РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.02.2019Справа № 910/15805/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба"

до Фізичної особи-підприємця Глущенка Сергія Филимоновича

про стягнення 10312,41 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Казенне підприємство "Морська пошуково-рятувальна служба" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Глущенка Сергія Филимоновича про стягнення 10312,41 грн. заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору поставки товару №72-В-18 від 11.05.2018 щодо своєчасної поставки товару, у зв'язку із чим на підставі п. 8.2.2. договору позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі 5193,30 грн. та 5119,11 грн. - пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2018 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

12.12.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, допущених при поданні до суду даного позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи поставлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Про розгляд даної справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 13.12.2018, яка повернута на адресу суду поштовим відділенням зв'язку за закінченням встановленого строку зберігання. Крім того, ухвала суду від 13.12.2018 направлена на поштову адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та отримана відповідачем 03.01.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.05.2018 між Фізичною особою-підприємцем Глущенком Сергієм Филимоновичем (постачальник, відповідач) та Казенним підприємством "Морська пошуково-рятувальна служба" (покупець, позивач) був укладений договір поставки товару № 72-Д-18 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити технічну літературу для суден та служби безпеки мореплавства (далі - товар), код ДК021:2015 CPV 22110000-4 друковані книги, а покупець прийняти, оплатити такий товар в порядку та на умовах, визначених цим договором.

У відповідності до п. 1.2. договору, найменування, кількість та ціна товару, що поставляється згідно з цим Договором, визначені у Специфікації (Додаток № 1 до цього Договору) (далі - Специфікація), яка є його невід'ємного частиною.

Згідно із п. 3.1. договору, загальна ціна цього договору становить 74190,00 грн. без ПДВ.

Ціна цього договору включає: ціну товару; всі податки, збори та інші обов'язкові платежі, витрати, пов'язані з передпродажною підготовкою та реалізацією товару покупцю; всі витрати постачальника, враховуючи вартість транспортних послуг на доставку товару до місця поставки, визначеного цим договором складу покупця (п. 3.2. договору).

В пункті 4.1. договору сторони погодили, що товар постачається протягом 30 (тридцяти) робочих днів з моменту підписання даного договору.

Згідно із п. 4.2. договору, місце поставки (передачі) товару: на умовах DDP (склад Покупця) (ІНКОТЕРМС -2010), за адресою: вул. Люстдорфська дорога, буд. 140-А, м. Одеса.

Умовами пункту 4.3. договору передбачено порядок приймання-передачі товару. Відвантаження (доставка) товару може здійснюватися вантажовідправником, що не є постачальником, однак в будь-якому разі вартість відвантаження (доставки) Товару до місця доставки відшкодовується за рахунок постачальника і є врахованою в ціні цього договору, визначеної в п. 3.1 цього договору (пп. 4.3.1. п. 4.3). Датою поставки товару вважається дата передачі постачальником покупцю товару згідно з підписаною сторонами видатковою накладною (пп. 4.3.2. п. 4.3).

У відповідності до пп. 4.3.3. п. 4.3 договору, разом з поставкою (передачею) товару постачальник додає: оригінали видаткової, товарно-транспортної накладних (при умові залучення третіх осіб-перевізників) та документ, що підтверджує якість товару згідно із вимогами законодавства України, встановленими для такого товару (сертифікат відповідності тощо).

Згідно із пп. 4.3.4. п. 4.3. договору, право власності на товар переходить від постачальника до покупця після підписання сторонами видаткової накладної.

Ризик випадкової загибелі або пошкодження товару несе постачальник до дати підписання сторонами видаткової накладної на поставлений товар (п. 4.3.5. п. 4.3. договору).

Відповідно до пп. 7.3.1. п. 7.3. договору постачальник зобов'язаний забезпечити поставку товару у строки та порядку, встановленими цим договором.

Згідно із пп. 8.2.2. п. 8.2. договору, за порушення строку поставки товару, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або поставленого з порушенням строку товару, за кожний день порушення строку, а за порушення строку понад 30 (тридцять) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) % від вартості товару.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до п. 4.1. договору постачальник зобов'язується поставити товар до 23.06.2018 включно, однак в порушення п. 4.1. договору, взятих на себе зобов'язань щодо поставки товару відповідач не виконав.

Згідно із п. 7.2.1. договору, покупець має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов'язань постачальником, повідомивши про це його за 15 (п'ятнадцять) календарних днів до дати розірвання.

15.08.2018 позивач направив на адресу відповідача лист вих. №1/39/1336-18 від 15.05.2018, у якому на підставі пункту 7.2.1. договору повідомив про розірвання договору з 1 вересня 2018 року.

17.09.2018 позивач направив на адресу відповідача претензію вих. №1/39/1480-18 від 17.09.2018 про сплату пені у сумі 5119,11 грн. та штрафу у сумі 5193,30 грн. за прострочення відповідачем зобов'язання за договором в частині поставки товару.

Оскільки відповідач нарахованих позивачем штрафних санкцій у сумі 10312,41 грн. на вимогу позивача не сплатив, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем укладений договір поставки товару № 72-Д-18 від 11.05.2018, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався поставити позивачу технічну літературу для суден та служби безпеки мореплавства (далі - товар), код ДК021:2015 CPV 22110000-4 друковані книги на загальну суму 74190,00 грн. без ПДВ, а позивач прийняти і оплатити такий товар в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

В пункті 4.1. договору сторони погодили, що товар постачається протягом 30 (тридцяти) робочих днів з моменту підписання даного договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідач в порушення умов договору у строк до 23.06.2018 включно поставки товару не здійснив.

Приписами частини 1 статі 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

В пункті пп. 8.2.2. п. 8.2. договору сторони погодили, що за порушення строку поставки товару, відповідач (постачальник) сплачує позивачу (покупцю) пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або поставленого з порушенням строку товару, за кожний день порушення строку, а за порушення строку понад 30 (тридцять) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) % від вартості товару.

У відповідності до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 6 та ст. 627 ЦК України, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності (договірної санкції) за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань.

При цьому, чинне законодавство не забороняє застосування штрафних санкцій (пені та штрафу) за прострочення виконання негрошового зобов'язання, встановлених ч. 2 ст. 231 ГК України, у правовідносинах між недержавними господарюючими суб'єктами, в тому числі й тоді, коли порушено господарське зобов'язання, в якому жодна із сторін не є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення не пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання не фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту.

Отже, навіть суб'єкти господарських відносин, які не відносяться до державного сектора економіки, при укладенні договору законодавчо наділені правом забезпечувати виконання господарських зобов'язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності (штрафної санкції) за невиконання чи неналежне виконання договірного негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, а також правом самостійно встановлювати розмір такої санкції з огляду на його невизначеність законом.

Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 27.09.2005 по справі №35/475-04, а також, з позицією Вищого господарського суду України від 28.04.2015 у справі №910/5692/14.

З огляду на вищенаведені положення законодавства, сторони, керуючись принципом свободи договору за взаємною згодою визначили вид штрафних санкцій та їх розмір за порушення негрошового зобов'язання - порушення строків поставки товару.

З огляду на викладене, оскільки відповідачем допущено порушення строків постачання товару, позивачем правомірно нараховані пеня та 7% штрафу,у зв'язку із простроченням виконання зобов'язання з поставки товару.

Судом встановлено, що позивач здійснює нарахування пені станом на 01.09.2018 (дату розірвання договору в односторонньому порядку) за 69 днів прострочення, а саме з 24.06.2018 по 31.08.2018.

Розрахунок пені у сумі 5119,11 грн. є арифметично вірним, у зв'язку із чим суд задовольняє позов у цій частині.

Як підтверджено матеріалами справи, мало місце прострочення поставки товару понад 30 днів, у зв'язку із чим, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 7% від вартості товару, що становить 74190,00 грн. Розрахунок штрафу у сумі 5193,30 грн. є арифметично вірним, а тому вимоги у цій частині також підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем жодних заперечень в спростування обставин наведених у позові не наведено, доказів наявності поважних причин неможливості здійснити поставку товару у строки визначені договором не надано.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги Казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" до Фізичної особи-підприємця Глущенка Сергія Филимоновича про стягнення 10312,41 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Глущенка Сергія Филимоновича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" (65114, м. Одеса, вулиця ЛЮСТДОРФСЬКА ДОРОГА, будинок 140А; ідентифікаційний код 38017026) пеню у сумі 5119,11 грн., штраф у сумі 5193,30 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 11.02.2019.

Суддя О.В. Гулевець