ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2019 р. Справа№ 927/804/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: не з'явились

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2018, повний текст якої складено та підписано 06.12.2018

у справі № 927/804/18 (суддя Лавриненко Л.М.)

за позовом ОСОБА_2

до Менського споживчого товариства

про визнання недійсним та скасування рішення колегіального органу

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2018, повний текст якої складено та підписано 06.12.2018, у справі № 927/804/18 провадження в справі закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України, згідно з якою господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, припинено юридичну особу, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Приймаючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за умовами пошуку (станом на 06.12.2018), 29.11.2018 здійснена державна реєстрація припинення юридичної особи - Менського споживчого товариства, яке є відповідачем у справі №927/804/18, що дані про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи та про юридичних осіб-правонаступників у Державному реєстрі відсутні та що спірні правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, не передбачають правонаступництва.

Не погоджуючись з ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2018 у справі № 927/804/18 та направити справу до суду першої інстанції для розгляду справи по суті.

В апеляційній скарзі позивач зазначив про те, що спірні правовідносини передбачають правонаступництво, адже положення Статуту відповідач вказують на те, що при його ліквідації його фактичним правонаступником є Менська райспоживспілка, до якої перейшло майно ліквідованого споживчого товариства.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2019 справа № 927/804/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 17.01.2019 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.:

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2018 у справі № 927/804/18;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 31.01.2019;

- учасникам процесу роз'яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- розгляд справи призначено на 05.02.2019 о 14:20;

- сторони попереджено, що нез'явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою в розгляді апеляційної скарги.

З матеріалів справи слідує, що позивачем до апеляційної скарги додані додаткові докази, а саме копії:

- Статуту Менського споживчого товариства, прийнятого Зборами уповноважених пайовиків Менського споживчого товариства 28.10.2013;

- договору між Менським споживчим товариством і Менською районною спілкою споживчих товариств про делегування повноважень та функцій від 23.10.2013;

- колективного звернення від 13.07.2018;

- заяви пайовиків голові правління Менського споживчого товариства від 13.07.2018.

Станом на 05.02.2019 відзивів на апеляційну скаргу, клопотань та пояснень до суду не надходило.

Щодо поданих апелянтом під час апеляційного перегляду додаткових доказів, а саме копії:

- Статуту Менського споживчого товариства прийнятого Зборами уповноважених пайовиків Менського споживчого товариства 28.10.2013;

- договору між Менським споживчим товариством і Менською районною спілкою споживчих товариств про делегування повноважень та функцій від 23.10.2013;

- колективного звернення від 13.07.2018;

- заяви пайовиків голові правління Менського споживчого товариства від 13.07.2018,

колегія суддів зазначає таке.

Враховуючи, що позивач додав ці документальні докази під час розгляду апеляційної скарги, на дату прийняття оспореної ухвали таких доказів суд першої інстанції в своєму розпорядження не мав.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК України).

Частинами 3, 4 п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7 встановлено, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття. До згаданих підстав належить, зокрема, необґрунтоване відхилення судом першої інстанції клопотань сторін про витребування господарським судом доказів у порядку статті 38 ГПК. У такому разі суд апеляційної інстанції за відповідним клопотанням сторони самостійно витребує необхідні додаткові докази.

Підставою для прийняття апеляційною інстанцією додаткових доказів є докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від апелянта, проте в апеляційній скарзі позивач не зазначає жодних підстав неможливості подати вказані докази суду першої інстанції.

Як слідує з матеріалів справи, ухвалою суду першої інстанції від 05.11.2018 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.

09.11.2018 позивач звернувся до суду першої інстанції з заявою про усунення недоліків.

08.11.2018 позивач звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову по справі.

12.11.2018 суд першої інстанції відкрив провадження у справі та призначив судове засідання на 06.12.2018. Вказану ухвалу позивачем отримано 13.11.2018 (а.с. 54).

Отже, починаючи з 13.11.2018 позивач, будучі обізнаним про відкриття провадження у цій справі.

Оспорювана ухвала суду у цій справі була винесена 06.12.2018, а відтак, всі подані апелянтом документи, апелянт мав можливість подати до суду першої інстанції, проте вказаних дій не вчинив, а суду апеляційної інстанції доказів об'єктивної неможливості вчинення таких дій не надав.

Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.

Відповідно до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює заявнику більш сприятливі, аніж відповідачу умови в розгляді конкретної справи.

За таких обставин, додані позивачем до апеляційної скарги копії Статуту Менського споживчого товариства прийнятого Зборами уповноважених пайовиків Менського споживчого товариства 28.10.2013, договору між Менським споживчим товариством і Менською районною спілкою споживчих товариств про делегування повноважень та функцій від 23.10.2013, колективного звернення від 13.07.2018 та заяви пайовиків голові правління Менського споживчого товариства від 13.07.2018 як додаткові докази колегією суддів не приймаються.

Сторони представників в судове засідання не направили, про причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, те, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, та те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представників учасників судового процесу за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

В листопаді 2018 року позивач звернувся Господарського суду Чернігівської області з позовною заявою до Менського споживчого товариства про визнання протиправними і скасування рішення зборів уповноважених Менського споживчого товариства, яке оформлено протоколом від 11.05.2018, в частині припинення діяльності споживчого товариства шляхом ліквідації та призначення ліквідаційної комісії Менського споживчого товариства.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що прийняття спірного рішення відбулось з порушенням Законів України «Про кооперацію», «Про споживчу кооперацію» та всупереч підстав і процедури ухвалення відповідного рішення.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2018, повний текст якої складено та підписано 06.12.2018, у справі № 927/804/18 провадження в справі закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України, згідно з якою господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, припинено юридичну особу, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Приймаючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за умовами пошуку (станом на 06.12.2018), 29.11.2018 здійснена державна реєстрація припинення юридичної особи - Менського споживчого товариства, яке є відповідачем у справі №927/804/18, що дані про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи та про юридичних осіб-правонаступників у Державному реєстрі відсутні та що спірні правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, не передбачають правонаступництва.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, припинено юридичну особу, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідачем у цій справі є Менське споживче товариство, ідентифікаційний код 01776547.

За приписами ч. 5 ст. 104 ЦК України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи (ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

З відомостей, які містіться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 73-77), слідує, що 29.11.2018 внесено запис про державну реєстрацію припинення Менського споживчого товариства (№ запису 0000113), стан суб'єкта: припинено.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що спірні правовідносини передбачають правонаступництво, адже положення Статуту відповідача від 28.10.2013 вказують на те, що при його ліквідації його фактичним правонаступником є Менська райспоживспілка, до якої перейшло майно ліквідованого споживчого товариства.

Проте суд першої інстанції вказаним обставинам оцінки на надавав і положення статуту не досліджував через його відсутність в матеріалах справи на дату постановлення оспорюваної ухвали.

Крім того, щодо вказаних посилань колегія суддів зазначає таке.

Пунктами 29, 30 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа; дані про юридичних осіб-правонаступників.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) слідує, що а ні Менська районна спілка споживчих товариств, а ні будь-яка інша юридична особа не є правонаступником відповідача.

За таких обставин, підстави для скасування ухвали Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2018 у справі № 927/804/18 та для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 відсутні.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по справі за звернення з апеляційною скаргою покладаються на ОСОБА_2, яка, відповідно до приписів Закону України «Про судовий збір» звільнена від його сплати.

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2018 у справі № 927/804/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2018 у справі № 927/804/18 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду Чернігівської області матеріали справи № 927/804/18.

Повний текст постанови складено: 06.02.2019

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець