СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2019 р. Справа № 905/1972/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В., суддя Фоміна В.О.

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу АТ "ВТБ Банк" (вх. № 169 Д/2) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.10.2018 у справі № 905/1972/18 (прийняту у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Тарапата С.С.)

за заявою Акціонерного товариства "ВТБ Банк", м.Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь", м.Курахове, Донецька область,

про банкрутство,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2018 року Акціонерне товариство "ВТБ Банк" звернулось до Господарського суду Донецької області з заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ "Електросталь" на підставі ст.ст.10, 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.10.2018 у прийнятті заяви АТ "ВТБ Банк" про порушення справи про банкрутство ТОВ "Електросталь" відмовлено.

АТ "ВТБ Банк" з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.10.2018 у справі № 905/1972/18 та направити справу для розгляду до Господарського суду Донецької області.

Скарга обґрунтована передчасністю прийняття Господарським судом Харківської області ухвали про відмову у прийнятті заяви АТ "ВТБ Банк" про порушення справи про банкрутство ТОВ "Електросталь", з огляду на те, що саме у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов'язані з розглядом справи. Суд першої інстанції на підставі ст.ст.10, 11, 12, 16 Закону про банкрутство повинен був прийняти заяву про порушення провадження у справі про банкрутство та призначити підготовче засідання. У підготовчому засіданні суд мав перевірити чи може предмет застави за договором застави вартістю 38 762 151,38 грн повністю забезпечити безспірні вимоги АТ «ВТБ Банк», які складають 3 757 486,60 дол.США, що еквівалентно 105 515 484,20 грн. До того ж, як зазначає апелянт, на момент подачі заяви про банкрутство заборгованість ТОВ «Електросталь» перед АТ «ВТБ Банк» за кредитним договором від 26.12.2010 №70 склала 41 625 778,80 дол.США.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, в обґрунтування заявленої вимоги про порушення справи про банкрутство кредитор посилається на наявність безспірних грошових вимог до боржника в сумі 3757486,60 доларів США, що еквівалентно 105515484,20 грн, які підтверджені рішенням Господарського суду Донецької області у справі №905/3542/15 від 11.12.2017, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.02.2018 та постановою Верховного Суду від 15.05.2018, наказом Господарського суду Донецької області у справі №905/3542/15 від 09.02.2018, постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.02.2018 ВП №55871560 Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання наказу №905/3542/15 від 09.02.2018.

Відповідно до листа Департаменту державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень від 19.06.2018 №55871560/20.1/8 щодо надання інформації АТ «ВТБ Банк», станом на день надання інформації, кошти на рахунках боржника відсутні та майно належне ТОВ «Електросталь» не виявлено. Залишок заборгованості за виконавчим документом становить 3 757 486,60 дол.США та 182700 грн.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі Закон про банкрутство) провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону про банкрутство господарський суд приймає заяву про порушення справи про банкрутство до розгляду у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті або для повернення заяви.

Пунктом 6 ч.1 ст.14 Закону про банкрутство передбачено, що господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження заяви про порушення справи про банкрутство відмовляє у її прийнятті, в т.ч., якщо вимоги кредитора повністю забезпечені заставою майна боржника.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону про банкрутство до заяви про порушення справи про банкрутство додаються, зокрема, докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

Визначення забезпеченого зобов'язання та, відповідно, вимог забезпеченого кредитора у справі про банкрутство, має здійснюватися з урахуванням положень законодавства, яке регулює забезпечення зобов'язань (зокрема, статей 572, 575, 589 Цивільного кодексу України, Закону України «Про заставу»).

Так, відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною першою ст.583 ЦК України визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель); відповідні положення наведено також у частині другій ст.11 Закону України «Про заставу», за якою заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

Згідно зі ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За змістом частини першої ст.584 ЦК України, частини першої ст.12 Закону України «Про заставу» у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором застави (частина друга ст.589 ЦК України, ст.19 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до абз.1, 6 ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п'ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.

У разі реалізації предмета застави у зв'язку зі зверненням на нього стягнення заставодавцем відповідне забезпечувальне зобов'язання припиняється (абзац п'ятий статті 28 Закону України «Про заставу»).

За наведеними вище положеннями законодавства заставодержатель має право задовольнити всі свої забезпечені заставою вимоги до боржника за рахунок майнового поручителя у розмірі вартості фактичної реалізації предмета майнової поруки, що здійснюється в порядку, передбаченому законодавством (якщо інше не передбачено договором або законом).

Отже, виражений у грошовій формі розмір зобов'язання майнового поручителя визначається виходячи із дійсних на відповідний момент зобов'язань боржника, які існують за основним зобов'язанням (кредитним договором), з урахуванням обсягу забезпечення за умовами забезпечувального договору. Оцінка предмета забезпечення (майна) сторонами на момент укладення договору не впливає на обсяг забезпечених вимог у разі звернення стягнення на предмет забезпечення.

Закон про банкрутство не містить іншого порядку та способу визначення забезпечених вимог, ніж наведені вище положення законодавства, не пов'язує визначення вимог, забезпечених заставою (іпотекою) майна боржника, із договірною вартістю предметів забезпечення.

Дана правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного суду від 15.05.2018 у справі №902/492/17.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Господарського суду Донецької області у справі №905/3542/15 від 11.12.2017 стягнуто з ТОВ "Електросталь" на користь АТ "ВТБ БАНК" 3757486,60 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, 182700,00 грн на відшкодування витрат по оплаті судового збору у зв'язку з неналежним виконанням боржником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №70 від 23.12.2010, укладеним між АТ "ВТБ Банк" та ТОВ "Електросталь".

Відповідно до п.1.3 кредитного договору №70 від 23.12.2010 виконання позичальником (ТОВ "Електросталь") своїх зобов'язань за цим договором забезпечується іпотеками нерухомого майна та заставами рухомого майна, в т.ч., заставою товарів в обігу, що належать позичальнику, та заставою майнових прав на грошові кошти за договором б/н від 01.12.2010, укладеного між позичальником та поручителем, заставою акцій поручителя, що належать ТОВ «Вторсировина».

Згідно з договором застави товарів в обороті №70/Z-4 від 23.12.2010 та договору застави майнових прав №70/Z-6 від 23.12.2010 цей договір забезпечує виконання зобов'язань заставодавця (ТОВ «Електросталь) перед заставодержателем (ПАТ «ВТБ Банк»), що випливають з кредитного договору №70 від 23.10.2018, укладеного між заставодержателем та заставодавцем, з усіма додатками, змінами і доповненнями до нього, за умовами якого заставодавець зобов'язаний:

- повернути заставодержателю кредит, наданий в формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 30 000 000,00 доларів США не пізніше 22.12.2013 або в інший термін, визначений умовами кредитного договору;

- сплачувати проценти за користування кредитом та комісії у розмірі та у порядку встановленому умовами кредитного договору;

- сплатити пені, штрафи та інші платежі, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання.

Умовами п.1.3. договору застави товарів в обороті №70/Z-4 від 23.12.2010 та договору застави майнових прав №70/Z-6 від 23.12.2010 передбачено, що сторони, укладаючи цей договір, досягли згоди, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити свої вимоги та відшкодувати витрати в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення вимоги заставодержателя, що передбачені умовами кредитного договору та/або цього договору та становлять максимальний розмір вимоги заставодержателя, а саме:

- вимоги за основним зобов'язанням, включаючи сплату процентів, комісійних винагород, штрафів, пені, інших платежів, а також будь-якого збільшення суми основного зобов'язання, передбаченого умовами кредитного договору. При цьому сторони домовились, що застава розповсюджується на будь-яке збільшення основного зобов'язання, в тому числі у випадку збільшення процентів за кредит, зміни графіку погашення суми основного зобов'язання, зміни строку сплати процентів та інших платежів;

- вимоги щодо відшкодування витрат на утримання та збереження предмета застави; збитки, завдані порушенням основного зобов'язання чи умов цього договору; витрати, пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням, зверненням стягнення на предмет застави та його реалізацією, включаючи судові витрати, витрати на оплату винагороди залученим експертам (оцінювачам, юристам); інше документально підтверджені витрати заставодержателя, якщо вони будуть мати місце.

За таких обставин, зазначені кредитором в тексті заяви про порушення справи про банкрутство безспірні вимоги щодо заборгованості по процентах за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів, 3% річних за прострочення повернення кредиту, 3% річних за прострочення сплати процентів, забезпечені заставою майна боржника та майнових прав боржника відповідно до вказаних договорів застави, незалежно від визначеної сторонами цих договорів вартості заставного майна.

При цьому, АТ "ВТБ Банк" про факт відмови від забезпечення в заяві не зазначив.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази проведення виконавчих дій щодо неможливості звернення стягнення на предмет застави.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом правомірно відмовлено у прийнятті заяви АТ "ВТБ Банк" про порушення справи про банкрутство ТОВ "Електросталь", в зв'язку з чим апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, тому ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.10.2018 у справі № 905/1972/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, п.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу АТ "ВТБ Банк" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.10.2018 у справі № 905/1972/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11.02.2019.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.В. Тарасова

Суддя В.О. Фоміна