАДНАННЯ (Україна)" та Публічним акціонерним банком "ЗЛАТОБАНК", разом із змінами до нього;

- договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., 28.08.2012 за реєстровим номером 2184, з усіма додатковими угодами до нього;

- договором застави корпоративних прав (прав на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ") № б/н від 30.08.2012р., з усіма додатковими угодами до нього, шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" прав вимоги за:

- кредитним договором № 196/12-КL від 28.08.2012р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-БУРОВЕ ОБЛАДНАННЯ (Україна)" та Публічним акціонерним банком "ЗЛАТОБАНК", разом із змінами до нього;

- договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., 28.08.2012р. за реєстровим номером 2184, з усіма додатковими угодами до нього;

- договором застави корпоративних прав (прав на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ") № б/н від 30.08.2012р., з усіма додатковими угодами до нього;

та зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" повернути Публічному акціонерному товариству "ЗЛАТОБАНК" оригінали наступних документів:

- кредитний договір № 196/12-KL від 28.08.2012р., укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діскавері-Бурове обладнання (Україна)", з усіма змінами та доповненнями до нього;

- договір іпотеки, посвідчений 28.08.2012р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І. В. за реєстровим № 2184, укладений Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діскавері-Бурове обладнання (Україна)", з усіма змінами та доповненнями до нього;

- договір застави корпоративних прав (права на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері-Бурове обладнання (Україна)" від 30.08.2012р. з усіма змінами та доповненнями до нього.

Окрім того, позивач просив скасувати:

- запис про внесення змін до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 12944475 щодо зміни обтяжувача, вчинений 04.02.2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. на підставі Договору відступлення прав вимоги від 04.02.2015р., посвідчений Джуринською Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 236, що укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС";

- зміни в запис про реєстрацію іпотек 1285063 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо іпотекодержателя внесені на підставі Договору відступлення прав вимоги від 04.02.2015р., посвідчений Джуринською Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 236, що укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС";

- зміни в запис про реєстрацію обтяження 1285130 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обтяжувача, внесені на підставі Договору відступлення прав вимоги від 04.02.2015, посвідчений Джуринською Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 236, що укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС".

Національний банк України, як третя особа з самостійними вимогами на предмет спору, 10.11.2017 звернувся до суду першої інстанції із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС" та Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славкіної М.А. про визнання недійсним з моменту укладення договору відступлення права вимоги від 04.02.2015.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, Національний Банк України зазначав, що Договір відступлення права вимоги від 04.02.2015, укладений між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. за реєстровим номером 236 підлягає визнанню недійсним з моменту укладення на підставі ч.ч. 1,2 ст. 203, ст.ст. 215, 579, 586 ЦК України та ст.ст. 7,17 Закону України "Про заставу", оскільки Національний банк України (заставодержатель за Договором застави майнових прав № 12/ЗМП від 05.03.2014) не надавав згоди на відчуження майнових прав за Кредитним договором №196/12-KL від 28.08.2012р., що є порушенням пунктів 3.4.2, 3.4.5 Договору застави майнових прав №12/ЗМП від 05.03.2014р., укладеного між позивачем та Національним банком України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2017 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-БУРОВЕ ОБЛАДНАННЯ (Україна)" та Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/17763/17 відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славкіної М.А. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС" про визнання недійсним договору. Позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Національного банку України до Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС" про визнання недійсним Договору відступлення права вимоги задоволено повністю.

Визнано недійсним з моменту укладення договір відступлення права вимоги від 04.02.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В., за реєстровим номером 236, що укладений між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс". Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" на користь Національного банку України судовий збір у розмірі 800,00 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС" на користь Національного банку України судовий збір у розмірі 800 грн.

Задовольняючи самостійні вимоги третьої особи НБУ, місцевий господарський суд вказав, що ПАТ "Златобанк", в порушення вимог, встановлених ч. 2 ст. 586 ЦК України та ч. 2 ст. 17 Закону України "Про заставу", і умов, передбачених п.п. 3.4.2 Договору застави №12/ЗМП від 05.03.2014, відступило ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" на підставі Договору відступлення права вимоги від 04.02.2015 спірні майнові права без відповідної згоди Національного Банку України, який є застоводержателем прав вимоги за кредитним Договором 196/12-КL.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2018 рішення місцевого суду скасовано в частині задоволення позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Національного банку України та прийняти нове рішення в цій частині, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Національного банку України до Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС" про визнання недійсним Договору відступлення права вимоги від 04.02.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. за реєстровим номером 236, що укладений між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс". В іншій частині рішення залишено без змін. Також розподілено судовий збір.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що при з'ясуванні дійсних прав та зобов'язань сторін у правовідносинах застави майнових прав необхідно керуватися спеціальними нормами Закону України "Про заставу" у частині тих його положень, які стосуються застави майнових прав - ст.ст. 49-52 Розділу 5 зазначеного Закону. При цьому апеляційний суд зазначив про те, що місцевим господарським судом при вирішенні спору про визнання недійсним Договору відступлення права вимоги за позовом НБУ не були застосовані норми матеріального права, які підлягали застосуванню, і застосовані норми матеріального права, які не підлягали застосуванню, що потягло прийняття незаконного рішення. Крім того, апеляційний суд вказав про невірно обраний спосіб захисту НБУ при зверненні з даним позовом.

16.04.2018 (згідно із поштовим штемпелем на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-БУРОВЕ ОБЛАДНАННЯ (Україна)" звернулося з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2018 року у справі № 910/17763/17 до Касаційного господарського суду.

Крім того, 16.04.2018 року (згідно із поштовим штемпелем на конверті) Національний банк України звернувся з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2018 у справі № 910/17763/17 до Касаційного господарського суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18.06.2018 року провадження у справі №910/17763/17 зупинено до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у подібних правовідносинах у іншій справі №910/23799/16.

06.07.2018 року Великою Палатою Верховного Суду винесено ухвалу у справі №910/17763/17 (оприлюднено в Єдиному Державному реєстрі судових рішень 13.07.2018), якою справу № 910/23799/16 разом з касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 в цій справі повернуто відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 02.08.2018 року поновлено провадження за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-БУРОВЕ ОБЛАДНАННЯ (Україна)" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2018 року та Національного банку України на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 року тапостанову Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2018 року у справі № 910/17763/17.

Верховний Суд касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-БУРОВЕ ОБЛАДНАННЯ (Україна)" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2018 року та Національного банку України на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2018 року задовольнити частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2018 року у справі №910/17763/17 скасував повністю, справу направив на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 12.11.2018 року, справу № 910/17763/17 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Чорногуз М.Г., Коротун О.М.

Північний апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі № 910/17763/17 та призначив її розгляд на 16.01.2019 року своєю ухвалою від 19.11.2018.

В судове засідання 16.01.2019 року представники третьої особи 4 не прибули, про час та дату судового засідання належним чином повідомлені, за наявними поштовими повідомленнями про вручення, що містяться в матеріалах справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 року оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 року у справі № 910/17763/17 до 06.02.2019 року на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

Через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача до суду надійшло клопотання про закриття провадження по даній справі.

17.01.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника Національного банку України до суду надійшли додаткові письмові пояснення в яких представник просить, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення в частині задоволення позовних вимог Національного банку України без змін. Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славкіної М.А. - скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Крім того, 17.01.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника Національного банку України до суду надійшли заперечення проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі.

06.02.2019 року в судовому засіданні від представників відповідача та третях осіб 1-3 надійшло клопотання про продовження строків розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що перебіг процесуальних строків у даній справі (з розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 року) закінчується. Водночас, необхідність тривалого часу для з'ясування всіх спірних правовідносин, у зв'язку зі складністю справи (підстави заявленого сторонами клопотання), унеможливлює розгляд даної справи у строки встановлені Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Відповідно до ст. 8 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "ФПК "ГРОСС" проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "Гержик проти України") суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту, з урахуванням основних засад (принципів) господарського судочинства, встановлених ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції", "Смірнова проти України").

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд оцінюючи "розумність" тривалості строку розгляду у даній справі, з метою забезпечення процесуальних прав учасників справи, дійшов висновку про оголошення перерви у розгляді справи № 910/17763/17 та продовження процесуального строку розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 року у справі № 910/17763/17. Розгляд клопотання про закриття провадження у справі відкладено до наступного судового засідання.

Керуючись ч. 2 ст. 216, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Північного апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Продовжити строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 року у справі № 910/17763/17 до 11.03.2019 року.

2. Оголосити перерву у розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 року у справі № 910/17763/17 до 11.03.2019 року о 14 год. 20 хв.

Засідання відбудеться в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1-А, зал судових засідань № 7 (ІІ поверх).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

М.Г. Чорногуз