ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року Справа № 923/11/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Павленко Н.А., при секретарі судового засідання Борхаленко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "АГРІМАТКО-Україна" (м.Київ, вул.Малопідвальна, 12/10, )

до відповідача ОСОБА_1 господарства "Південна Земля" (Херсонська область, Голопристанський район, с.Чулаківка, вул.Дорожня, 3, )

про стягнення 19949грн. 09коп.

Описова частина рішення. Позовну заяву подано про стягнення 15121,49грн. боргу, 590грн. в якості 3% річних, 2074,60грн. втрат від інфляції та 2163грн. пені у правовідносинах за договором поставки №УДБ-180000045, укладеним сторонами 17.05.2017.

Позов обгрунтовано твердженням про невиконання відповідачем зобов'язань з оплати вартості поставленого товару.

У тексті позовної заяви позивачем викладено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що вимогою за позовною заявою є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, правовідносини сторін врегульовані договором, викладеним у письмовій формі, судом, з урахуванням ч.5 ст.12, ст.247, визнано незначну складність справи та віднесено її до категорії малозначних, та у відповідності до приписів ст.250 ГПК України задоволено клопотання позивача, ухвалено про здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін із призначенням судового засідання з розгляду справи по суті.

У поясненнях, отриманих судом 30.01.2019 за вх.№926/19, позивач зазначив про проведення відповідачем 14.01.2019 оплати боргу в сумі 15121,49грн.

Відповідач у письмових поясненнях (вх.№1065/19 від 04.02.2019) проти позовних вимог заперечував. Вказав, що ним 04.12.2018 було отримано претензію від позивача з вимогою про сплату заборгованості, що виникла за декількома договорами, що були укладені між сторонами, у т.ч. за договором №УДБ-180000045 від 17.05.2017. Відповідачем заборгованість за вказаним договором у сумі 15121,49грн. перераховано на рахунок позивача 14.01.2019, що потребувало певного часу. Відповідач вказує, що виконання вимог претензії щодо сплати заборгованості за договорами, визначеними у претензії, ним розпочато з 05.12.2018, а оскільки позов подано 26.12.2018, то вимоги позивача не підлягають задоволенню у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

Між сторонами 17.05.2017 укладено договір поставки №УДБ-180000045, за умовами якого постачальник (позивач) зобов'язався передати у власність покупцеві (відповідач) на умовах СРТ Гола Пристань (згідно з Правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2010 р.) товари за номенклатурою та в строки відповідно до специфікацій, які є додатками до договору та його невід'ємними частинами, а покупець зобов'язався прийняти вказаний товар та сплатити його вартість в строки та в порядку, передбаченому договором та специфікаціями до нього (п.1.1 договору).

Сторони договору узгодили, що кількість та ціна товарів вказуються в специфікаціях до договору. Загальна сума договору визначається шляхом складання підсумкових сум у специфікаціях до договору (п.2.1 договору).

Відповідно до умов п.2.2 договору строки поставки товару погоджуються сторонами та відображаються в специфікаціях.

У розділі 4 договору його учасники встановили, що покупець здійснює обов'язкову часткову попередню оплату у розмірі 30% від суми договору, яка розраховується згідно п.2.1. Сума та строки попередньої оплати указуються у специфікації. На решту суми постачальник надає покупцеві відстрочку по оплаті. Покупець сплачує решту суми згідно строків, які відображено в специфікації (п.4.1, 4.2 договору).

Відповідно до п.10.3 договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

У специфікації №00001, що є додатком №00001 до договору №УДБ-180000045 від 17.05.2017, визначено найменування товару - добриво " Максі-Гроу Ексель" у кількості 20л, вартістю 15121,49грн. з урахуванням ПДВ. Термін здійснення попередньої оплати у сумі 3716,35грн. - 26.05.2017. Термін відстрочення сплати вартості товару у розмірі 11405,14грн. - до 10.10.2017.

Зазначений у специфікації товар отриманий відповідачем 08.06.2017 за видатковою накладною №608005 (а.с.17).

Підставою для звернення з позовною завою до суду позивачем зазначено нездійснення відповідачем оплати вартості отриманого за договором товару.

З своєю правовою природою укладений 17.05.2017р. сторонами договір є договором поставки.

До договорів поставки застосовуються загальні положення купівлі-продажу за ст.712 ЦК України.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст.193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст.526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оплата вартості отриманого товару здійснена відповідачем 14.01.2019, що підтверджується витягом з картки руху коштів позивача, які обліковуються на банківському рахунку, доданим до пояснень, та копією платіжного доручення №9 від 14.01.2019 на перерахування позивачу 15121,49грн., доданого відповідачем до письмових пояснень у справі.

Отже, щодо вимог про стягнення 15121,49 грн. провадження у справі слід закрити за відсутністю предмету спору на підставі п.2) ч.1 ст.231 ГПК України.

Суд врахував, що позовна заява подана до суду 29.12.2018р. ( відповідно до дати вказаної на штампі на конверті, в якому надіслана позовна заява), провадження у справі відкрито 08.01.2019р., платіж ж на 15121,49грн. вчинений після заявлення позову.

Як встановлено судом та підтверджується матеріали справи, обов'язок зі сплати вартості товару відповідачем здійснено з порушенням умов договору, а саме: з порушенням строків проведення оплат вартості товару, встановлених у специфікації.

Отже, слід дійти висновку, що на момент звернення з позовом до суду відповідач мав статус особи, що прострочила виконання зобов'язань за договором №УДБ-180000045 від 17.05.2017.

Відповідно до ч.1 чт.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст.230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, в т.ч. пеня, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання; у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Умовами п.6.2 договору сторони передбачили, що у випадку затримки оплати покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення.

У ч.6 ст.232 ГК України вказано, що нарахування штрафних санкцій ( до яких відноситься пеня) за прострочення виконання зобов'язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Судом перевірено вчинений позивачем розрахунок пені за періоди прострочки оплати: 3716грн. - з 27.05.2017 по 25.11.2017, 11405грн. - з 11.10.2017 по 11.04.2018.

Він арифметично правильний, вчинений з врахуванням облікової ставки Національного банку України, розмір нарахованої пені не перевищує нормативного.

Вимоги про стягнення пені у розмірі 2163грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.526, 625 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином, зокрема, відповідно до умов договору, вимог цивільного законодавства; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, має сплатити за вимогою кредитора борг з втратами від інфляції та 3% річних від суми боргу за весь період прострочки платежу, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Вимоги про стягнення втрат від інфляції підлягають задоволенню частково.

У розрахунку позивач зазначив, що вчинив нарахування за період з 27.05.2017р. по 26.12.2017р. із суми боргу 3716грн., та з 11.10.2017 по 26.12.2018 із суми боргу 11405грн.

Проте, насправді за період грудень 2018 нарахувань не вчиняв (слідує зі змісту розрахунку), оскільки станом на час створення розрахунку - 26.12.2017р. не мав та не міг мати ще неіснуючих даних про індекс інфляції у грудні 2018р.

Крім того, суд врахував рекомендації, наведені у листі Верховного Суду України від 03.04.97 г. N 62-97р "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ".

Таким чином, реально заявлено втрати від інфляції за період червень 2017 -листопад 2018 із суми 3716грн. та жовтень 2017 -листопад 2018 із суми боргу 11405грн.

Суд при перевірці розрахунків позивача вчинив за допомогою комп'ютерної програми "Ліга.Закон" розрахунки втрат від інфляції, за якими нормативні втрати від інфляції за прострочку оплати 3716грн. становлять 613,59грн., та за прострочку оплати 11405грн. - 1404,72грн.

Судом здійснено перерахунок розміру втрат від інфляції, за яким обгрунтованими нормами законодавства та такими, що підлягають задоволенню визнаються вимоги про стягнення втрат від інфляції у сумі 2018,31грн.

Розрахунок відсотків річних на а.с.12, що наведений позивачем, судом перевірено, 590грн. у якості 3% річних також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст.625 ЦК України.

Відповідно до п).5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Оскільки провадження у справі щодо вимог про стягнення 15121,49 грн. (що становить 75,8004% ціни позову) закрито, судовий збір у сумі 1335,60грн. (1762-1762х75,8004%) повертається позивачу з Державного бюджету.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд, відповідно до ст.129 ГПК України, пропорційно задоволеним вимогам розподіляє судові витрати між сторонами.

До судових витрат у справі відноситься судовий збір.

Залишок судового збору у розмірі 426,40грн. розподіляється між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

Позовні вимоги (щодо стягнення втрат від інфляції, в якості 3% річних та пені) задоволено частково, на 98,834% (2018,31грн. + 590грн. + 2163грн.):4827,60гн. х 100%), відповідно, відповідач має відшкодувати позивачеві 98,834% витрат зі сплати судового збору від 426,40грн., тобто 421,43грн.

Керуючись ст. ст. 123, 129, п.2) ч.1 ст.231, ст.ст.233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Провадження у справі про стягнення 15121 грн 49 коп. закрити.

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з ОСОБА_1 господарства "Південна Земля" (Херсонська область, Голопристанський район, с.Чулаківка, вул.Дорожня, 3, ) на користь Приватного акціонерного товариства "АГРІМАТКО-Україна" (м.Київ, вул.Малопідвальна, 12/10, ) 2018грн 31коп. втрат від інфляції, 590 грн в якості 3% річних, 2163 грн пені та 421 грн 43 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. Відмовити в решті вимог про втрати у зв'язку з інфляцією.

5. Повернути Приватному акціонерному товариству "АГРІМАТКО-Україна" (м.Київ, вул.Малопідвальна, 12/10, ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1335 грн 60 коп., сплачений у числі 1762грн. за платіжним дорученням №4137 від 28.12.2018р.

Платіжне доручення знаходиться у матеріалах господарської справи №923/11/19.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Згідно з ч.5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Херсонської області.

Повний текст рішення підписано 12.02.2019

Суддя Н.А. Павленко