ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 рокуСправа № 912/3186/18

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С., за участю секретаря судового засідання Безчасної Н.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/3186/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн"

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Бойко Юрія Васильовича

про стягнення 234 857,76 грн.

Представники:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали,

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" до Фізичної особи - підприємця Бойко Юрія Васильовича про стягнення 234 857,76 грн, з покладення на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем було здійснене перевезення вантажу, оформленого ТТН № 4585 від 03.05.2018. В ході перевезення було встановлено факт нестачі, що були зафіксовані шляхом складання акта № 1, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 234 857,76 грн розміру недостачі (вартості втраченого вантажу).

Ухвалою від 11.12.2018 господарський суд відкрив провадження у справі, справу постановив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначив на 15:30 09.01.2019.

02.01.2019 від фізичної особи-підприємця Бойка Ю.В. надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю. Відповідач звертає увагу суду на відсутність Договору, що укладений між позивачем та ПрАТ "Монделіс Україна". Також відповідач наголошує, що між ним та позивачем не укладено договір перевезення вантажу в письмовій формі, як того вимагають приписи ч. 2 ст. 909 Цивільного кодексу України. Складення товарно-транспортної накладної відповідно до тієї ж норми лише підтверджує укладення договору перевезення, а не замінює його. Також відповідач звертає увагу, що у товарно-транспортній накладній № 4585 від 03.05.2018 замовником і вантажовідправником зазначено ПрАТ "Монделіс Україна", вантажоодержувачем - ТОВ "Спрінтер Схід", будь-які відомості щодо позивача - ТОВ "Партнер Дістрібьюшн" у такій накладній відсутні.

04.01.2019 позивачем подано клопотання про залучення доказів до матеріалів справи. Так позивач надав суду копії Договору транспортного експедирування № ТС-1600-7522 від 18.10.2016, укладеного між ПрАТ "Монделіс Україна" та ТОВ "Партнер Дістрібьюшн", Додатку № 114 від 06.09.2018 до вказаного Договору, Заявки № 9 від 03.05.2018 до цього ж договору, згідно якої здійснювалось транспортне перевезення на підставі ТТН № 4585 від 03.05.2018, водій Бойко Ю.В. Крім того позивач повідомляє, що підставою для транспортного перевезення була насправді Заявка № 9 від 03.05.2018 до Договору транспортного експедирування № ТС-1600-7522 від 18.10.2016, укладеного між ПрАТ "Монделіс Україна" та ТОВ "Партнер Дістрібьюшн". До вказаного клопотання додано опис вкладення на підтвердження направлення копій таких доказів відповідачу. Оскільки позивачем виконано вимоги ч. 9 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України стосовно направлення копій доказів іншій стороні господарський суд приймає такі докази. Щодо неподання таких доказів разом із позовною заявою, то господарський суд дійшов висновку, що такі докази надані для спростування тверджень відповідача стосовно неіснування Договору між позивачем та ПрАТ "Монделіс Україна", що, на думку позивача в момент подання позовної заяви, не мало значення для вирішення даного спору. Відтак господарський вважає за необхідне прийняти подані докази та розглядати справу з урахуванням їх існування.

У судовому засіданні 09.01.2019 господарський суд протокольною ухвалою постановив оголосити перерву в судовому засіданні до 15:00 06.02.2019 та продовжив позивачу строк для подання відповіді на відзив.

25.01.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив. Так позивач наполягає, що саме фізичною-особою - підприємцем Бойком Юрієм Васильовичем було фактично прийнято до виконання послуги з перевезення вантажу, котрий в подальшому був втрачений перевізником ФОП Бойком Ю.В. Беззаперечним доказом даної обставини слугує саме товарно-транспортна накладна № 4585 від 03.05.2018, згідно якої в графі перевізник вказана саме відповідача, і котрий виконував транспортне перевезення за маршрутом Київська область с. Чайки, вул. Дачна, 1 - м. Кропивницький, провул. Інженерів, 10, автомобілем держ. номер НОМЕР_1 з напівпричіпом, держ. номер НОМЕР_2. Згідно п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 основним документом на перевезення є товарно-транспортна накладна. Вся інформація, яка вказана в товарно-транспортній накладній № 4585 від 03.05.2018 стосовно найменування і вартості вантажу, стосовно державного номера автомобіля перевізника, яким перевозився вантаж, прізвища водія, маршруту перевезення повністю співпадають з інформацією яка міститься в інших документах, зокрема, в Заявці № 9 від 03.05.2018 до Договору транспортного експедирування № ТС-1600-7522 від 18.10.2016, укладеного між ПрАТ "Монделіс Україна" та ТОВ "Партнер Дістрібьюшн", Акту № 1 від 04.05.2018 про невідповідність вантажу/товару, підписаного Відповідачем Бойко Ю.В., а також співпадає з інформацією і обставинами викладеними у претензії власника втраченого вантажу ПрАТ "Монделіс Україна" вих. № 1136 від 02.07.2018 адресованої до позивача ТОВ "Партнер Дістрібьюшн". Посилаючись на приписи ст. 314 Господарського кодексу України та ст. 924 Цивільного кодексу України позивач зазначає, що перевізник несе відповідальність за втрату вантажу. Позивачем було повністю відшкодовано власнику втраченого вантажу ПрАТ "Монделіс Україна" суму заподіяного матеріального збитку відповідно до виставленої претензії в розмірі 234 857,76 грн. На підставі ст. 1191 Цивільного кодексу України позивач стверджує, що у нього, як в особи, яка повністю відшкодувала заподіяний матеріальний збиток власнику вантажу виникло право зворотної вимоги до перевізника фізичної особи - підприємця Бойка Юрія Васильовича в порядку регресу. Таким чином, оскільки саме відповідач був виконавцем послуг перевезення, він несе відповідальність за збереження вантажу, оскільки даний обов'язок покладено саме на перевізника згідно чинного законодавства.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 58, 59).

Сторони не скористались своїм правом на участь у судовому засіданні своїх представників.

Дослідивши матеріали справи, заяви по суті, у яких викладені правові позиції сторін щодо суті спору, господарський суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

18.10.2016 між ПрАТ "Монделіс Україна" (Замовник) та ТОВ "Партнер-Дістрібьюшн" укладено Договір транспортного експедирування № ТС-1600-7522 (надалі - Договір експедирування), відповідно до п. 1.1. якого Виконавець відповідно до заявок Замовника надає послуги транспортного експедирування вантажів, що включають: перевезення, супроводження, експедирування вантажів автомобільним транспортом, по території України (надалі - Послуги). Заявки Замовника оформлюються письмово, з зазначенням виду та строків надання Послуг, та, за умови підпису уповноваженим представником Замовника, становлять невід'ємну частину Договору.

06.09.2018 між ПрАТ "Монделіс Україна" та ТОВ "Партнер-Дістрібьюшн" укладено Додаток № 114 до Договору експедирування, згідно якого п. 8.1. такого Договору викладено в редакції: "Цей Договір набуває чинності з 01.11.2016, за умови його підписання уповноваженими представниками Сторін та припиняється 31.07.2019, але не раніше дати повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором".

Договір експедирування та Додаткова угода № 114 до нього підписана повноважними представниками сторін.

На виконання умов Договору експедирування повноважними представниками Замовника та Виконавця підписана Заявка № 9 на перевезення вантажів в міжміському сполученні договір № ТС-1600-7522 від 01.11.2016 (а.с. 52). У заявці № 9 вказано пункт завантаження - Чайки (склад ГП), пункт розвантаження (Кропивницький); найменування вантажу (готова продукція); № авто/причепу: ВА9637ВК, ВА6784ХР; водій - Бойко Ю.В.; тип автомобіля: Реф; загальна сума - 12120 грн з ПДВ.

На виконання Заявки № 9 складено товарно-транспортну накладну № 4585 від 03.05.2018, відповідно до якої автомобіль НОМЕР_3, НОМЕР_4, автомобільний перевізник Бойко Ю.В., водій Бойко Ю.В.; замовник ПрАТ "Монделіс Україна", вантажовідправник ПрАТ "Монделіс Україна", вантажоодержувач ТОВ "Спринтер Схід"; пункт навантаження Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. Дачна, 1; пункт розвантаження Кропивницький, пров. Інженерів, 10. Також вказано кількість місць 2316; маса брутто - 6706 кг, усього відпущено на загальну суму 897064,51грн; відпуск дозволив адміністратор Ковальов М.; диспетчер ОСОБА_2 Засвідчено печаткою Дочірнього підприємства "Кюне Нагель", склад "Чайка", Україна, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Дачна, 1. Відомості про вантаж: Чіпси картопляні, конд. вироби, льодяники, 2316 ящиків; накладні НОМЕР_5, НОМЕР_6; НОМЕР_7. У графі "прийняв вантаж" стоїть лише підпис і печатка ТОВ "Спринтер Схід". На зворотному боці досліджуваної товарно-транспортної накладної міститься напис "04.05.2018. Акт про невідповідність вантажу № 1".

В матеріалах справи міститься Акт № 1 від 04.05.2018 (а.с. 14-15), який складено комісією в складі заступника директора ТОВ "Спринтер Схід" ОСОБА_3, завідувача складу ТОВ "Спринтер Схід" ОСОБА_4, водія-експедитора Бойка Ю.В. у зв'язку з невідповідністю кількості отриманого товару з кількістю товару, зазначеного в документах.

В матеріалах справи міститься Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0004063, дата реєстрації провадження - 05.05.2018; правова кваліфікація ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України; заявник або потерпілий: Бойко Юрій Васильович; фабула: "В період часу з 21.00 год. до 23.00 год. 03.05.2018 невідома особа на автошляху з с. Зеленьки Київської області до м. Кропивницького проникла до напівпричепу "SCHMITZ CKO 24", д.н.з. НОМЕР_2 автомобіля НОМЕР_3, звідки викрала продукти харчування, чим спричинила матеріального збитку на суму 165 000 грн.

Позивач у справі отримав від ПрАТ "Монделіс Україна" претензію № 1136 від 02.07.2018 на суму 234 857,76 грн. Так на підставі укладеного між ними Договору експедирування Замовник вимагав відшкодування збитків, які спричинені незбереженням вантажу під час його перевезення 03.05.2018 за товарно-транспортною накладною № 4585. На підставі п. 3.16. Договору експедирування Виконавець несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу по кількості та цілісності/якості після приймання його в пункті завантаження. В разі повної чи часткової втрати, ушкодження чи псування вантажу при перевезенні, Виконавець несе відповідальність у розмірі фактичної шкоди.

ТОВ "Партнер Дістрібьюшн" сплатило на рахунок ПрАТ "Монделіс Україна" 234 857,76 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 21229 від 08.08.2018 на суму 100 000 грн та № 21510 від 07.09.2018 на суму 134 857,76 грн.

Посилаючись на приписи статей 314 Господарського кодексу України та 924 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути в порядку регресу суму вартості втраченого вантажу під час здійснення перевезення автомобільним транспортом в розмірі 234 857,76 грн.

При розгляді даного спору господарський суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 Господарського кодексу України (далі - ГК України) перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідач заперечує існування між ним та позивачем договірних відносин з приводу перевезення вантажу на підставі товарно-транспортної накладної №4585 від 03.05.2018 і, як наслідок, заперечує обов'язок по відшкодуванню збитків, що завдані у зв'язку з втратою вантажу під час такого перевезення.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з договорів та інших правочинів (угод).

Згідно з ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 2 ст. 909 ЦК України, яка кореспондується із ч. 2 ст. 307 ГК України, визначено, що договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі.

Згідно з ч.1 ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ГК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Частиною 1 ст. 930 ЦК України визначено, що договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як випливає з приписів ч. 2 ст. 909 ЦК України, ч. 2 ст. 307 ГК України, ч. 1 ст. 930 ЦК України належною формою і договору перевезення вантажу і договору транспортного експедирування є письмова форма. Тому і договір перевезення і договір експедирування може вважатися укладеним лише в разі досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов у письмовій формі.

Позивач не надав суду доказів укладення ним з Фізичною особою-підприємцем Бойком Ю.В. договору перевезення чи договору експедирування в письмовій формі.

Дійсно, як стверджує позивач, відповідно до п. 11.1. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 (далі - Правила) основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Проте, у розділі 3 Правил визначено правила укладення договорів:

"3.1. Договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом укладаються між фізичними та юридичними особами, які здійснюють автомобільні перевезення вантажів на комерційній основі (надалі - Перевізники), та вантажовідправниками або вантажоодержувачами (надалі - Замовники). Примірний договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у міському та міжміському сполученні (надалі - Договір) наведений в додатку 1.

3.2. Договір про перевезення вантажів може укладатися Перевізником з посередницьким підприємством, яке користується правами та несе обов'язки і відповідальність, що передбачені для вантажовідправників і вантажоодержувачів.

3.3. Ініціативу про встановлення договірних стосунків для перевезення вантажів автомобільним транспортом може виявити як Перевізник, так і вантажовідправник (вантажоодержувач) - майбутній Замовник.

3.4. Після того, як Перевізник і Замовник узгодили умови перевезень і розрахунки, стверджений підписом Перевізника проект Договору з необхідними до нього додатками в двох екземплярах Перевізник зобов'язаний направити Замовнику не пізніше ніж через три дні після його узгодження.

3.5. У Договорі встановлюються: термін його дії, обсяги перевезень, умови перевезень (режим роботи по видачі та прийманню вантажу, забезпечення схоронності вантажу, виконання вантажно-розвантажувальних робіт і таке інше), вартість перевезень і порядок розрахунків, порядок визначення раціональних маршрутів, обов'язки сторін, відповідальність тощо.

3.5.1. Замовник не пізніш як через 10 днів після одержання від Перевізника проекту Договору підписує його і додатки до нього, і один екземпляр повертає Перевізнику.

3.5.2. Якщо у Замовника є розбіжності по Договору, він зобов'язаний сформулювати свої пропозиції у протоколі розбіжностей і направити їх Перевізнику разом з Договором у 10-денний термін.

3.5.3. Перевізник зобов'язаний розглянути протокол розбіжностей Замовника, у разі потреби - спільно з ним, і включити до Договору всі прийняті пропозиції.

3.6. Відповідно до Договору Перевізник і Замовник у межах квартального плану за 10 днів до початку кожного місяця визначають місячні плани із декадними плановими завданнями на перевезення вантажів.

3.7. На перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник надає Перевізнику при наявності Договору заявку відповідно до встановленої форми (додаток 4 до Договору).

У разі масових перевезень вантажів, особливо будівельних на місця будівництв, а також сільськогосподарських вантажів для їх переробки або у місця довгострокового зберігання, Замовник повинен до заявки додати також погоджений з Перевізником графік виконання перевезень із зазначенням добового або середньодобового обсягу перевезень, а також початку і кінця роботи змін.

3.8. Заявка подається Перевізнику у строк, визначений Договором.

За погодженням із Перевізником Замовник може передати заявку на перевезення вантажів електронними чи іншими засобами зв'язку. У цьому випадку в такій заявці мають бути необхідні відомості, які характеризують найменування та кількість вантажу, адреси вантаження та розвантаження, відстані перевезення та рід упаковки.

3.9. Перевізники можуть перевозити вантажі за разовим договором, примірна форма якого наведена в додатку 2."

Приписи Правил додатково підтверджують норми ЦК України та ГК України щодо необхідності укладення договору перевезення у письмовій формі, оскільки з приписів розділу 3 таких Правил випливає саме письмове укладання договору перевезення.

Враховуючи викладене, нормами чинного законодавства чітко визначено необхідність укладення Договору перевезення винятково у письмовій формі. Товарно-транспортна накладна підтверджує саме перевезення вантажу, а не свідчить сама по собі про укладення договору перевезення.

Також господарський суд враховує, що, як в заявці № 9 від 03.05.2018 так і в товарно-транспортній накладній № 4585 від 03.05.2018 не зазначено, що перевізником є фізична особа-підприємець Бойко Ю.В., вказано лише, що водієм є Бойко Ю.В., тобто як фізична особа.

Позивач, посилаючись на приписи Цивільного та Господарського кодексів України стверджує, що між ним та відповідачем існують господарські відносини, проте це не підтверджено матеріалами справи.

За відсутності між сторонами господарських відносин з перевезення вантажу відсутні і правові підстави для застосування норм Цивільного кодексу України (ст. 924) та Господарського кодексу України (ст. 314) щодо правової відповідальності перевізника за втрату вантажу під час перевезення, оскільки не доведено, що Фізична особа-підприємець Бойко Ю.В. виконував перевезення відповідно до договору перевезення з огляду на недоведення існування такого договору.

Також господарський суд враховує, що відповідно до п. 9.2. Договору експедирування, що укладений між ПрАТ "Монделіс Україна" та ТОВ "Партнер Дистрибьюшн" сторони узгодили, що жодна сторона не має права передавати права та/або зобов'язання по цьому Договору будь-якій третій стороні без письмової згоди іншої Сторони.

Позивач не надав господарському суду доказів письмової згоди ПрАТ "Монделіс Україна" на передачу обов'язків Виконавця - ТОВ "Партнер Дистрибьюшн" фізичній особі-підприємцю Бойко Ю.В. за Договором експедирування, що додатково підтверджує неможливість існування господарських відносин по перевезенню за товарно-транспортною накладною № 4585 від 03.05.2018 між позивачем та відповідачем.

Водночас господарський суд не досліджує правовідносини ТОВ "Партнер Дистрибьюшн" і громадянина Бойка Ю.В., оскільки вони не є предметом розгляду даної справи і дослідження їх не відноситься до юрисдикції господарського суду, оскільки в силу приписів статей 4, 45 Господарського процесуального кодексу України громадянин не може бути відповідачем по справі про відшкодування збитків у зв'язку з втратою вантажу під час перевезення.

З огляду на недоведення позивачем існування між сторонами договірних відносин з перевезення вантажу за товарно-транспортною накладною № 4585 від 03.05.2018, позов про відшкодування збитків у зв'язку з втратою вантажу під час такого перевезення заявлений безпідставно, а тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити сторонам, а саме:

позивачу за адресами: 79040, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 355, офіс 325 та 08162, Київська область, Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вул. Машинобудівників, буд. 1-а;

відповідачу за адресою: АДРЕСА_1

Повне рішення складено 08.02.2019.

Суддя Л.С. Вавренюк