УХВАЛА

м. Київ

11.02.2019Справа № 910/16524/18

За позовомАкціонерного товариства «Таскомбанк»
ДоПублічного акціонерного товариства «Українська залізниця»
Третя особа, прояка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача Державне підприємство «Донецька залізниця» зобов'язання вчинити дії

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.

за участю секретаря судового засідання

Тарасюк І.М.

Представники учасників справи:

від позивача: Юрченко В.Я., Кондрасій О.Л.

від відповідача: Поліщук Ю.В.

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про зобов'язання останнього вчинити дії щодо прийняття на свій баланс зобов'язань по кредитному договору № НК 288 від 11.07.2012 року, укладеного між Акціонерним товариством "Таскомбанк" та Державним підприємством "Донецька залізниця", з урахуванням усіх змін та доповнень до нього, та набути по даному кредитному договору статус правонаступника.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачем зазначено про те, що 11.07.2012 між Акціонерним товариством "Таскомбанк" та Державним підприємством "Донецька залізниця" було укладено кредитний договір № НК 288. Державним підприємством "Донецька залізниця" було порушено умови п. 1.3 та п. 5.3.1 кредитного договору, у зв'язку з чим у останнього перед банком виникла заборгованість. 18.01.2016 року Акціонерне товариство "Таскомбанк", керуючись положеннями пункту 2 Статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 02 вересня 2015 року, звернулося до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", як правонаступника Державного підприємства "Донецька залізниця", з вимогою щодо погашення заборгованості перед банком по кредитному договору № НК 288 від 11.07.2012 року. Проте, станом на поточну дату, Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", як правонаступником Державного підприємства "Донецька залізниця", заборгованість перед банком по кредитному договору № НК 288 від 11.07.2012 погашено не було.

У судовому засіданні 11.02.2019р представником позивача було заявлено відвід судді Спичаку О.М. від розгляду справи №910/16524/18.

В обґрунтування заяви про відвід судді позивач посилався на те, що суддею Спичаком О.М. було відхилено клопотання Акціонерного товариства «Таскомбанк» про призначення по справі судової експертизи, що на думку заявника, викликає сумніви у неупередженості та об'єктивності судді під час розгляду справи.

Розглянувши подану Акціонерним товариством «Таскомбанк» заяву, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості заявленого відводу та наявність підстав для зупинення провадження по справі для вирішення питання про відвід у відповідності до ч.3 ст.39 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, суд зазначає наступне.

За приписами ч.1 ст.35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Проте, за висновками суду, обставини, що наведені позивачем, не є належними та достатніми у розумінні ст.35 Господарського процесуального кодексу України для того щоб вважати, що суддя Спичак О.М. не може розглядати справу №910/16524/18 та підлягає відводу.

В контексті означеного суд звертає увагу позивача на те, що згідно ч.4 ст.35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Слід зазначити, що згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Згідно Європейської Хартії «Про закон «Про статус суддів» судді при виконанні своїх обов'язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв'язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одночасно, ст.15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23 від 19.05.2006р., незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об'єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов'язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно п.п.2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов'язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об'єктивності суддів та судових органів.

Суд зазначає, що при вирішенні клопотань учасників судового процесу керується саме нормами чинного господарського процесуального законодавства, засадами здійснення господарського судочинства та дотримується вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого розгляду спору, а отже, у даному випадку відмова в задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Таскомбанк» про призначення судової експертизи ніяким чином не вказує на наявність підстав для відводу судді Спичака О.М. від розгляду справи.

Одночасно, ч.3 ст.39 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу.

Суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, в тому числі, у випадку надходження заяви про відвід судді (п.5 ч.1 ст.228 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно п. 9 ч.1 ст.229 вказаного нормативно-правового акту провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 228 цього Кодексу - до вирішення питання про відвід.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відповідачем відводу, необхідність зупинення провадження по справі до вирішення питання про відвід судді Спичака О.М. від розгляду справи №910/16524/18 та передачу заяви Акціонерного товариства «Таскомбанк» про відвід судді Спичака О.М. для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись приписами ст.ст.39, 228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження по справі до вирішення питання про відвід судді Спичака О.М. від розгляду справи №910/16524/18.

2. Заяву Акціонерного товариства «Таскомбанк» про відвід судді Спичака О.М. від розгляду справи №910/16524/18 передати для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

3. Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення в частині зупинення провадження.

Повний текст складено та підписано 12.02.2019р.

Суддя Спичак О.М.