РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.01.2019Справа № 910/13889/18

Суддя господарського суду міста Києва Удалова О.Г., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Київцентртепло»

про стягнення 932 702,86 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача Хромов О.І., на підставі довіреності від 17.10.2018 № 1-248;

від відповідача не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Київцентртепло» (далі - відповідач) про стягнення 932 702,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його обов'язку своєчасно та в повному обсязі оплатити послуги, надані позивачем протягом періоду з жовтня 2017 року по квітень 2018 року на підставі договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № від 01.04.2016.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 932 702,86 грн., з яких: 781 461,84 грн. - основний борг, 132 246,09 грн. - пеня, 13 931,43 грн. - 3% річних, та 5 063,50 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.10.2018 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків у п'ять днів з дня вручення цієї ухвали.

01.11.2018 через відділ автоматизованого діловодства суду позивач подав заяву про усунення недоліків позову.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.12.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.12.2018 підготовче засідання відкладено на 20.12.2018, викликано відповідача у наступне судове засідання.

20.12.2018 до відділу автоматизованого діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: банківських виписок та реєстрів відправлення простої письмової кореспонденції.

У судовому засіданні, призначеному на 20.12.2018, судом оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та перехід до розгляду справи по суті, розгляд справи призначено на 15.01.2019.

У судове засідання, призначене на 15.01.2019, представник позивача з'явився, надав пояснення по суті позову, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Крім того, 15.01.2019 через відділ автоматизованого діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі та документи для долучення до матеріалів справи, а саме копії листів відповідача про зміну призначення платежу та копія виписки по банківському рахунку позивача про часткові оплати відповідачем заборгованості в розмірі 63 999,00 грн.

Представник відповідача у судове засідання 15.01.2019 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, правом подати відзив не скористався.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 15.01.2019 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

01.04.2016 між публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз», як газотранспортним підприємством, та товариством з обмеженою відповідальністю «Київцентртепло», як замовником, був укладений договір № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (далі - договір) відповідно до умов якого газотранспортне підприємство зобов'язалося надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (ГРС), а замовник зобов'язався внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг).

Згідно з п. 3.2. договору газотранспортне підприємство до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акту наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства.

Замовник протягом двох днів з дати одержання акту наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акту наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту наданих послуг. У випадку відмови від підписання акту наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних газотранспортного підприємства (п. 3.3. договору).

Відповідно до п. 3.4. договору акт наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (п. 5.1. договору).

Пунктом 5.2. договору встановлено, що тарифи, визначені в п. 5.1. договору, є обов'язковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору.

Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акту наданих послуг (п. 5.4. договору).

Згідно з п. 5.5. договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному періоді послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Пунктом 7.1. договору встановлено, що газотранспортне підприємство і замовник у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором несуть відповідальність у межах, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 7.3. договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, з замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Умовами п. 11.1 договору, зокрема, визначено, що договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше, ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).

Виходячи з умов договору, даний правочин за своєю правовою природою є договором надання послуг, тому правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

На підтвердження розміру своїх позовних вимог позивач долучив до матеріалів справи належним чином засвідчені копії актів наданих послуг від 31.10.2017 № 10-17- на суму 56 017,04 грн., від 30.11.2017 № 11-17- на суму 135 595,07 грн., від 31.12.2017 № 12-17- на суму 172 017,74 грн., від 31.01.2018 № 01-18- на суму 192 855,78 грн., від 28.02.2018 № 02-18- на суму 186 600,55 грн., від 31.03.2018 № 03-18- на суму 204 677,52 грн., від 30.04.2018 № 04-18- на суму 25 310,26 грн., а всього на суму 973 073,96 грн.

Суд зазначає, що не бере до уваги акт наданих послуг від 30.04.2018 № 04-18- на суму 25 310,26 грн., у зв'язку з тим, що останній не підписаний відповідачем, належних та допустимих доказів надсилання або вручення цього акту на адресу відповідача позивачем суду не надано, а тому суд вважає доведеним належними та допустимими доказами факт надання позивачем відповідачу послуги на загальну суму 947 763,70 грн.

Відповідачем було здійснено часткові оплати за договором на загальну суму 255 611,12 грн., що підтверджується банківськими виписками від 11.01.2018 на суму 56 017,05 грн., від 10.01.2018 на суму 135 595,07 грн., від 12.02.2018 на загальну суму 63 999,00 грн. (з урахуванням листів відповідача про зміну призначення платежу № 27/02/18 від 27.02.2018 та № 04/04/18 від 04.04.2018), належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд встановив, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги (з урахуванням часткових оплат) становить 692 152,58 грн. (947 763,70 грн. - 255 611,12 грн.).

За приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів, які б підтвердили оплату ним заборгованості за договором в повному обсязі не надав, доводи позивача про наявну заборгованість перед ним не спростував, відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу є обґрунтованою і правомірною, однак такою, що підлягає задоволенню у розмірі, встановленому судом, а саме 692 152,58 грн.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 132 246,09 грн. - пені, 13 931,43 грн. - 3% річних та 5 063,50 грн. - інфляційних втрат.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 5.5. договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному періоді послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач послуги, надані позивачем, оплатив частково, відтак допустив порушення зобов'язання.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи наведені вище норми права, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив, що її загальний розмір становить 61 201,46 грн., тобто є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Відтак, вимога про стягнення з відповідача пені є обґрунтованою, однак підлягає задоволенню частково в розмірі, визначеному судом, а саме 61 201,46 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що їх загальний розмір становить 13 708,51 грн., тобто є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Відтак, вимога про стягнення з відповідача 3% річних є обґрунтованою, однак підлягає задоволенню частково в розмірі, визначеному судом, а саме 13 708,51 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд визнав розрахунок позивача вірним, а тому вказана позовна вимога підлягає задоволенню у розмірі, визначеному позивачем, а саме 5 063,50 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача основної заборгованості в розмірі 692 152,58 грн., пені в розмірі 61 201,46 грн., 3% річних в розмірі 13 708,51 грн., інфляційних втрат в розмірі 5 063,50 грн.

Витрати зі сплати судового з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Київцентртепло» (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24, ідентифікаційний код 39391808) на користь акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код 30019801) основний борг у розмірі 692 152,58 грн. (шістсот дев'яносто дві тисячі сто п'ятдесят дві грн. 58 коп.), пеню в розмірі 61 201,46 грн. (шістдесят одна тисяча двісті одна грн. 46 коп.), 3% річних у розмірі 13 708,51 грн. (тринадцять тисяч сімсот вісім грн. 51 коп.), інфляційні втрати в розмірі 5 063,50 грн. (п'ять тисяч шістдесят три грн. 50 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 11 581,89 грн. (одинадцять тисяч п'ятсот вісімдесят одна грн. 89 коп.).

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 04.02.2018.

Суддя О.Г. Удалова