СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2019 р. Справа № 913/515/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.

за участі представників сторін:

АТ "Сбербанк" - Гур`єв М.В., довіреність №37 від 22.01.19

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Сбербанк, м. Київ (вх. №269 Л/2-4)

на рішення господарського суду Луганської області від 17.12.2018 у справі № 913/515/18 (суддя Шелехіна Р.М., повний текст рішення складено та підписано 22.12.2018)

за позовом Акціонерного товариства Сбербанк, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Панорама-Схід, м.Лисичанськ Луганської області

про стягнення 63 213 грн 09 коп.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Акціонерне товаристве Сбербанк звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Панорама-Схід про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитною лінією у сумі 63 213,09 грн. за Кредитним договором від 26.12.2012 №04-Н/12/122/К-МБ.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на укладений 26.12.2012 між Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є акціонерне товариство «Сбербанк» кредитний договір №04-Н/12/122/К-МБ, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 350 000,00 грн. на придбання нерухомості, а відповідач зобовязався своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом та своєчасно повернути його. Посилаючись на порушення відповідачем умов договору в частині остаточного погашення заборгованості за процентами за користування кредитом, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитною лінією в розмірі 63213,09 грн., посилаючись на умови п. 6.2. договору, яким встановлено, що нарахування процентів починається з дня надання кредиту (включно) та припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. Як зазначав позивач, сторонами в кредитному договорі визначено, що проценти нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, в т.ч. внаслідок надіслання вимоги банком про дострокове повернення кредитних коштів до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів. Посилаючись на рішення господарського суду Луганської області від 14.09.2015 по справі №913/466/15, яким з ТОВ Панорама-Схід на користь АТ Сбербанк стягнуто загальну заборгованість за Кредитним договором від 26.12.2012 №04-Н/12/122/К-МБ в сумі 222 402,59 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 49136,91 грн., витрат зі сплати судового збору в розмірі 5430,80 грн., а всього грошових коштів на загальну суму у 276 970,30 грн. та яке виконано відповідачем в повному обсязі, позивач вважав про наявність підстав для стягнення процентів на суму несплаченого кредиту в порядку ст. ст. 1048-1050 ЦК України, розраховуючи їх за період з 14.09.2015 ( дати прийняття судового рішення) по 11.10.2018 (дату звернення банку з позовом).

Рішенням господарського суду Луганської області від 17.12.2018 у справі № 913/515/18 у задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення відповідачем зобовязання за кредитним договором від 26.12.2012 №04-Н/12/122/К-МБ встановлений у рішенні господарського суду Луганської області від 14.09.2015 у справі №913/466/15 про стягнення з ТОВ Панорама-Схід на користь АТ Сбербанк заборгованості за кредитним договором від 26.12.2012 №04-Н/12/122/К-МБ в розмірі 222 402 грн. 59 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 49 136 грн. 91 коп. за період з 26.07.2014 по 08.06.2015. Вказане рішення було виконано в повному обсязі 15.03.2017.

Судом також встановлено, що розрахунок відсотків за користування кредитом здійснено банком за період з 26.12.2015 по 06.05.2018, разом з тим, борг по кредиту на суму 33 413 грн. 58 коп. розраховано з 06.02.17 (день останньої виплати на виконання рішення суду) по 06.05.18, тобто станом на дату, визначення якої позивачем не доведено. Суд дійшов висновку, що твердження позивача про залишок боргу по кредитному договору спростовується наявністю постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.03.2017 ВП №52767837 з виконання наказу господарського суду Луганської області від 02.10.2015 №913/466/15, інших доказів заборгованості по кредиту в сумі 33413,58грн. в період з 06.02.17 по 06.05.18 та підстави її нарахування позивачем не надано. Крім того, судом було встановлено різний підхід позивача до визначення періоду заявлених до стягнення відсотків. Крім того, врахувавши правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 28.02.2018 по справі №444/9519/12, суд дійшов висновку про відсутність у позивача права нарахування процентів за кредитом після звернення до відповідача з повідомленням - вимогою №434/5/28-3 від 20.01.2015 про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором №04-Н/12/122/К-МБ від 26.12.2012. У звязку з цим у задоволенні позовних вимог банка відмовив.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 17.12.2018 у справі № 913/515/18 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Вирішити питання розподілу судових витрат у справі.

Як вважає скаржник, судом першої інстанції не взято до уваги пояснення позивача щодо правомірності нарахування процентів після настання останнього дня строку дії кредитного договору та незалежно від направлення вимоги про дострокове повернення кредиту. Натомість доводи відповідача про виконання 06.02.2017 рішення господарського суду Луганської області від 02.10.2015 по справі №913/466/15 та закриття у звязку з цим 15.03.2017 виконавчого провадження №52767837 безпідставно взято судом до уваги, оскільки згідно інформації, що міститься на офіційному сайті Мінюсту, станом на 11.01.2019 виконавче провадження №52767837 боржником за яким є ТОВ Панорама-Схід відкрито. Також, звертає увагу суду апеляційної інстанції, що відповідно до банківської виписки по особовому рахунку ТОВ Панорама-Схід, остаточно заборгованість по основному кредиту сплачена відповідачем лише 07.05.2018, чого не було враховано судом першої інстанції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 у складі колегії суддів головуючий суддя-доповідач ОСОБА_1, суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ Сбербанк на рішення господарського суду Луганської області від 17.12.2018 у справі № 913/515/18 та призначено її розгляд на 07.02.2019. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

У звязку із знаходженням 07.02.2019 судді Пуль О.А. у відпустці, здійснено повторний автоматизований розподіл справи №913/515/18 між суддями та для її розгляду сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.

07.02.2019 ТОВ Панорама-Схід до Східного апеляційного господарського суду надано письмові пояснення на апеляційну скаргу (вх. ел. пошти №269 від 07.02.2019). Вказані пояснення надійшли на електронну пошту суду без електронного цифрового підпису, про що відділом документального забезпечення та контролю складено відповідний акт від 07.02.2019 № 13-42/75, який долучено до матеріалів справи.

Використання електронних документів і цифрових підписів в Україні регулюється на підставі Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" і Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Відповідно до ст. 5 Закону України від 22.05.2003 № 851-IV "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Обов'язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу, є електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується утворення електронного документа (ст. 6 зазначеного Закону).

Отже, за відсутності Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та впровадження відповідного електронного документообігу документи, які надійшли на електронну пошту суду, повинні бути підписані електронним підписом.

Враховуючи, що відповідачем до суду апеляційної інстанції надано документ, який не містить електронного цифрового підпису, письмові пояснення ТОВ Панорама-Схід не приймаються до розгляду колегією суддів.

Також, 07.02.2019 АТ Сбербанк до суду апеляційної інстанції надано клопотання про долучення до матеріалів справи документів, а саме, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, який долучено до матеріалів справи .

В судове засідання 07.02.2019 представник відповідача не зявився, про причини незявлення суд не повідомив, про час, день та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, що підтверджується повідомленням про отримання рекомендованого поштового відправлення 04.02.2019 за підписом уповноваженої особи відповідача.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У звязку з цим, колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи.

У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши присутнього у судовому засіданні представника АТ Сбербанк, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26.12.2012 між Публічним акціонерним товариством Дочірний банк Сбербанку Росії та Товариством з обмеженою відповідальністю Панорама Схід укладено кредитний договір №04-Н/12/122/К-МБ, (із змінами та доповненнями), за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 350 000,00 грн. для придбання нерухомості, а позичальник зобовязався своєчасно та у повному обсязі виплатити банку проценти за користування кредитом, використати його за цільовим призначенням, виконати інші умови цього договору і своєчасно повернути кредит банку.

Відповідно до п. 1.2. договору розмір процентів за користуванням кредитом визначається в порядку, передбаченому цим договором та додатком №1 до нього. Тип процентної ставки, яка застосовується в цьому договорі становить:

- з дати укладання договору і по 25.12.2013 включно діє фіксована процентна ставка;

- з 26.12.2013 діє змінювана процентна ставка.

Згідно до п. 1.2.1. договору розмір процентної ставки встановлюється:

- розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом в період з дати укладання цього договору і по 25.12.2013 включно складає 26% річних;

-розмір змінюваної процентної ставки за користування кредитом в національній валюті починаючи з 26.12.2013 визначається як сума погодженого сторонами індексу (базова процентна ставка) і маржі банку та розраховується за формулою: R= UIRD 12M + M.

При цьому UIRD 12M або базова процентна ставки це погоджений сторонами цього договору індекс, що визначається на підстав даних інформаційної системи Thomson Reuters и встановлюється раз на рік впродовж дії цього договору.

Маржа банку встановлена на рівні 6,62% річних. Встановлена в цьому договорі маржа є незмінною протягом дії цього договору.

Відповідно до п. 1.3. договору позичальник зобовязаний повертати кредит банку частинами у розмірах та у терміни згідно з наступним графіком повернення кредиту:

- щомісячно по 25 число кожного місяця рівними частинами по 9722 грн., починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту;

- останній платіж повинен бути сплачений не пізніше 25.12.2015 в сумі 9730 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору проценти за кредитом нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитом. В цьому договорі під терміном загальна сума заборгованості розуміється залишкова сума кредиту, тобто сума кредиту, що фактично надана позичальнику і не повернена банку.

Згідно з п. 6.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно протягом дії цього договору із розрахунку 360 днів у році.. Нарахування процентів починається з дня надання кредиту (включно), а припиняється повністю та остаточно в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що проценти нараховані відповідно до пунктів 6.1,6.2 цього договору, позичальник зобовязаний сплачувати щомісяця не пізніше 3-х робочих днів, наступних за днем закінчення періоду. При цьому, під терміном Період - сторони в статті 6 договору розуміють кожний з періодів, який починається з того числа місяця, в якому був укладений цей договір (реквізит договору дата, вказана у верхньому правому куті на першій сторінці договору), і закінчується в день, що передує такому числу наступного (відповідного) місяця (т.ч. проценти за кредитом за який день нараховується).

Пунктом 8.3 договору передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-якого із своїх зобовязань, передбачених кредитним договором, банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором.

У разі, якщо банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором , то він зобовязаний в письмовій формі повідомити про це позичальника. В такому повідомленні банк зазначає повну суму заборгованості. В зазначеній вимозі банк також може вимагати дострокового розірвання цього договору після повернення повної суми заборгованості за цим договором. У такому випадку договір вважається розірваним з моменту повернення повної суми заборгованості за цим договором. (п. 8.4. договору)

У відповідності до п. 8.5. договору, позичальник, у разі направлення банком письмової вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості, зобов'язаний здійснити усі платежі на користь банку в строк не пізніше 10-ти календарних днів з дня відправлення банком позичальнику такого повідомлення.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами, скріплення печатками сторін, і діє до повного виконання зобовязань позичальника по цьому договору. (п. 11.3 договору)

У зв'язку з тим, що відповідач неналежно виконував умови кредитного договору, позивач 20.01.2015 надіслав відповідачу повідомлення - вимогу № 434/5/28-3 про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором №04-Н/12/122/К-МБ від 26.12.2012 в строк не пізніше 10 календарних днів з дня відправлення вимоги-повідмолення.

Як зазначав банк, станом на 19.01.2015 позичальником допущено прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 26.07.2014 по 18.01.2015 в сумі 24084,53 грн. (порушення п. 6.3. договору). Станом на 19.01.2015 за кредитним договором обліковується загальна заборгованість в сумі 250567,47 грн., в тому числі: загальна заборгованість за кредитом 222402,59 грн.; процентів за користування кредитом нарахованих за період з 26.07.2014 по 18.01.2015 включно 28164,88 грн. , з них прострочених 24 084,53 грн. Посилаючись на викладені обставини та п. 8.3. договору, АТ Сбербанк вимагав від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості по кредитному договору та здійснення усіх платежів на користь банку в розмірі 250567,47 грн.

Відповідач вимоги позивача не виконав, відповідь на повідомлення - вимогу про дострокове повернення повної суми позивачу не надав, оплату заборгованості за кредитним договором не здійснив.

Вважаючи свої права порушеними, а також, користуючись правом на дострокове повернення повної суми заборгованості, встановленим п. 8.3. договору, ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" у липні 2015 року звернувся до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з ТОВ Панорама-Схід заборгованості за кредитним договором № 04-Н/12/122/К-МБ від 26.12.2012 в сумі 271 539 грн. 50 коп., з яких: загальна заборгованість за кредитним договором в сумі 222 402 грн.59 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 49 136 грн. 91 коп.

При зверненні до суду банк посилався на пункт 8.5. кредитного договору №04-Н/12/122/К-МБ від 26.12.2007 року та статтю 611 ЦК України, згідно з якими він має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та процентів за користування кредитом.

Рішенням господарського суду Луганської області від 14.09.2015 у справі №913/466/15 позовні вимоги ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії» задоволено повністю та стягнуто з ТОВ «Панорама- Схід» на користь ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії» загальну заборгованість за кредитним договором в сумі 222 402 грн. 59 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 49 136 грн. 91коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 5430 грн. 80 коп.

Задовольняючи позов ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії», господарський суд визнав доведеним факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору та існування станом на 09.06.2015 загальної заборгованості за кредитним договором в розмірі 222 402 грн.59 коп.(з них прострочена заборгованість - 154 340 грн. 59 коп.).

Також суд визнав встановленим факт порушення ТОВ Панорама-Схід строків оплати процентів за користування кредитом та сплату процентів не в повному обсязі, у звязку з чим дійшов висновку, що станом на 09.06.2015 заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 26.07.2014 по 08.06.2015 становить 49 136 грн. 91 коп.(з них прострочених - 46 756 грн. 71 коп.).

Постановою від 14.09.2016 відкрито виконавче провадження №52767837 з виконання наказу господарського суду Луганської області від 02.10.2015 у справі №913/466/15.

Постановою від 15.03.2017 виконавче провадження №52767837 з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області від 02.10.2015 у справі №913/466/15 закінчено у звязку з повним виконанням рішення суду, на виконання якого було видано вказаний наказ.

Звертаючись до господарського суду, позивач зазначав, що незважаючи на те, що строк виконання зобовязання за кредитним договором сплинув, відповідач продовжує ухилятись від його виконання. Посилаючись на умови п. 6.2. кредитного договору, яким встановлено, що нарахування процентів припиняється повністю та остаточно в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі, позивач наголошує, що проценти нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку , в тому числі і внаслідок надіслання банком вимоги про дострокове повернення кредитних коштів та до моменту їх повного фактичного повернення. У звязку з цим, за період з 14.09.2015 ( дата ухвалення рішення господарським судом Луганської області по справі №913/466/15) по 11.10.2018 (дата звернення банку з позовом по справі №913/515/18) на суму несплаченого кредиту банком нараховано проценти за користування кредитними коштами в розмірі 63 213, 09 грн., які складаються: із заборгованості за кредитною лінією 0,00 грн., із заборгованості по нарахованим процентам за користування кредитною лінією 63213,09 грн., які він просив суд першої інстанції стягнути з відповідача.

У відзиві, на позовну заяву відповідач проти позову заперечує та наголошує, що після 14.09.2015 відповідач сплатив на користь банку грошові кошти в сумі 139500,00 грн., решта суми заборгованості в розмірі 137470,30 сплачена 06.02.2017. У звязку з виконанням ТОВ «Панорама- Схід» судового рішення по справі № 913/466/15 Лисичанським міським відділом ДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №52767837 від 15.03.2017 у звязку з фактичним виконанням рішення суду.

Також, посилаючись на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 28.03.18 по справі №444/9519/12, зазначає, що у п. 1.3. кредитного договору №04-Н/12/122/К-МБ сторонами були погоджені строки кредитування, а саме, з 26.12.2012 по 25.12 .2015, а тому, після предявлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до статті 6 Господарського кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно з ч.1, 2 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦКУ України).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України.)

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема, зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків або матеріальної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Правовідносини сторін у даній справі є господарськими і врегульовані кредитним договором №04-Н/12/122/К-МБ від 26.12.2012.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За частиною першою та третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

У статті 611 ЦК України зазначено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у відповідності до пункту 8.3 договору, в разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-якого із своїх зобовязань, передбачених кредитним договором, банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором.

У разі, якщо банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором , то він зобовязаний в письмовій формі повідомити про це позичальника. В такому повідомленні банк зазначає повну суму заборгованості. В зазначеній вимозі банк також може вимагати дострокового розірвання цього договору після повернення повної суми заборгованості за цим договором. У такому випадку договір вважається розірваним з моменту повернення повної суми заборгованості за цим договором. (п. 8.4. договору)

У відповідності до п. 8.5. договору, позичальник, у разі направлення банком письмової вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості, зобов'язаний здійснити усі платежі на користь банку в строк не пізніше 10-ти календарних днів з дня відправлення банком позичальнику такого повідомлення.

Судом встановлено, що банк, у зв'язку із допущеною ТОВ «Панорама- Схід» заборгованістю зі сплати кредиту, процентів та пені, згідно з умовами п. 8.4. кредитного договору та на підставі ст. 1049 ЦК України, скористався своїм правом на пред'явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, шляхом направлення повідомлення - вимоги № 434/5/28-3 від 20.01.2015 про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором №04-Н/12/122/К-МБ від 26.12.2012.

Крім того, АТ Сбербанк отримав захист своїх прав, звернувшись до господарського суду Луганської області, рішенням якого 14.09.2015 по справі у справі №913/466/15 задоволено позовні вимоги ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії» та стягнуто з ТОВ «Панорама - Схід» на користь ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії» загальної заборгованості за кредитним договором в сумі 222 402 грн. 59 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 49 136 грн. 91коп.

Таким чином, скориставшись правом на пред'явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов'язань та повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, АТ Сбербанк тим самим на власний розсуд змінив умови основного зобовязання за кредитним договором №04-Н/12/122/К-МБ від 26.12.2012 щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, які були передбачені кредитним договором. Відтак, строк дії договору закінчився.

Отже, в розумінні ст. 1050 ЦК України, кредитний договір №04-Н/12/122/К-МБ припинив свою дію з дати направлення АТ Сбербанк позичальнику повідомлення - вимоги № 434/5/28-3 від 20.01.2015, а на час звернення АТ Сбербанк з позовом у справі що розглядається, мали місце лише невиконані зобовязальні правовідносини сторін за судовим рішенням №913/466/15 від 14.09.2015.

При цьому, звертаючись у 2015 році до господарського суду Луганської області, АТ Сбербанк здійснив захист своїх прав в судовому порядку в межах справи №913/466/15, та, скориставшись правом, наданим п. 8.5. кредитного договору та ст. 611 ЦК України, достроково стягнув всю кредитну заборгованість та проценти за користування кредитом у звязку із невиконанням позичальником в добровільному порядку вимог повідомлення № 434/5/28-3 від 20.01.2015.

Приписами статті 1050 ЦК України встановлено, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою.

При цьому, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Правова позиція з цього питання викладена в постанові Верховного суду у справі № 186/1974/14-ц від 18.09.2018.

У справі, яка є предметом апеляційного перегляду, встановлено, що кредитор - АТ Сбербанк скористався своїм правом на пред'явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, а також отримав судовий захист своїх прав. Таким чином, після того, як кредитор направив відповідачу письмове повідомлення від 20.01.2015 за №434/5/28-3 з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором №04-Н/12/122/К-МБ. Водночас, сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вказаної вимоги про дострокове погашення кредиту № 434/5/28-3 від 20.01.2015. Таким чином, позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено. При цьому, рішенням господарського суду Луганської області в межах справи №913/466/15, яким достроково стягнуто із позичальника заборгованість за кредитним договором №04-Н/12/122/К-МБ від 26.12.2012, підтверджено змінений строк виконання зобов'язання.

Правова позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від від14.02.2018 у справі № 564/2199/15-ц.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, колегія суддів приходить до висновку, що строк дії договору змінився з дня, зазначеного на квитанції, яка надається банку відділенням зв'язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Правова позиція з цього приводу викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц.

Крім того, у постанові ОСОБА_2 Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію про те, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця в цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача нараховані проценти за період з 14.09.2015 по 11.10.2018 в розмірі 63213,09 грн. проти , вказані вимоги не ґрунтуються на вимогах ст. 1048 ЦК України, якими встановлено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, оскільки вимоги ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З урахуванням встановлених по справі обставин, колегія суддів приходить до висновку, що за наявності повідомлення вимоги № 434/5/28-3 від 20.01.2015 про дострокове погашення заборгованості та повернення повної суми заборгованості за кредитним договором №04-Н/12/122/К-МБ, нарахування відсотків за користування кредитом поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, а у даному випадку банк має право лише на стягнення витрат, передбачених ст. 625 ЦК України.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в межах виконання кредитного договору №04-Н/12/122/К-МБ від 26.12.2012 відсутні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що виходячи з вимог ст. 162 ГПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява, між іншого, повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, правові підстави позову.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 63 213,09 грн., визначивши період стягнення з 14.09.2015 по 11.10.2018. В розрахунку, доданому до позову, позивачем визначено період нарахування процентів з 26.12.2015 по 06.05.2018. У відповіді на відзив на позовну заяву (вх. №4142 від 26.11.2018 ) період нарахування процентів - з 14.09.2015. по 06.05.2018.

Крім того, сума боргу, на яку позивач нараховує проценти, вказана в розрахунку до позову (а.с.11) та у відповіді на відзив (а.с. 10-108). З цих документів вбачається, що в період з 26.12.2015 по 29.12.2015 борг відповідача дорівнював 205 671,51грн., в період з 30.12.2015 по 05.02.2017 165453,08 грн., в період з 06.02.17 по 06.05.18, у відповідача існував борг по кредиту, за твердженням позивача, в сумі 33413,58грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач нараховував відповідачу відсотки в сумі 63213,09грн. за користування кредитом з 26.12.2015 по 06.05.2018, борг по кредиту на суму 33 413 грн. 58 коп. існував з 06.02.17 (день останньої виплати на виконання рішення суду) по 06.05.18 (дату, яка позивачем не обґрунтована). Тобто, після повного виконання рішення суду від 14.09.2015 у справі №913/466/15 про стягнення з ТОВ Панорама-Схід заборгованості за кредитним договором від 26.12.2012 №04-Н/12/122/К-МБ позивач враховує борг в сумі 33413,58грн. Разом з тим, доказів правомірності нарахування відсотків на борг в розмірі 33413,58 грн. (або врахування цієї частини боргу у звязку з неповним погашенням кредиту) позивачем не надано, а твердження позивача про залишок боргу по кредитному договору спростовується постановою про закінчення виконавчого провадження від 15.03.2017 №52767837 з виконання наказу господарського суду Луганської області від 02.10.2015 №913/466/15, що міститься в матеріалах справи. Крім того, з даних роздруківок обліку грошових коштів по особових банківських рахунках неможливо встановити існування у відповідача заборгованості по кредиту в сумі 33413,58грн. в період з 06.02.17 по 06.05.18, а також наявність у відповідача боргу на кожну визначену дату у визначеному розмірі. Таким чином, позивачем не конкретизовано ані період, прийнятий до розрахунку заборгованості, а також не доведено, з яких саме підстав ним визначено розмір заборгованості, заявлений до стягнення з позивача.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Натомість, судова колегія вважає рішення господарського суду Луганської області від 17.12.2018 у справі № 913/515/18 таким, що прийнято виходячи з приписів чинного законодавства та встановлених обставин справи, а також таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, отже підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275-276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд;

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Сбербанк, м. Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 17.12.2018 у справі № 913/515/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12.02.2019

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.О. Фоміна