СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2019 р. Справа № 922/1012/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.

за участю секретаря судового засідання Кладька А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Зайцева Миколи Івановича (вх.№967 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 02.07.2018 (рішення ухвалено суддею Бураковою А.М. у приміщенні господарського суду Харківської області, повне рішення складено 11.07.2018) у справі №922/1012/18

за позовом Харківської міської ради, м.Харків,

до Фізичної особи - підприємця Зайцева Миколи Івановича, м.Харків,

про стягнення 327826,14 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.07.2018 позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Зайцева Миколи Івановича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, відомості про дату народження в матеріалах справи відсутні) на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 327826,14 грн. та судовий збір у розмірі 4917,39 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач правомірно володіє нежитловими приміщеннями 1-го поверху № 1-:-5, 5а, 6-:-16 в нежитловій будівлі літ. "У-1" загальною площею 852,2 кв.м. по АДРЕСА_3, проте відповідне право щодо земельної ділянки площею 512,44 кв.м. по АДРЕСА_3 за відповідачем не зареєстровано; відповідач не є власником і постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб'єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (стаття 14.1.147 Податкового кодексу України), проте відповідач у період з 01.04.2015 по 31.03.2018 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, тому відповідно до положень статей 1212-1214 ЦК України повинен відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна; розмір безпідставно збережених коштів, який підлягає відшкодуванню з боку відповідача, розрахований міською радою в сумі 327826,14 грн. виходячи з розміру орендної плати за землю; внаслідок використання відповідачем вищевказаної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси позивача щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю.

Відповідач із рішенням господарського суду Харківської області не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального і процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким закрити провадження у справі через її не підсудність господарському суду Харківської області.

Апелянт зазначає, що власником нежитлових приміщень, які знаходяться на земельній ділянці, є не суб'єкт господарювання - ФОП Зайцев М.І. - а громадянин України Зайцев М.І. як фізична особа, тому, на думку заявника, місцевий господарський суд порушив вимоги ст.20 ГПК України щодо підвідомчості спорів. Також заявник не погоджується із застосуванням до спірних правовідносин ст. 1212-1214 ЦК України, зазначаючи, що він набув земельну ділянку за існування належних правових підстав, у спосіб, що прямо передбачений цивільним законодавством, та в подальшому сплачував і сплачує земельний податок на вказану ділянку. Окрім того, апелянт зазначає, що позивач вказав у своєму позові адресу відповідача: АДРЕСА_2., тоді як адресою відповідача на час розгляду справи та прийняття рішення є: АДРЕСА_4

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.) відкрито апеляційне провадження за вказаною скаргою, призначено розгляд справи на 10.12.2018.

16.11.2018 позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджує, що у нежитловій будівлі, яка належить відповідачу, розташований магазин-склад із найменуванням «Чудо-база». Посилаючись на акт обстеження земельної ділянки по вул. Морозова 11 у м. Харкові від 10.04.2018, позивач зазначає, що на нежитловій будівлі літ. «У-1» містяться рекламні вивіски. Окрім цього вказує, що Зайцев Микола Іванович зареєстрований як фізична особа - підприємець, а видом економічної діяльності є неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами - основний вид (код КВЕД 46.39); роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах, переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код КВЕД 47.11); складське господарство (код КВЕД 52.10); інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (код КВЕД 52.29), надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код КВЕД 68.20). Вважає, що враховуючи вищенаведені обставини, Зайцев М.І. реалізує свою дієздатність саме як фізична особа - підприємець, оскільки діє в комерційних цілях, а тому даний спір має розглядатися в господарському судочинстві. Позивач вважає, що ним вірно обраний спосіб захисту, а наведені розрахунки суми безпідставно збережених відповідачем коштів здійснено відповідно до норм чинного законодавства, зокрема, керуючись Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженим Наказом Мінагрополітики від 25.11.2016 №489, рішеннями Харківської міської ради від 27.02.2008 №41/08 та від 03.07.2013 №1209. Харківська міська рада вважає рішення суду першої інстанції прийнятим відповідно до норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Харківської області залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

10.12.2018 у зв'язку з відпусткою судді Білоусової Я.О., здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Шевель О.В., суддя Пуль О.А. суддя Фоміна В.О.

10.12.2018 позивач звернувся з клопотанням про приєднання до справи доказів, а саме - копії постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17.

У судовому засіданні 10.12.2018, в якому брали участь представники обох сторін, оголошено перерву до 17.01.2019.

02.01.2019 представник відповідача надав клопотання про залучення доказів, а саме, довідки про відсутність заборгованості з податків і зборів (обов'язкових платежів), що контролюються ГУ ДФС у Харківській області від 05.12.2018 (а.с. 157).

17.01.2019 відповідач звернувся з клопотанням, в якому просить долучити до матеріалів справи детальну інформацію про фізичну особу Зайцева М.І., роздруковану з офіційного сайту Міністерства юстиції України.

У судовому засіданні 17.01.2019, в якому брали участь представники обох сторін, оголошено перерву до 05.02.2019.

24.01.2019 відповідач надав письмові пояснення, в яких зазначив, що Харківська міська рада була обізнана про адресу реєстрації Зайцева М.І., про що свідчать додані до пояснень копія листа міськради від 26.12.2012, копії апеляційної скарги і відзиву у справі № 641/7804/15-ц, у яких Харківська міська рада вказує адресу Зайцева М.І. по вул. Загородня буд. 32. До письмових пояснень додано довідку про реєстрацію місця проживання особи, в якій вказано, що Зайцев Микола Іванович з 18.01.2006 по теперішній час зареєстрований за адресую ІНФОРМАЦІЯ_1, копію паспорта Зайцева М.І., акт вуличного комітету (т.1 а.с. 165-177).

31.01.2019 представником позивача надано письмові пояснення, в яких останній зазначає, що відповідно до платного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, сформованого станом на 02.07.2018, зазначено адресу ФОП Зайцева М.І.: АДРЕСА_2. Крім того, позивач зазначає, що Зайцев М.І. звертався до Харківської міської ради з заявою щодо надання дозволу на відведення земельної ділянки по вул. Морозова 11, у м. Харкові, на якій знаходиться належне заявникові на праві власності нежитлове приміщення у будівлі загальною площею 852,2 кв.м. До вказаної заяви були додані документи, серед яких - акт узгодження меж фактичного користування земельною ділянкою для проведення грошової оцінки, виконаний КП «Міськпроект»; у даному акті міститься інформація про користувача саме як про фізичну особу - підприємця Зайцева М.І. та відбиток його печатки як СПД ФО. На думку позивача, даний факт підтверджує використання Зайцевим М.І. земельної ділянки у господарській діяльності.

04.02.2019 у зв'язку з відпусткою судді Пуль О.А., здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О. суддя Фоміна В.О.

05.02.2019 представником Харківської міської ради надано клопотання про приєднання доказів, а саме, листа Управління споживчого ринку Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку виконавчого комітету Харківської міської ради від 30.01.2019, адресованого начальнику відділу правового забезпечення Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, в якому зазначається, що з метою реєстрації об'єктів споживчого ринку за адресою: м.Харків, вул.Морозова, 11, до Управління споживчого ринку звернулися 23 суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі, і ФОП Зайцев М.І.

Відповідно до ст. 80 ГПК України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Колегія суддів враховуючи, що відповідач не брав участь у судовому засіданні в суді першої інстанції і не мав можливості надавати докази, розглянувши всі пояснення і клопотання учасників процесу, які були ними подані під час розгляду апеляційної скарги, вирішила прийняти такі докази і долучити їх до матеріалів справи - зважаючи на те, що відповідні докази стосуються встановлення обставин щодо факту використання спірної земельної ділянки відповідачем як фізичною особою - підприємцем чи як фізичною особою (межі апеляційного перегляду).

В судовому засіданні 05.02.2019 представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та викладенні в ній доводи, просив її задовольнити та скасувати оскаржуване рішення і прийняти нове рішення, яким закрити апеляційне провадження.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області - без змін.

В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

За таких обставин колегія суддів, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України

Учасники справи погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано до справи у відповідності до ст.74 ГПК України та які стосуються меж апеляційного розгляду справи.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 10.04.2018 № 120088831 право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-5, 5а, 6-:-16 в нежитловій будівлі літ. "У-1" загальною площею 852,2 кв.м. по АДРЕСА_3 на праві приватної власності зареєстровано з 04.03.2008 за Зайцевим М.І. на підставі свідоцтва про право власності від 01.02.2008, виданого виконавчим комітетом Комінтернівської районної в м. Харкові ради.

Також, згідно з вищенаведеною інформацією, нежитлові приміщення підвалу № 0-1-.--0-9 в літ. "У-1" загальною площею 902,3 кв.м. по АДРЕСА_3 на праві приватної власності з 15.09.2008 зареєстровані за Удовенком О.А. та Колісниченком С.В. на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2008 № 1187 по 1/2 частці у кожного.

Тобто, Зайцеву М.І. належать приміщення, розташовані на першому поверсі у нежитловій будівлі за адресою: м.Харків, АДРЕСА_3.

10.04.2018 головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Федоровим В.В. за участю інженера-геодезиста Рябової А.В. та інженера-землевпорядника Ткачової Г.О. проведено обстеження земельної ділянки та встановлено, що на земельній ділянці площею 0,1055 га по АДРЕСА_3 розташована нежитлова будівля літ. "У-1" загальною площею 1754,5 кв.м., право власності на яку зареєстровано за Зайцевим М.І., Удовенком О.А., Колісніченком С.В. Земельна ділянка площею 0,1055 га по АДРЕСА_3 використовується для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "У-1" загальною площею 1754,5 кв.м. За результатами обстеження складено акт обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки за адресою: м. Харків, АДРЕСА_3 (а.с.27).

17.04.2018 Харківська міська рада звернулася до господарського суду з позовом про стягнення з ФОП Зайцева М.І. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 327826,14 грн. за період з 01.04.2015 по 31.03.2018.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, Харківська міська рада зазначала, що Зайцев Микола Іванович правомірно володіє нежитловими приміщеннями 1-го поверху № 1-:-5, 5а, 6-:-16 в нежитловій будівлі літ. "У-1" загальною площею 852,2 кв.м. по АДРЕСА_3, проте, відповідне право щодо земельної ділянки площею 512,44 кв.м. по АДРЕСА_3 за відповідачем не зареєстровано; відповідач не є власником і постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб'єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (стаття 14.1.147 Податкового кодексу України), проте, відповідач у період з 01.04.2015 по 31.03.2018 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, тому відповідно до положень статей 1212-1214 ЦК України повинен відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна; розмір безпідставно збережених коштів, який підлягає відшкодуванню з боку відповідача, розрахований міською радою в сумі 327826,14 грн., виходячи з розміру орендної плати за землю; внаслідок використання відповідачем вищевказаної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси позивача щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про обґрунтованість позовних вимог, задовольнив їх у повному обсязі, погодившись із твердженням позивача про те, що Зайцев М.І. використовує спірну земельну ділянку у своїй господарській діяльності як фізичної особи - підприємця.

Надаючи оцінку аргументам місцевого господарського суду у відповідності до підпункту б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду у відповідності до вищенаведених приписів ст.269 ГПК України, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Зокрема, відповідно до ч.1 вказаної статті, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з ч.1, 2 ст. 55 Господарського кодексу України, суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб'єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Зайцев М.І. з 19.11.1996 і на час розгляду справи в суді першої інстанції був зареєстрований як фізична особа-підприємець, основний вид економічної діяльності якої - неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код КВЕД 46.39).

Колегією суддів на підставі відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що станом на 05.02.2019 Зайцевим М.І. припинено здійснення підприємницької діяльності.

Харківська міська рада, посилаючись на те, що Зайцев М.І. на момент розгляду справи в суді першої інстанції був фізичною особою - підприємцем, вважає, що останній використовує нежитлові приміщення в своїй господарській діяльності, відповідно, позивач має право на стягнення з відповідача коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою, на якій розташовані відповідні нежитлові приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Колегія суддів зазначає, що сама по собі наявність у особи статусу фізичної особи - підприємця не може свідчити про те, що дана особа виступає в такій якості у всіх правовідносинах. Зокрема, факт належності певного нежитлового приміщення особі, зареєстрованій як фізична особа - підприємець, не є беззаперечним свідченням того, що відповідне приміщення та земельна ділянка, на якій воно знаходиться, використовується даною особою саме у господарській (підприємницькій) діяльності.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 916/2791/16, від 03.10.2018 у справі № 904/1182/17, від 04.12.2018 у справі № 907/371/16, у постановах Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №922/2972/17, від 01.11.2018 у справі № 915/812/17 тощо.

Отже, для встановлення факту користування відповідачем земельною ділянкою з метою здійснення господарської діяльності, суд першої інстанції мав з'ясувати суб'єктний склад сторін у даних правовідносинах, перевірити, чи підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт використання відповідачем земельної ділянки з метою реалізації господарської компетенції, здійснення прав та обов'язків у сфері суспільного виробництва. Однак місцевим господарським судом вказаних обставин з'ясовано не було, натомість суд погодився з доводами позивача про використання спірної земельної ділянки відповідачем у господарській діяльності, не надавши їм жодної правової оцінки.

Харківська міська рада в обґрунтування позовних вимог посилається на акт обстеження місцевості від 10.04.2018 з додатками.

Разом з тим, як вбачається із вказаного акту (а.с.27), у ньому позивачем визначено межі, площу та конфігурацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 у м.Харкові, зазначено про те, що ФОП Зайцев М.І., ФОП Удовенко О.А. та ФОП Колісниченко С.В. з 15.09.2008 по теперішній час використовують вказану ділянку для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «У-1» загальною площею 1754,5 кв.м. Про те, що вказана ділянка використовується у господарській (підприємницькій) діяльності будь-якого із вказаних суб'єктів, в акті не зазначено.

До акту додано два фотознімки з нечітким зображенням (а.с.31), на яких видно вивіски «Чудо База», «Овочі» та інші. В ході розгляду даної справи в суді позивач наполягав на тому, що відповідні вивіски є рекламою, яка свідчить про використання Зайцевим М.І. належних йому приміщень у нежитловій будівлі саме у комерційній діяльності, з метою отримання прибутку.

Відповідно до ст. 1 ч. 11 Закону України «Про рекламу», реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо такої особи чи товару.

Як вбачається з вивісок на наданих позивачем фотознімках, вони дійсно інформують про певний товар, але водночас не містять жодних відомостей про особу, яка здійснює торгівлю цим товаром. Також, окрім фотографій вивісок, позивач не надав жодних інших доказів факту проведення торгівельної діяльності у належному відповідачеві нежитловому приміщенні.

Отже, із наданих позивачем доказів не видається можливим встановити, що торгівля у вказаному приміщенні взагалі здійснюється і при цьому здійснюється саме відповідачем, ФОП Зайцевим М.І.

Водночас представник відповідача в ході розгляду справи проти вищенаведених тверджень Харківської міської ради заперечував та зазначав, що нежитлове приміщення ним не використовується. Вказаних тверджень позивачем в ході судового розгляду справи не спростовано.

Харківська міська рада посилається на акт узгодження меж фактичного користування земельною ділянкою для проведення грошової оцінки (а.с. 191-193), в якому відповідач поставив печатку «СПД ФО Зайцев Микола Іванович», а також на лист Управління споживчого ринку Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку виконавчого комітету Харківської міської ради від 30.01.2019, адресований начальнику відділу правового забезпечення Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, в якому зазначається, що з метою реєстрації об'єктів споживчого ринку за адресою: м.Харків, вул.Морозова, 11, до Управління споживчого ринку звернулися 23 суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі, і ФОП Зайцев М.І.

Проте з матеріалів справи та пояснень позивача не вбачається, коли ФОП Зайцев М.І. звернувся до позивача з метою реєстрації об'єкту споживчого ринку, якого саме об'єкту і яким чином реєстрація об'єкта споживчого ринку (тобто ринку товарів і послуг, що використовуються населенням для особистого або загальносімейного споживання) була пов'язана з підприємницькою діяльністю ФОП Зайцева М.І. станом на час здійснення позивачем обстеження земельної ділянки (у квітні 2018 року), а також протягом періоду, за який здійснено нарахування (з 01.04.2015 по 31.03.2018).

Щодо акту узгодження меж фактичного користування земельною ділянкою для проведення грошової оцінки, колегія суддів зазначає, що, згідно з поясненнями відповідача, акт був необхідним йому для формування пакету документів з метою отримання дозволу на відведення земельної ділянки по вул. Морозова 11, оскільки відповідач мав на меті використовувати земельну ділянку у своїй підприємницькій діяльності.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів надання Харківською міською радою Зайцеву М.І. відповідного дозволу, отже, вищевказаний акт узгодження меж фактичного користування земельною ділянкою для проведення грошової оцінки також не свідчить про використання відповідачем земельної ділянки у господарській діяльності до такого звернення (за спірний період).

Будь-яких інших доказів, що свідчили б про використання відповідачем спірної земельної ділянки саме в господарській діяльності, позивачем суду першої та апеляційної інстанції не надано.

За положеннями ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Таким чином, відповідач, набувши право власності на вищезазначене нерухоме майно в силу закону має право користування земельною ділянкою, без якої існування нерухомого майна та його експлуатація є неможливим.

Пунктом 287.1. статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

За положеннями пп. 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно п. 286.1. ст. 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу (п. 286.5. ст. 286 Податкового кодексу України).

Відповідно до листа Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області від 28.11.2016 № 19-20.08-3-5107/20-16, надісланого у відповідь на лист директора департаменту територіального контролю Харківської міської ради, в управлінні не обліковуються правовстановлюючі документи на право власності або користування на земельні ділянки, які зазначені на доданій до листа схемі по вул.Морозова,11 (а.с.19).

Згідно з листом Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № 5706/8/20-38-13-04-22 від 28.11.2016 (а.с.21) відповідач був зареєстрований як платник земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку за адресою: м. Харків, АДРЕСА_3 з площею 0,0647 га.

Відповідно до довідки Головного управління ДФС у Харківській області про відсутність заборгованості з податків і зборів (обов'язкових платежів), що контролюються ГУ ДФС у Харківській області (а.с.157), станом на 30.11.2018 Зайцевим М.І. сплачено земельний податок з фізичних осіб на земельну ділянку, розташовану за адресую м. Харків АДРЕСА_3.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано позивачем, громадянин Зайцев М.І., який є власником нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-:-5, 5а, 6-:-16 в нежитловій будівлі літ. "У-1" загальною площею 852,2 кв.м. по АДРЕСА_3, та в силу положень чинного законодавства є користувачем земельної ділянки, належним чином сплачує за користування вказаною земельною ділянку нарахований контролюючими органами земельний податок йому як фізичній особі.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено обставини використання Зайцевим М.І. спірної земельної ділянки саме для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що позивач не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами в порядку ст.76 - 79 ГПК України обставини використання відповідачем спірної земельної ділянки в господарській діяльності, колегія суддів дійшла висновку, що дані правовідносини виникли між Харківською міською радою та громадянином Зайцевим М.І. як фізичною особою, а не суб'єктом підприємницької діяльності, а тому даний спір не підвідомчий господарському суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд визнав встановленими обставини, що мають значення для справи (стосовно використання відповідачем земельної ділянки у господарській діяльності), які не доведені позивачем, та розглянув по суті дану справу, спір у якій належить до підвідомчості судів загальної юрисдикції. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 231, п. 4 ст.275, п. 2 ч. 1 ст. 277 ГПК України зазначене є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду і закриття провадження у даній справі.

Виходячи з викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 231, п. 4 ст.275, п. 2 ч. 1 ст. 277, ст.282 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Зайцева Миколи Івановича задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 02.07.2018 у справі №922/1012/18 скасувати. Провадження у справі закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.02.2019

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.О. Фоміна