ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2019 р. Справа№ 911/720/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Мельничук О.С.,

представники сторін у судове засідання не зявились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

публічного акціонерного товариства

«Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2018

у справі №911/720/18 (суддя Саванчук С. О.)

за позовом публічного акціонерного товариства

«Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до комунального підприємства

«Згурівський комбінат комунальних підприємств»

про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних за неналежне виконання грошового зобовязання, -

встановив:

У квітні 2018 ПАТ«Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до КП«Згурівський комбінат комунальних підприємств» (відповідач) про 486,97грн. пені, 748,40грн. інфляційних втрат та 27,34грн. 3% річних за неналежне виконання грошового зобовязання.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором купівлі-продажу природного газу №2136/15-ТЕ-17 від 05.12.2014, що укладений між ПАТ«Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та КП«Згурівський комбінат комунальних підприємств».

Рішенням Господарського суду Київської області від 15.06.2018 у справі №911/720/18 у задоволені позову відмовлено повністю.

При ухваленні рішення місцевий господарський суд дійшов до висновку про наявність факту прострочення відповідачем оплати отриманого від позивача природного газу за договором №2136/15-ТЕ-17 від 05.12.2014. Однак, з урахуванням положень ч.3 ст.7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що нараховані позивачем за прострочення сплати відповідачем пеня, інфляційні втрати та 3% річних підлягають списанню.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ПАТ«Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2018 у справі №911/720/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції неправомірно застосовано до правовідносин сторін у даній справі норми Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», оскільки відповідач не включений до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу №911/720/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2018 для розгляду апеляційної скарги ПАТ«Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2018 у справі №911/720/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя АгриковаО.В., судді ХрипунО.О., ОСОБА_1.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі №911/720/18 апеляційну скаргу ПАТ«Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2018 у справі №911/720/18 прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено до розгляду на 20.12.2018.

У своєму відзиві, поданому 05.12.2018, відповідач заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає застосування судом першої інстанції до правовідносин сторін у даній справі норми Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» правомірним.

Розпорядженням №09.1-08/680/18 від 19.12.2018 у звязку з участю судді ХрипунаО.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у ХVІ позачерговому зїзді суддів України, відповідно до пп.2.3.25., 2.3.49. п.2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначений повторний автоматизований розподіл справи №911/720/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2018 для розгляду апеляційної скарги ПАТ«Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2018 у справі №911/720/18 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя АгриковаО.В., судді МихальськаЮ.Б., ОСОБА_1.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 у справі №911/720/18 прийнято апеляційну скаргу ПАТ«Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2018 у справі №911/720/18 до провадження у визначеному складі суду та призначено до розгляду на 01.02.2019.

В судове засідання представники сторін не зявились, сторони про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між ПАТ«Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та КП«Згурівський комбінат комунальних підприємств» укладено договір купівлі-продажу природного газу №2136/15-ТЕ-17 від 05.12.2014.

Відповідно до п.1.1 договору продавець зобовязується передати природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ«Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 210000, а покупець зобовязується прийняти і оплатити природний газ на умовах цього договору.

Згідно з п.2.1 договору продавець передає покупцеві з 01.01.2015 по 31.12.2015 газ обсягом до 85,3тис. куб.м.

На виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ всього на суму 6929,59грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2015.

Відповідно до п.6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору відповідачем 06.04.2015 сплачено 6929,59грн. Отже, станом на момент розгляду справи судом борг відповідача перед позивачем за договором №2136/15-ТЕ-17 від 05.12.2014 відсутній.

Однак, у звязку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості отриманого газу за договором, позивачем здійснено нарахування пені, 3%, та інфляційних втрат там чином: на суму 6929,59грн. за період з 17.02.2015 по 03.03.2015 пеня у розмірі 111,06грн., 3% річних у розмірі 8,54грн.; на суму 6929,59грн. за період з 04.03.2015 по 05.04.2015 пеня у розмірі 375,91грн., 3% річних у розмірі 18,80грн., інфляційні втрати за період з 01.03.2015 по 31.03.2015 у розмірі 748,40грн.

Тобто, разом розмір пені за неналежне виконання відповідачем умов договору складає 486,97грн., розмір 3% складає 27,34грн., розмір інфляційних втрат складає 748,40грн.

Факт прострочення оплати за договором відповідачем не заперечується, обґрунтовується несвоєчасною оплатою за надані ним послуги населенням.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.7.2 договору у разі невиконання покупцем умов п.6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання перед позивачем за договором, а також положення наведених норм законодавства України та умови укладеного між сторонами спору договору, колегія суддів дійшла до висновку про правомірність нарахування позивачем на прострочену заборгованість відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Разом із цим, 30.11.2016 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закон).

Відповідно до приписів ст.1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Частиною 1 ст.3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Так, відповідно до п.14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Одночасно, ч.3 ст.7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто, до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Як вірно вказав суд першої інстанції та з чим погоджується колегія суддів, ч.3 ст.7 Закону є нормою прямої дії, застосування приписів ч.3 ст.7 Закону не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом.

На думку колегії суддів, виконання даної норми не потребує включення підприємства (боржника) до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Вказаним спростовуються доводи, викладені в поданій апеляційній скарзі.

Як вже зазначалось, сума основного боргу за поставлений газ сплачена відповідачем 06.04.2015, тобто до набрання чинності Законом, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, що нараховані на фактично погашену заборгованість на підставі ч.3 ст.7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №927/1152/16.

Відповідно до ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2018 у справі №911/720/18.

Керуючись ст.ст.74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

постановив:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2018 у справі №911/720/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2018 у справі №911/720/18 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2018 у справі №911/720/18.

4. Справу №911/720/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк, передбачені ст.ст.288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 04.02.2019.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Ю.Б.Михальська

ОСОБА_1