ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.02.2019 р. Справа № 914/216/19

Суддя Морозюк А.Я., розглянувши заяву

Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс" (79012, м. Львів, вул. Сахарова, 2, ідентифікаційний код в )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Дороша Назарія Володимировича (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) суми грошової заборгованості в розмірі 13 959 грн. 39 коп.

ВСТАНОВИВ:

05.02.2019 р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла заява Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Дороша Назарія Володимировича суми грошової заборгованості в розмірі 13 959 грн. 39 коп., яка складається з 13 050,00 грн. - основного боргу, 769,95 грн. - інфляційних втрат та 139,44 грн. - 3% річних, та виникла за договором купівлі-продажу паливних брикетів у кількості 12 тонн на суму 26100,00 грн., укладеного між сторонами шляхом виставлення рахунку на оплату №4 від 21.09.2017 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу. Також, згідно з п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Заявник в обґрунтування заяви про видачу судового наказу вказує на те, що між заявником (ЛКП "Львівелектротранс"), як покупцем, та боржником (ФОП Дорош Н.В.), як постачальником, було укладено договір купівлі-продажу паливних брикетів у кількості 12 тонн на суму 26 100,00 грн. шляхом виставлення боржником рахунку на оплату №4 від 21.09.2017 р., який заявником 22.09.2017 р. оплачено повністю в розмірі 26 100,00 грн. Боржник поставив заявнику паливні брикети у кількості 6 тонн на суму 13 050,00 грн., згідно видаткової накладної №7 від 26.10.2017 р. Решту оплачених брикетів у кількості 6 тонн на суму 13 050,00 грн. поставлено не було. Як зазначає заявник, 27.11.2017 р. ним скеровано боржнику лист №12/1670 з вимогою повернути кошти у сумі 13 050,00 грн. за оплачені, але не поставлені паливні брикети. Також 18.08.2018 р. на юридичну адресу боржника рекомендованим листом було надіслано претензію № 21/1111 від 10.08.2018 р. з вимогою повернути суму попередньої оплати, однак жодної відповіді на цю претензію, як і коштів, заявник не отримав.

В підтвердження наведеного заявник додав до заяви рахунок на оплату №4 від 21 вересня 2017 р. паливних брикетів у кількості 12 тонн на суму 26 100,00 грн. та видаткову накладну №7 від 26 жовтня 2017 р. про поставку паливних брикетів заявнику в кількості 6 тонн на суму 13 050,00 грн. Однак документів, які б підтверджували, що заявник (ЛКП "Львівелектротранс") 22.09.2017 р., відповідно до рахунку №4 від 21.09.2017 р. перерахував на користь боржника (ФОП Дорош Н.В.) 26 100,00 грн., до заяви не додано.

Також заявник додав до заяви Акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2017 р.- 29.01.2019 р., згідно якого станом на 29.01.2019 р. заборгованість на користь ЛКП "Львівелектротранс" складає 13 050,00 грн. Проте зазначений Акт підписаний заявником(ЛКП "Львівелектротранс") в односторонньому порядку, не містить підпису ФОП Дорош Н.В., а відтак не підтвержує заборгованість ФОП Дорош Н.В. перед ЛКП "Львівелектротранс" в розмірі 13 050,00 грн.

Окрім цього у заяві заявник вказав на те, що 27.11.2017 р. ним скеровано боржнику лист №12/1670 з вимогою повернути кошти у сумі 13 050,00 грн. за оплачені, але не поставлені паливні брикети, проте докази надсилання(чи вручення) такого листа боржнику в матеріалах заяви відсутні.

Таким чином, додані до заяви документи не підтверджують виникнення у заявника або порушення його права грошової вимоги на суму 13 050,00 грн. основної заборгованості, і як наслідок виникнення права нарахування на дану суму інфляційних втрат(за період вересень-грудень 2018 року) та 3% річних(за період з 21.09.2018 р. по 29.01.2018 р.), за якими заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Окрім цього слід зазначити наступне.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів передбачений пунктом 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55. Згідно з вказаним стандартом відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Додані до заяви копії документів (а саме, рахунку на оплату №4 від 21 вересня 2017 р.; видаткової накладної №7 від 26 жовтня 2017 р.; листа №12/1670 від 27.11.2017 р.; претензії № 21/1111 від 10.08.2018 р. з фіскальним чеком ПАТ "Укрпошта" від 18.08.2018 р.) засвідчені 31.01.2019 р. директором ЛКП "Львівелектротранс" О.І.Береза(саме таке прізвище та ініціали міститься на штампі "згідно з оригіналом" на кожній із копій вказаних документів, іншого прізвища та ініціалів не зазначено), тоді як згідно Витягу з ЄДРЮО, ФОП та ГФ, отриманого на запит судді № станом на 06.02.2019 р., з 16.01.2019 р. керівником ЛКП "Львівелектротранс" значиться ОСОБА_3, і саме ОСОБА_3 як директор ЛКП "Львівелектротранс" 29.01.2019 р. підписав заяву про видачу судового наказу № 07/136 від 30.01.2019 р.

Неправильно засвідчені або незасвідчені копії документів є недопустимими доказами фактичних обставин справи та є підставою для скасування судового рішення у справі (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.07.2018р. у справі №904/8549/17).

Виходячи із вищенаведеного, наявним є підстави для відмови у видачі судового наказу з підстав передбачених пунктами 1, 8 частини першої ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України).

Суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Також, згідно з ч.2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 12,147,148,150, п.п.1, 8 ч. 1 ст. 152, ст. 153, 234,235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Львівському комунальному підприємству "Львівелектротранс" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Дороша Назарія Володимировича суми грошової заборгованості в розмірі 13 959 грн. 39 коп., яка виникла за договором купівлі-продажу паливних брикетів у кількості 12 тонн, укладеного шляхом виставлення рахунку на оплату №4 від 21.09.2017 р.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, та може бути оскаржена в порядку і в строк, що передбачені ст.ст. 254-257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://lv.arbitr.gov.ua /sud5015/.

Суддя Морозюк А.Я.