ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2019 р. м. Київ Справа № 911/2740/18

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Бойко О.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовом Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, м. Київ,

до відповідача фізичної особи-підприємця Погребної Оксани Василівни, АДРЕСА_1,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради, м. Київ,

про стягнення 104 034,59 грн.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Повєткін Д.О., представник, довіреність від 01.10.2018;

від відповідача: ОСОБА_3, адвокат, договір від 30.12.2018 №30/12/2018;

від третьої особи: Костюк О.М., довіреність від 02.01.2019 №062/02/07-12;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - Олександрівська клінічна лікарня м. Києва, звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 06.12.2018 до відповідача - фізичної особи-підприємця Погребної Оксани Василівни, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню земельного податку в розмірі 104 034,59 грн. за травень 2017 - березень 2018, а також покласти на відповідача витрати на сплату судового збору в розмірі 1 762,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, на підставі договору є орендарем нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Шовковична, 39/1, корпус 10, яке перебуває на балансі позивача.

Позивач в позові посилаючись на ст.ст. 796, 797 Цивільного кодексу України, стверджує, що відповідач зобов'язаний, крім встановленої Договором орендної плати, також відшкодувати йому, як балансоутримувачу, понесені витрати на утримання об'єкта оренди, зокрема витрати на сплату земельного податку пропорційно орендованій площі.

Так, позивач твердить, що відповідач зобов'язання в частині відшкодування витрат по сплаті земельного податку належним чином не виконує чим спричиняє значні збитки Олександрівській клінічній лікарні м. Києва, як бюджетній установі, які позивач вимушений компенсувати за власний рахунок.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач починаючи з травня 2017 року перестав відшкодовувати балансоутримувачу земельний податок. Станом на 01.11.2018 року заборгованість по сплаті земельного податку складає 104 034,59 грн.

Ухвалою суду від 17.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2740/18. Ухвалено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Цією ж ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача залучено Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Судове засідання призначено на 14.01.2019.

14.01.2019 від Олександрівської клінічної лікарні до господарського суду Київської області надійшов супровідний лист з додатками.

Ухвалою суду від 14.01.2019 розгляд справи відкладено на 04.02.2019.

14.01.2015 від фізичної особи-підприємця Погребної Оксани Василівни до господарського суду Київської області надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Свою позицію обґрунтовує тим, що компенсація орендарем витрат підприємства -балансоутримувача за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, жодним пунктом укладеного між сторонами договору не передбачена.

У п.6.5 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва від 21.04.2015 №415/1280 зазначено, що крім орендної плати орендар сплачує компенсацію витрат підприємств-балансоутримувачів за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, відповідно до договору, який укладається між орендарем та підприємством-балансоутримувачем. Відтак, відповідач вказує, що для стягнення додаткових витрат, необхідно було укласти відповідний договір про компенсацію витрат підприємства-балансоутримувача за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди. Пропозицій щодо укладення додаткового договору орендарю не надходило.

15.01.2019 від фізичної особи-підприємця Погребної О.В. до господарського суду Київської області надійшла заява-заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, в якій відповідач просить суд розглянути справу у загальному позовному провадженні через її складність.

Ухвалою суду від 15.01.2019 заяву фізичної особи-підприємця Погребної О.В. від 09.0.2019 із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження залишено без задоволення.

04.02.2019 від ФОП Погребна О.В. до господарського суду Київської області надійшов супровідний лист з додатком (підтвердження надання відзиву позивачу).

В судове засідання з'явився представник позивача, відповідача та третьої особи.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 ГПК України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин (ч. 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

08.07.2015 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - орендодавець), фізичною особою підприємцем Дмитренко Оксаною Василівною (далі - орендар, у шлюбі Погребна Оксана Василівна) та Олександрівською клінічною лікарнею міста Києва укладено договір №1960 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, відповідно до умов якого:

- орендодавець на підставі протоколу засідання конкурсної комісії з питань оренди майна територіальної громади міста Києва Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) від 20.05.2015 протокол №9 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва; далі - об'єкт оренди, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Шовковична,39/1 корпус №10 для розміщення їдальні, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи (пункт 1.1 договору);

- об'єктом оренди ж нежитлове приміщення, загальною площею 136,60 кв.м., згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід'ємну частину цього договору (пункт 2.1 договору);

- вартість об'єкту оренди згідно із затвердженим на 08.04.2014 висновком про вартість майна станом на 31.12.2013 становить 981100,00 грн. (пункт 2.2 договору);

- об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Олександрівської клінічної лікарні міста Києва (пункт 2.4 договору);

- за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі п.22 Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 №34/6250, та відповідно до конкурсної пропозиції, на дату підписання договору, згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору (додаток №1), становить без ПДВ 71,93 грн. за 1м.кв. орендованої площі, що в цілому склала дає 9 825,00 грн без ПДВ за перший місяць оренди (пункт 3.1 договору);

- орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства, за яким закріплено майно на праві господарського відання чи оперативного управління (балансоутримувача), яким є Олександрівська клінічна лікарня м. Києва (пункт 3.5договору);

- цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 08.07.2015 до 06.07.2018 (пункт 9.1 договору);

Згідно акту приймання-передачі нерухомого майна від 08.07.2015 орендодавець передав, а орендар прийняв у орендне користування згідно з договором оренди від 08.07.2015 приміщення у лікувальному корпусі, що перебуває на балансі Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, загальною площею 136,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Шовковична, буд. 39/1 корпус 10 перший та другий поверх.

22.09.2016 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), ФОП Погребна О.В. (орендар) та Олександрівською клінічною лікарнею укладено договір №1 про внесення змін до договору №1960 від 08.07.2015 про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду, відповідно до якого сторони, на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 19.07.2016 №20 погодили внести наступні зміни в договір:

- об'єктом оренди є нежитлове приміщення загальною площею 138,78 кв.м. у т.ч. на 1 поверсі 138,78 кв.м. згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід'ємну частину цього договору (пункт 2.1 договору);

- орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280 та відповідно до конкурсної пропозиції на дату підписання договору згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору і становить без ПДВ: 73,26 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає за базовий місяць розрахунку серпень 2016 10167,31 грн. (пункт 3.1 договору).

Всі інші умови договору №1960 від 08.07.2015 про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду залишаються незмінними.

Згідно акту приймання-передачі нерухомого майна від 22.09.2016 орендодавець (Департамент комунальної власності) та підприємство-балансоутримувач передає, а орендар приймає в орендне користування згідно з договором оренди від 09.07.2016 нежитлове приміщення, що перебуває на балансі Олександрівської клінічної лікарні, загальною площею 2,18 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Шовковична, 39/1, корпус №10.

Основним законодавчим актом, що регулює земельні відносини в Україні є Земельний кодекс України, а справляння плати за землю здійснюється відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з приписами статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Об'єктами оподаткування, відповідно до приписів ст. 270 ПК України, є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Таким чином, з огляду на наведені норми податкового законодавства, земельний податок сплачується власниками або землекористувачами земельних ділянок безпосередньо до органу, що контролює сплату податків (тобто фіскальної служби) на підставі поданої ними податкової декларації.

Враховуючи наведене, платником земельного податку до місцевого бюджету відповідно до вимог Земельного та Податкового кодексів України є Олександрівська клінічна лікарня м. Києва. Підставою зобов'язань позивача щодо сплати земельного податку є Податкова декларація з плати за землю, яка в обов'язковому порядку щороку подається та реєструється у відповідному органі Державної фіскальної служби, та за якою сплачується земельний податок до місцевого бюджету.

Позивач твердить, що відповідач зобов'язаний йому відшкодувати 104 034,59 грн. заборгованості по відшкодуванню земельного податку за період травень 2017 - березень 2018.

Позивачем подано копії банківських виписок, з яких вбачається, що плата за землю Олександрівською клінічною лікарнею за період березень 2017 - квітень 2018, фактично сплачена.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Як стверджує позивач, зобов'язання відповідача щодо сплати земельного податку виникає на підставі статті 796 ЦК України, відповідно до якої одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. Плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою (ст. 797 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, суд відхиляє посилання позивача на приписи ст.ст. 796, 797 ЦК України, відповідно до яких, на його думку, у відповідача виникає обов'язок щодо сплати земельного податку, оскільки останні регулюють правовідносини щодо найму окремо розташованих цілісних об'єктів оренди (будівлі, окремі споруди), розташованих на пов'язаній саме з такими об'єктами земельній ділянці повністю одному орендарю, в той час, як орендоване відповідачем приміщення становить лише частину будівлі багатоповерхового корпусу лікарні. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 21.12.2018 у справі № 910/21076/17)

Також позивач твердить, що обов'язок відповідача щодо сплати земельного податку, також підтверджується і п.6.5 Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва (додаток №1 до рішення Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280).

З огляду на, що суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Пунктом 6.4. ст. 6 Положення визначено, що орендар за користування об'єктом оренди сплачує орендну плату, витрати підприємства-балансоутримувача на утримання орендованого майна та інші платежі, зазначені у п.п. 6.5. цього Положення, незалежно від результатів господарської діяльності.

Згідно з п. 6.5. ст. 6 Положення, крім орендної плати орендар сплачує: податки та збори у розмірах, визначених законодавством України; компенсацію витрат підприємств-балансоутримувачів за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, та плату за комунальні послуги відповідно до договору, який укладається між орендарем та підприємством-балансоутримувачем або відповідними особами, що надають такі послуги.

Таким чином, відповідним п. 6.5. ст. 6 Положення чітко визначено, що орендар сплачує саме компенсацію витрат підприємств-балансоутримувачів за користування земельною ділянкою, що відбувається на підставі укладеного між орендарем та підприємством-балансоутримувачем договору.

Зобов'язання із сплати плати за землю виникають у особи землекористувача, якою є позивач, і, в залежності від фактично понесених витрат, підлягають відшкодуванню орендарем (пропорційно площі займаної земельної ділянки), що має бути врегульовано відповідним укладеним між орендарем та підприємством-балансоутримувачем договором про відшкодування (в тому числі й інших витрат підприємства-балансоутримувача).

Відсутність відповідного договору (чи відсутність в договорі оренди відповідної умови про відшкодування), в якому має бути визначено розмір, порядок та строки відшкодування, виключає настання у орендаря договірних зобов'язань з відшкодування витрат балансоутримувача (щодо сплати земельного податку) і свідчить про погодження інших умов оренди без відшкодування витрат на сплату земельного податку.

Позивачем не надано доказів звернення до відповідача з вимогами про укладення договору про відшкодування інших витрат, у тому числі, понесених на сплату земельного податку, в якому мають бути зафіксовані розмір земельної ділянки та розмір податку, який сплачується підприємством-балансоутримувачем з відповідної земельної ділянки і підлягає відшкодуванню орендарем.

Оскільки, між сторонами відсутні договори щодо відшкодування витрат підприємства-балансоутримувача на сплату земельного податку, відсутня норма законодавства, яка передбачає безумовне зобов'язання орендаря здійснювати відшкодування, а згідно з п. 6.5. Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва від 21.04.2015 року № 415/1280 зобов'язання щодо відшкодування витрат балансоутримувача виникають за умови наявності договору про таке відшкодування, у відповідача у спірний період не виникло зобов'язань щодо компенсації позивачу витрат на сплату земельного податку. Також, відсутні домовленості сторін щодо розміру, порядку нарахування та строків сплати відповідних компенсаційних платежів. Наведені обставини виключають існування заборгованості відповідача перед позивачем з відшкодування сум земельного податку в наведеній в позові сумі.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Олександрівської клінічної лікарні повністю.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 129 ГПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються судом на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 129, 233, 236-238, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Олександрівській клінічній лікарні відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 12.02.2019.

Суддя О.В. Конюх