ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2019 року Справа № 912/2191/18

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.

Учасники справи:

позивач – Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

відповідач – Комунальне підприємство «Власівські мережі» Власівської селищної ради, смт. Власівка Кіровоградської області

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.11.2018 у справі №912/2191/18, ухвалене суддею Кабакова В.Г., повне рішення складено 22.11.2018

у справі про стягнення 1 876,78 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі позивач) звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Комунального підприємства «Власівські мережі» Власівської селищної ради (надалі відповідач), в якому просило суд стягнути з відповідача пеню - 1 785,84 грн, 3% річних – 90,86 грн, інфляційні втрати – 0,08 грн та витрати у справі, посилаючись на порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №2233/15-ТЕ-18 від 17.12.2014 в частині повної та своєчасної оплати за спожитий газ.

Відповідач позов не визнав, посилаючись, що на дату набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (30.11.2016) заборгованість КП "Власівські мережі" Власівської селищної ради була погашена.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 20.11.2018 у справі №912/2191/18 (суддя Кабакова В.Г.) позов задоволено частково, стягнено з Комунального підприємства "Власівські мережі" Власівської селищної ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню - 0,05 грн, інфляційні втрати - 0,08 грн, судовий збір - 0,12 грн.

Приймаючи рішення суд виходив з того, що заборгованість була погашена на час набуття чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", тому відповідно до ч. 3 ст. 7 цього Закону пеня, інфляція та річні нарахуванню не підлягають.

Доводи та вимоги апеляційної скарги і відзиву на неї.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Позивач, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про повне задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

-          застосування до даних відносин Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є неправомірним, оскільки не дотримано встановленого порядку списання заборгованості та відповідач не включений до реєстру підприємств, які беруть участь в погашенні заборгованості відповідно до цього Закону;

-          станом на 30.11.2016 відповідач мав борг 0,30 грн, який був списаний 22.01.2018, тому вимоги позивача про стягнення санкцій та нарахувань є законними;

-          право на списання санкцій виникає у відповідача лише після відображення цих сум у бухгалтерському обліку боржника на підставі рішення суду;

-          матеріали справи не містять вище перерахованих документів, вони не надавалися відповідачем та судом не досліджувалися.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.12.2018 (колегія суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач), суддів Орєшкіної Е.В., Подобєда І.М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та розгляд апеляційної скарги ухвалено провести в порядку письмового провадження без виклику сторін, як малозначної справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обґоворивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Між ПАТ НАК "Нафтогаз України" - продавець та КП "Власівські мережі" Власівської селищної ради – покупець було укладено Договір купівлі-продажу природного газу №2233/15-ТЕ-18 від 17.12.2014 (надалі - договір, а.с. 11-16) на наступних умовах:

-           продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах договору. Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням (п.1.1. - 1.2 договору):

-           продавець передає покупцеві в період з 01.01.2015 по 31.12.2015 газ обсягом до 4 000 тисяч куб.м в тому числі по місяцях кварталів, згідно графіку, передбаченого договором. Кількість газу, яка подається Покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу покупця (п. 2.1, 4.1. договору);

-          ціна природного газу узгоджена в розділі 5 Договору та змінювалася протягом дії договору шляхом укладання сторонами додаткових угод. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

-          оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором або якщо погашення такої заборгованості передбачено спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписаними сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 (п. 6.1, 6.3 договору в редакції додаткової угоди №5 від 19.11.2015);

-          у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років (п. 7.2, 9.3 договору);

-          договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В подальшому сторонами вносилися зміни до Договору шляхом укладення додаткових угод №1 від 20.03.2015, №2 від 20.07.2015, №3 від 30.07.2015, №4 від 15.10.2015, №5 від 19.11.2015 (а.с. 17-21).

На виконання умов Договору позивач у період з січня 2015 року по грудень 2015 року передав відповідачу природний газ на загальну суму 3 868 058,74 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015, від 28.02.2015, від 31.03.2015, від 31.10.2015, від 30.11.2015 та від 31.12.2015 (а.с. 25-30).

Зобов’язання з оплати поставленого природного газу відповідач виконав в повному обсязі, втім частково прострочив оплату газу за лютий 2015 року (повна оплата здійснена 18.03.2015), за березень 2015 (повна оплата здійснена 16.02.2015), за жовтень 2015 року (повна оплата здійснена 30.11.2015). за грудень 2015 року (повна оплата здійснена вчасно за винятком 0,30 грн), що підтверджується випискою по банківським операціям відповідача (а.с. 32-33) та розрахунком заявленої заборгованості (а.с. 22-23).

Посилаючись на порушення відповідачем умов договору позивач звернувся до суду з даним позовом та заявив до стягнення: - пеню в сумі 1 785,84 грн, нараховану: за зобов'язаннями лютого 2015 року за період з 17.03.2015 по 18.03.2015 в сумі 1 356,31 грн; за зобов'язаннями березня 2015 року за період з 15.04.2015 по 15.04.2015 в сумі 343,45 грн; за зобов'язаннями жовтня 2015 року за період з 17.11.2015 по 29.11.2015 в сумі 86,03 грн та за зобов'язаннями грудня 2015 року за період з 15.01.2016 по 14.07.2016 в сумі 0,05 грн;

- 3% річних в сумі 90,86 грн, нарахованих: за зобов'язаннями лютого 2015 року за період з 17.03.2015 по 18.03.2015 в сумі 67,82 грн; за зобов'язаннями березня 2015 року за період з 15.04.2015 по 15.04.2015 в сумі 17,17 грн та за зобов'язаннями жовтня 2015 року за період з 17.11.2015 по 29.11.2015 в сумі 5,87 грн.

- інфляційних втрат в сумі 0,08 грн, нарахованих за зобов'язаннями грудня 2015 року за період з 01.02.2016 по 31.12.2017.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об’єктивному дослідженні з урахуванням обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із встановлених судом фактичних обставин справи між сторонами склалися правовідносини з постачання, що регулюються ст. 265 Господарського кодексу України та ст. 712 Цивільного кодексу України щодо обов’язку продавця передати товар та обов’язку покупця прийняти товар та сплатити за нього обумовлену ціну.

Також відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджується та визнається сторонами, що оплата за спожитий природний газ за спірний період була здійснена відповідачем в повному обсязі з простроченням в один день та 17 днів, за винятком 0,30 грн, які були списані позивачем 22.01.2018.

Предметом спору у даній справі є стягнення пені, річних та інфляційних втрат за вказані періоди прострочення платежів, які нараховані позивачем на підставі п.7.2 договору та ст. 625 Цивільного кодексу України.

Втім, як вірно зазначено судом першої інстанції, 30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, а також врегульовані питання щодо списання нарахованих санкцій та випадки їх ненарахування.

Зокрема, відповідно до ч.1, 3 ст. 7 цього Закону на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 01.07.2016 неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості. На заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідач є теплопостачальною організацією в розумінні статті 1 цього Закону та на нього розповсюджується його дія, господарська діяльність відповідача з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії підтверджується відповідними ліцензіями - серії АВ №501673, АВ №501671, АВ №501672, що містяться в матеріалах справи (а.с.87-89).

Заборгованість за спожитий природний газ по договору №2233/15-ТЕ-18 від 17.12.2014 була погашена в повному обсязі до набрання чинності Законом – тобто до 30.11.2016, за винятком 30 коп, які були списані 22.01.2018.

Отже, до спірних правовідносин сторін підлягають застосуванню положення частини 3 статті 7 Закону, які є нормою прямої дії, а, відтак, її застосування до споживачів не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов поряд з їх обов'язком щодо погашення заборгованості за спожитий природний газ у строк до набрання чинності 30.11.2016 цим Законом. При цьому, виконання даної норми не залежить від факту включення підприємства-споживача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Відтак, виконання частини 3 статті 7 Закону не потребує включення відповідача до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, встановлення таких санкцій судом та відображення їх у бухгалтерському обліку відповідача, і доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що нарахування пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат після вступу Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" в силу вимог частини 3 статті 7 Закону є неправомірним на заборгованість, що була погашена до набрання чинності вказаним законом.

Така правова позиція щодо застосування ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" викладена у Постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №914/3131/15, від 29.01.2018 у справі №904/10745/16, від 07.02.2018 у справі №927/1152/16, від 14.02.2018 у справі №908/3211/16 та від 15.03.2018 у справі №904/10736/16.

Щодо залишку заборгованості в сумі 0,30 грн, то суд першої інстанції вірно розрахував та стягнув в цій частині 0,05 грн пені та 0,08 грн інфляційних втрат за період прострочення з 15.01.2016 по 14.07.2016 та правомірно задовольнив позовні вимоги частково.

За встановлених судом обставин справи рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.11.2018 у справі №912/2191/18 прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права, підстави, встановлені ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, для його зміни чи скасування відсутні; рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.11.2018 у справі №912/2191/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.11.2018 у справі №912/2191/18 залишити без змін.

Судові витрати, пов’язані з розглядом даної апеляційної скарги, покласти на апелянта - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя                                                                       І.М. Подобєд

Суддя           Е.В. Орєшкіна