ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2019м. ДніпроСправа № 904/5239/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Татарчук В.О. за участю секретаря судового засідання Нечепоренко Є.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» (м. Запоріжжя)

до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ)

про стягнення шкоди завданої недостачею

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Запоріжкокс» звернулось з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 6028,68грн шкоди завданої недостачею.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

- за результатами перевезення відповідачем вантажу встановлена нестача товару вагою 1800кг;

- згідно з п.27 Правил видачі вантажів, норма недостачі (природної втрати) для вугілля становить 1% маси, зазначеної в перевізному документі;

- з врахуванням зазначеної норми, загальна недостача вугілля у вагоні № 53500658 складає 1115кг на суму 6028,68грн.

Відповідач заперечує проти позову з урахуванням наступного:

- згідно з п.27 Правил видачі вантажів при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані;

- відповідно до даних залізничної накладної № 50376599, вантаж концентрат вугільний був зданий до перевезення у вологому стані (у графі 20 накладної відправником вказана волога 10,5%). Тобто, недостача маси вантажу за яку відповідає залізниця складає 430кг на суму 2324,96грн.

Також, відповідач просить розглянути справу з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 10.08.2018 у справі № 910/22324/16.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що показник волога вантажу (10,5%) є якісною характеристикою даного виду товару, яка передбачена умовами договору та не впливає на норму природної втрати не приймаються судом, оскільки п. 27 Правил видачі вантажів чітко визначено, що до вантажів, зданих для перевезення у вологому стані застосовується норма природної недостачі у розмірі 2% маси.

Сторони не забезпечили явку представників.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

В судовому засіданні 07.02.2019 були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

встановив:

27.02.2018 між приватним акціонерним товариством «Запоріжкокс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Інкостіл Груп» було укладено договір поставки № 18/142 (договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобовязується передати, а покупець зобовязується прийняти та оплатити на умовах договору вугільну продукцію виробництва ТОВ «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» вугільний концентрат марки К з відповідними показниками якості: зола (max)-9%, волога (max)-10,5%, сірка (max)-0,8%, якщо інше не обумовлено в додаткових угодах та специфікаціях.

Відповідно до п. 2 специфікації від 27.03.2018 (додатку № 4 до договору поставки №18/142 від 27.02.2018) ТОВ «Інкостіл Груп» зобов'язався передати ПРАТ «Запоріжкокс» 11855т вугільного концентрату марки К групи К1 0-100 ТОВ «ЗФ Свято-Варваринська» ТУ У 05.1-1:2017.

В матеріалах справи міститься копія накладної №50376599, згідно з якою, ТОВ «Інкостіл Груп» було відправлено на адресу позивача 68500кг концентрату вугільного (марка К, група К1) у вагоні №53500658.

Відповідно до комерційного акту № 460005/844 від 27.06.2018 за результатами зважування на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці була встановлена нестача товару вагою 1800кг.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2324,96грн шкоди завданої недостачею та відмовити в частині стягнення 3703,72грн шкоди з таких підстав.

Згідно зі ст. 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 N457, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Як зазначалось вище, за результатами перевірки вантажу був складений комерційний акт №460005/844 від 27.06.2018.

У розділі «Д» комерційного акту зазначено: на підставі акту загальної форми №34900 від 26.06.2018 станції Запоріжжя-Ліве проведена комісійна видача вантажу вантажоодержувачу, що прибув по груповій відправці, вказаній на лицьовій стороні цього акту приймальником поїздів ОСОБА_1, прийомоздавальником заводу ОСОБА_2, слідчим Заводського ВП Тетерею О.Г., у присутності ДС ОСОБА_3, зі зважуванням вагону на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача №085 повірка 07.05.2018р. Згідно перевізного документу значиться 25 напіввагонів, загальна вага 1725400кг, у вагоні 53500658 тара 21300кг, нетто 68500кг. Фактично брутто 88000кг, тара з документу 21300кг, нетто 66700кг, що менше документу на 1800кг. У комерційному відношенні навантаження шапкоподібне на рівні бортів. Вантаж маркований катком-ущільнювачем і поперечними смугами, що відповідає перевізному документу. Маркування порушене, виїмка праворуч над 5, 6, 7 люками довжиною 450см шириною 200см глибиною 50-60см. У технічному відношенні вагон справний, двері цільнометалеві, люка закриті, течі вантажу немає. При повторному зважуванні дані не змінилися. Зав. вантажного двору за штатним розкладом відсутній.

Згідно зі ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною 2 статті 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Статтею 113 Статуту встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до наявних в матеріалах справи документів вантаж був відправлений ТОВ «Інкостіл Груп» в належній кількості, при прибутті вантажу комерційним актом встановлена нестача такого вантажу. Наведене свідчить про необхідність покладення відповідальності на перевізника ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 № 644, визначено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2 % маси, зазначеної в перевізних документах, щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані.

У графі 20 найменування вантажу залізничної накладної №450376599 зазначено наступне. Знаки: марка «К», група «К1». Пакування: «насипом». Вантаж: концентрат вугільний. УДК №481, зола 9,0%, волога 10,5%.

Таким чином, з урахуванням п. 27 Правил видачі вантажів, до вказаного вантажу слід застосовувати норму недостачі 2%.

Викладені у відповіді на відзив заперечення позивача, стосовно того, що волога вантажу 10,5% є якісною характеристикою даного виду товару, яка передбачена умовами договору та не впливає на норму природної втрати не приймаються судом, оскільки пунктом 27 Правил видачі вантажів чітко визначено, що до вантажів, зданих для перевезення у вологому стані застосовується норма природної недостачі у розмірі 2% маси.

Перевіривши розрахунок вартості недостачі, здійснений позивачем, суд визнає його невірним, оскільки позивачем застосовано невірну величину недостачі спірного вантажу з урахуванням норми природної втрати вантажу.

При розрахунку суми збитків від втрати частини вантажу судом застосовано підп.3 п.27 Правил видачі вантажів, відповідно до якого норма природної втрати вантажу зданого до перевезення у вологому стані складає 2%, оскільки вантаж містить вологу 10,5%.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 10.08.2018 у справі №910/22324/16.

З урахуванням викладеного, вартість недостачі вантажу складає 2324,96грн виходячи з наступного розрахунку:

68500 кг (нетто вантажу)*2%= 1370 кг (норма природної недостачі).

1800 кг (розмір недостачі вантажу за комерційним актом) - 1370 кг (норма природної недостачі)= 430 кг (відповідальна нестача).

430 кг * 5406,89грн (вартість за одну тону товару з ПДВ) = 2324,96грн.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення 2324,96грн шкоди завданої недостачею та відмовляє в частині стягнення 3703,72грн шкоди.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680 м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49038 м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237) на користь приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» (69600 м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 4, ідентифікаційний код 00191224) 2324,96грн шкоди завданої недостачею, 679,43грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680 м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49038 м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237) на користь приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» (69600 м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 4, ідентифікаційний код 00191224) 3703,72грн шкоди завданої недостачею.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15.02.2019.

Суддя В.О. Татарчук