ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"15" лютого 2019 р. Справа № 918/335/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Павлюк І.Ю.

судді Демидюк О.О.

судді Савченко Г.І.

розглядаючи апеляційну скаргу Фермерського господарства "Вікторія-Копитків", с.Копиткове, Здолбунівського району Рівненської області

на ухвалу Господарського суду Рівненської області, постановлену 22.01.19р. суддею Марачем В.В. о 12:21год. у м.Рівному, повний текст складено 25.01.19р.

у справі № 918/335/17

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО", с.Копиткове, Здолбунівського району Рівненської області

до Фермерського господарства "Ім. Шевченка", с.Копиткове, Здолбунівського району Рівненської області

про визнання банкрутом

в межах справи про банкрутство

за позовом Фермерського господарства "Ім. Шевченка", с.Копиткове, Здолбунівського району Рівненської області

до Фермерського господарства "Вікторія-Копитків", с.Копиткове, Здолбунівського району Рівненської області

про визнання правочину недійсним, стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 22.01.2019р. у справі №918/335/17 про банкрутство Фермерського господарства "Ім. Шевченка" в межах справи про банкрутство позов Фермерського господарства "Ім.Шевченка" до Фермерського господарства "Вікторія-Копитків" про визнання правочину недійсним, стягнення грошових коштів - задоволено.

Визнано правочин щодо безоплатної передачі худоби недійсним та спростовано майнові дії Фермерського господарства "Ім.Шевченка" щодо безоплатної передачі у власність Фермерському господарству "Вікторія-Копитків" худоби, що було вчинено шляхом вибуття з Фермерського господарства "Ім.Шевченка" та шляхом прибуття на Фермерське господарство "Вікторія-Копитків" згідно з переліком.

Стягнуто з Фермерського господарства "Вікторія-Копитків" на користь Фермерського господарства "Ім.Шевченка" вартість безоплатно відчуженого майна, що виражена в сумі грошових коштів та розрахована за ринковими цінами вартості худоби в розмірі 2 207 008,00грн..

Стягнуто з Фермерського господарства "Вікторія-Копитків" на користь Фермерського господарства "Ім. Шевченка" 3524,00грн. судового збору.

Стягнуто з Фермерського господарства "Вікторія-Копитків" в дохід Державного бюджету України 31343,12грн. судового збору.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Фермерське господарство "Вікторія-Копитків" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в позові відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Також, одночасно з апеляційною скаргою, скаржник заявив клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Однак, вивчивши зміст апеляційної скарги та розглянувши додані до неї документи, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно ч.2 ст.260 ГПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.258 цього Кодексу, застосовуються положення ст.174 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В силу п.2 ч.1 ст.164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017р. №2246-VIII, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2018р. складає 1762,00грн..

За змістом ч.2 ст.123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

У відповідності до ст.2 Закону України "Про судовий збір", платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з п.1,2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір підлягає сплаті в 1 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 163 ГПК України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону. Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених ст.216 Цивільного кодексу України чи частиною другою ст.208 Господарського кодексу України, судовий збір сплачується за ставками, передбаченими для позовних заяв немайнового характеру.

Аналогічну правову позицію висвітлено в п.п.2.2.2. п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

Разом з тим, позивні вимоги містять вимоги немайнового та майнового характеру.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до приписів підпункту 4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, становить - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно п.4 ст.6 Закону України "Про судовий збір", якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Як свідчать матеріали апеляційної скарги, при поданні апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 22.01.2019р. у справі №918/335/17 Фермерським господарством "Вікторія-Копитків" повинно бути сплачено судовий збір у розмірі 52300,68грн..

Однак, до матеріалів апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Водночас, скаржником в апеляційній скарзі заявлено клопотання, в якому він просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судом апеляційним судового рішення у справі.

В обґрунтування вказаного клопотання скаржник посилається на неможливість сплатити судовий збір через фінансові проблеми. Відповідно до банківської виписки на рахунках відповідача є 5000,00грн., копію якої додає до апеляційної скарги. В госопдарскстві праціює четверо людей. Їм необхідно щомісячно сплачувати заробітну плату, а щомісячний розмір коштів, які необхідно для виплати заробітної плати становить близька 17000,00грн.. Таким чином, наведені обставини і докази підтверджують те, що майновий стан відповідача перешкоджає сплаті судового збору у встановлену порядку і розмірі, тощо.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

В силу приписів ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктом 1 ч.2 ст.129 Конституції України та ст.7 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

На думку колегії, наведені скаржником обставини не відповідають умовам, що передбачені спеціальним Законом України "Про судовий збір", зокрема у його ст.8, які б дали підстави для відстрочення йому сплати судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі.

Відтак, відсутні підстави для задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору, передбачені ст.8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги).

Також слід зазначити, що згідно з ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010р. у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013р. у справі "ОСОБА_1 проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п.1 ст.6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п.31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013р. у справі "ОСОБА_1 проти України").

Отже, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України обов'язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником наведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати, залишати без руху позовну заяву (апеляційну скаргу) заявнику.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no.28249/95 від 19.06.2001р. зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу Фермерського господарства "Вікторія-Копитків", с.Копиткове, Здолбунівського району Рівненської області необхідно залишити без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.8 Закону України "Про судовий збір", ст.ст.174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Фермерського господарства "Вікторія-Копитків", с.Копиткове, Здолбунівського району Рівненської області про відстрочення сплати судового збору до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі.

2. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Вікторія-Копитків", с.Копиткове, Здолбунівського району Рівненської області на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 22.01.2019р. у справі №918/335/17 залишити без руху.

3. Встановити скаржнику десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги та надати суду відповідні докази.

4. Роз'яснити, що у разі не усунення недоліків в установлений строк, апеляційна скарга вважається неподаною та буде повернута скаржнику.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.