ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" лютого 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2500/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Оборотової О.Ю.

при секретарі судового засідання Горнович Л.О.

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "САРАТСЬКИЙ ЗАВОД ПРОДТОВАРІВ"

До відповідача: Акціонерного товариства "Одесаобленерго"

про визнання недійсним рішення

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1, в.о. директора на підставі наказу №114/к дата видачі : 06.02.2019р.

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 15, дата видачі: 22.12.2018р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "САРАТСЬКИЙ ЗАВОД ПРОДТОВАРІВ" до господарського суду Одеської області із позовною заявою до Акціонерного товариства "Одесаобленерго", в якій просить суд визнати недійсним рішення комісії Саратського РЕМ Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Одесаобленерго.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням норм чинного законодавства в процесі прийняття рішення комісії.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.11.2018р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "САРАТСЬКИЙ ЗАВОД ПРОДТОВАРІВ" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2500/18 за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні 10.12.2018р. АТ «Одесаобленерго» було заявлено клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України, вказуючи на те, шо такий спір вже було розглянуто в межах справи № 916/2766/17.

Представник позивача проти задоволення вказаного клопотання заперечував, вказуючи на те, що в межах даної справи подано позов про той самий предмет, між тими самими сторонами, але з інших підстав.

Суд, розглянувши матеріали справи вважає, що позивач невірно трактує значення терміну «підстави позову» та помилково вважає можливим повторно переглянути спір, який вже був вирішений в межах господарської справи № 916/2766/17, з огляду на таке.

Елементи позову це його складові частини, які характеризують суть конкретного позову, його зміст та правову природу. До елементів (складових частин) позову належать його предмет та підстава.

Підстава позову це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п. 5 ч. З ст. 162 ГПК).

При цьому, цими обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально- правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин.

Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що між сторонами існують правовідносини і що внаслідок певних дій відповідача ці відносини стали спірними.

Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально- правового характеру. Положення ч. 4 ст. 13 ГПК України передбачають, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, позивач для обґрунтування своїх вимог завжди повинен наводити повний комплекс фактів.

Підстави позову не можна змішувати з нормами права, на які посилається позивач. Зазначений висновок узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, який зазначав, що під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на ці правовідносини.

В постанові від 13.03.2018 р. по справі № 916/1764/17 Верховний Суд зазначив:

« 21. При цьому, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

22. Разом з тим. не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.».

Аналогічна позиція викладена в п. 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 р.

Суд звертає увагу, що в Постанові Верховного Суду від 06.11.2018р. по справі № 916/2766/17 зазначено, що позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач жодних дій щодо зміни показів приладів обліку не здійснював, а відтак нарахування йому вартості недоврахованої електричної енергії є неправомірним.

Як зазначає позивач, в межах даної справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "САРАТСЬКИЙ ЗАВОД ПРОДТОВАРІВ" посилається на неправомірність донарахування через відсутність експертизи, та стверджує що будь-якого впливу на показники лічильника не було.

Суд зазначає, що влив на показники лічильника може мати місце виключно з метою зміни його показників.

Все вищезазначене свідчить про те, що у позові № 07/11 від 07.11.2018 р. викладено ті самі підстави (обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги), що і у позові № 10/11 від 10.11.2017 р.

Таким чином, не відповідають дійсності доводи позивача з приводу того, що позов № 07/11 від 07.11.2018 р. подано з інших підстав, аніж позов № 10/11 від 10.11.2017 р.

Поряд із цим, слід зазначити, що у позові № 07/11 від 07.11.2018 р. позивачем наведено нові норми матеріального права, на які не було посилань у позові № 10/11 від 10.11.2017 р.а саме:

Стаття 26 Закону України «Про електроенергетику»;

П. 3.1. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006р. № 562; постанова Кабінету Міністрів України № 122 від 08.06.2006р.; наказ Міністерства палива та енергетики України № 322 від 21.06.2003 р.

Однак, згідно із п. 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 р. та п. 22 постанови Верховного Суду від від 13.03.2018 р. по справі № 916/1764/17, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Все вищезазначене додатково підтверджує наявність підстав для закриття провадження у даній справі, з підстава наведених у п. З ч. 1 ст. 231 ГПК України.

В свою чергу, не закриття провадження у справі призведе до порушення приписів п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також порушення принципу правової визначеності і остаточності рішення суду, який є одним із елементів верховенства права.

Відповідно до ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо:

1) спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства;

2) відсутній предмет спору;

3) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу;

4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом;

5) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана;

6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Отже, провадження у справі підлягає закриттю, оскільки є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Керуючись ч.1 ст.231, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження по справі №916/2500/18 закрити.

Ухвала набрала чинності 08.02.2019 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області.

Суддя О.Ю. Оборотова