ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2019 р. Справа №914/1198/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання - Кишенюк Н.

за участю представників:

від позивача: не з»явився;

від відповідача: не з»явився;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" № ЦУП-8/8498 від 30.11.2018

на рішення Господарського суду Львівської області від 09.10.2018 (суддя Матвіїв Р.І., повний текст рішення складено 19.10.2018, м. Львів)

у справі № 914/1198/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ,

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хмарочос-плюс", м. Мостиська Львівська область,

предмет спору: стягнення 814 992,00 грн. пені та штрафу,

підстава позову: невиконання умов договору поставки №ЦУП-04/0082/17 від 13.05.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хмарочос-плюс" про стягнення 814 992,00 грн. пені та штрафу.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.10.2018 у справі № 914/1198/18 (суддя Матвіїв Р.І) у задоволенні позову відмовлено.

ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" ПАТ "Українська залізниця" подано апеляційну скаргу № ЦУП-8/8498 від 30.11.2018, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 09.10.2018 у даній справі і прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення суду є необгрунтованим, судом неповно з»ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема, скаржник зазначає, що ним як покупцем 26.05.2017 надана відповідачу заявка №ЦУП-8/3014 від 26.05.2017 про поставку протягом травня-червня 2017 року шпал дерев'яних в кількості 2 000 шт. Зазначену заявку надіслано постачальнику відповідно до умов договору поставки електронною поштою на адресу 26.05.2017. На підтвердження надіслання заявки постачальнику позивач надав скріншот (знімок) екрану електронної поштової скриньки від 26.05.2017.

Скаржник вважає, що твердження суду про неможливість дослідження того, що саме відправлено відповідачу є безпідставним, оскільки скріншот екрану електронної скриньки містить електронні адреси покупця та постачальника, визначені у договорі, дату та час надсилання електронного листа, вихідний реєстраційний номер та дату заявки та назву вкладеного до електронного листа файлу формату PDF.

На думку скаржника, відповідно до умов договору поставки саме надіслання покупцем заявки через мережу електронного зв»язку (Інтернет) є достатньою підставою для початку перебігу строку, визначеного пунктом 5.1 договору (п.п.5.5.1 договору поставки №ЦУП-04/0082/17 від 13.05.2017).

Сторони в судове засідання 29.01.2019 не з»явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов'язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду Львівської області в апеляційному порядку за відсутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

між ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" ПАТ "Українська залізниця" (покупець) та ТОВ "Хмарочос-плюс" (постачальник) укладено договір поставки № ЦУП-04/0082/17 від 13.05.2017, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується у 2017 році поставити і передати у власність покупцю продукцію виробничо-технічного призначення: шпали дерев'яні до залізничних колій, не просочені (код ЄЗС 03410000-7 деревина (шпали та бруси дерев'яні), далі - товар, найменування, кількість, асортимент та ціни якого вказуються в додатку до договору (специфікації), що є невід'ємними частинами договору, а покупець зобов'язується прийняти товар та здійснити оплату відповідно до умов договору.

Згідно зі специфікацією №1, підписаною представниками покупця і постачальника, загальна сума поставки продукції у кількості 2 000 штук становить 814 999,20 грн. Згідно з додатковою угодою №1 від 06.06.2017 специфікація №1 втратила чинність, доповнено договір специфікацією №2 на аналогічну суму.

В матеріалах справи знаходиться лист від 26.05.2017 (а.с.26) заступника директора філії з виробничих питань та заступника головного бухгалтера філії "Центр управління промисловістю" ПАТ "Українська залізниця", адресований ТОВ «Хмарочос плюс», в якому зазначено про необхідність здійснення поставки шпал дерев'яних відповідно до договору поставки № ЦУП-04/0082/17 від 13.05.2017 у період травня-червня 2017 року на склад виробничого підрозділу «Рава-Руський ШПЗ» в кількості 2 000 штук. Як доказ надіслання листа на поставку продукції позивачем надано скріншот сторінки електронної пошти позивача з листом у графі «надіслані» 26.05.2017 на електронну адресу - (а.с.27).

В ході розгляду справи в суді першої інстанції позивачем не доводився факт надіслання заявки поштою чи передачі її відповідачеві нарочно, такі докази відсутні в матеріалах справи і не надавались в суд апеляційної інстанції.

Також, в матеріалах справи відсутні докази про підтвердження відповідачем факту отримання від позивача заявки відповідно до п.п. 5.5.4..

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази погодження сторонами графіку поставки, іншого, ніж визначено п. 5.1 договору поставки № ЦУП-04/0082/17 від 13.05.2017.

В матеріалах справи також відсутні належні докази в підтвердження факту укладення між сторонами актів приймання-передачі товару за результатами виконання постачальником замовлення покупця.

Як вбачається із матеріалів справи, листом від 12.12.2017 (а.с.79) позивачем запропоновано відповідачу продовжити дію договору поставки на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% від суми, визначеної в договорі.

Претензією від 06.04.2018 позивач звертався до відповідача з вимогою сплатити 814 992,00грн. штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань по договору поставки.

На підставі вищезазначеного, позивачем нараховано відповідачу 908 223,08 грн. пені, 134 484,51 грн. - 3% річних та 429 594,65 грн. інфляційних, які відповідачем не сплачено, що стало підставою для звернення з позовними вимогами до ТОВ "Хмарочос-плюс".

Згідно із п.п. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ст.193 ГК України та ст..526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно із ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин (ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України).

Як зазначалось вище, договором поставки № ЦУП-04/0082/17 від 13.05.2017 сторони визначили умови поставки товару. Так, постачальник здійснює поставку залізничним транспортом загального користування або автомобільним транспортом на умовах СРТ (місце поставки та адреса вантажоотримувача зазначаються в заявці) відповідно до вимоги ІНКОТЕРМС (редакція 2010 року) на підставі заявки покупця (п.5.2).

Відповідно до п. 5.1 договору поставка товару проводиться рівномірними партіями протягом 2 місяців з моменту підписання договору та отримання заявки покупця, що є підтвердженням готовності отримувати продукцію або згідно з графіком поставки.

Відповідно до п.5.4 договору відвантаження товару здійснюється тільки після письмової заявки покупця, яка є підтвердженням готовності покупця до прийому товару.

Як вбачається із матеріалів справи пунктом 5.5 договору сторони визначили порядок надання заявки. Так, заявка на поставку товару надається постачальнику в оригіналі та через мережу електронного зв'язку на адресу . Надіслання покупцем через мережу електронного зв'язку є достатньою підставою для початку перебігу строку, визначеного п.5.1 договору. У заявці повинно бути вказано номенклатура, кількість партії товару, що підлягає поставці, вантажоодержувачі товару та їх реквізити. Відповідальність за достовірність інформації, яка вказується у заявці, несе покупець. У разі ненадходження покупцю від постачальника підтвердження про отримання заявки, відмітка (звіт) про доставку заявки через мережу електронного зв'язку (інтернет) є достатньою підставою для початку перебігу строку, визначеного п.5.1 договору.

Товар вважається поставленим з дати підписання акта приймання-передачі товару на складах вантажоодержувачів (п.5.6 договору).

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що умови по визначенню моменту здійснення поставки, порядку пред'явлення заявки, форми заявки викладені в договорі альтернативно, не чітко та не однозначно, що, зокрема, не дає можливості точно встановити, з якого моменту у постачальника виникає обов'язок здійснити поставку і протягом якого строку.

Як зазначив скаржник в апеляційній скарзі, 26.05.2017 ним надіслано постачальнику замовлення на електронну адресу, вказану в договорі, на підтвердження чого надано скріншот екрана своєї електронної поштової скриньки. З наданої копії скріншоту вбачається, що лист із вкладенням "ЦУП-8-3014 від 26.05.17" адресований на електронну адресу .

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що зазначений доказ не є належним доказом надіслання заявки позивачу, оскільки з нього неможливо дослідити, яка саме заявка, з яким змістом, була надіслана постачальнику, а також неможливо встановити факт отримання отримувачем електронного листа.

Окрім цього, п.п.5.5.4 договору сторони визначили, що для початку перебігу строку поставки товару необхідна відмітка (звіт) про доставку заявки через мережу електронного зв'язку (інтернет), а з скріншота, на який посилається скаржник, не вбачається жодної відмітки чи звіту про доставку надісланого листа.

Надавши оцінку п.5.4 («Відвантаження товару здійснюється тільки після письмової заявки покупця, яка є підтвердженням готовності покупця до прийому товару (партії товару) та 5.5.4 («відмітка (звіт) про доставку заявки через Інтернет є підставою для початку перебігу строку, визначеного п.5.1 договонру») договору поставки № ЦУП-04/0082/17 від 13.05.2017, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки сторони погодили такі суперечливі умови, то, оцінюючи їх, слід керуватись тим положенням договору, що врегульовує передбачену договором подію.

Отже, з огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку, що положення п.п. 5.5.4 договору («У разі ненадходження покупцю від постачальника підтвердження про отримання заявки, відмітка (звіт) про доставку є достатньою підставою для початку перебігу строку, визначеного п.5.1 договору») повинні бути дотримані сторонами.

Посилання скаржника на те, що оскільки він не отримав на свою електронну пошту від серверу FREEMAIL повідомлення про те, що не вдалось доставити повідомлення отримувачу, то вважається, що такий лист доставлено, судовою колегією до уваги не приймається, оскільки прямо суперечать умовам п.п. 5.5.4 договору, та є безпідставними. Скаржником не надано належних доказів звернення до поштового серверу FREEMAIL із запитом про отримання інформації та підтвердження про дату доставки відповідачу електронного листа, який, на думку позивача, є підставою для здійснення поставки.

Скаржником також не обгрунтовано, чому п.п.5.5 договору, яким передбачено, що надіслання покупцем через мережу електронного зв'язку є достатньою підставою для початку перебігу строку, є пріоритетним порівняно з іншими умовами договору та підлягає однозначному застосуванню у даній ситуації.

Так, відповідно до п. 5.1 договору поставка здійснюється рівномірними партіями протягом двох місяців з моменту підписання договору та отримання заявки покупця, що є підтвердженням готовності отримувати продукцію або згідно графіку поставки.

Відповідно до п. 5.2 договору поставка здійснюється відповідно до вимог «ІНКОТЕРМС» на підставі заявки покупця. Відвантаження товару здійснюється тільки після письмової заявки покупця (п. 5.4 договору) Підпунктами пункту 5.5 договору передбачено порядок надання заявки в оригіналі та через мережу електронного зв'язку (Інтернет).

З огляду на викладене правомірним є висновок суду першої інстанції, що йдеться про одну й ту ж заявку, яка має бути виготовлена в оригіналі, однак про різні способи її направлення контрагенту (в оригіналі та електронними засобами зв'язку).

Як зазначалось судом вище, в матеріалах справи відсутні докази надання в оригіналі поштою чи нарочно заявки відповідачеві. Оскільки, відповідно до п. 5.4 договору відвантаження товару здійснюється тільки після письмової заявки покупця, а відповідно до п.п. 5.5.4 договору відмітка (звіт) про доставку заявки через Інтернет є підставою для початку перебігу строку поставки, судова колегія прийшла до висновку про суперечливість двох наведених положень договору.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об»єктивно не залежали від нього.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 277 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення Господарського суду Львівської області у даній справі в апеляційному порядку слід покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 129 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 282-284 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 09.10.2018 у справі № 914/1198/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" № ЦУП-8/8498 від 30.11.2018 без задоволення.

2. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України.

Повний текст постанови складено і підписано 07 лютого 2019 року

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Орищин Г.В.