ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2019 р. Справа №914/1492/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді: Плотніцького Б.Д.

Суддів: Кордюк Г.Т.

Хабіб М.І.

при секретарі Михайлишин С. В.

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталон-Ком", б/н від 05.11.2018 (вх. № ЗАГС 01-05/1060/18 від 13.11.2018), та Фізичної особи-підприємця Кормана Назара Петровича, б/н від 09.11.2018 (вх. № ЗАГС 01-05/1112/18 від 15.11.2018),

на рішення Господарського суду Львівської області від 09.10.2018 (повний текст складено та підписано 16.10.2018),

у справі №914/1492/18, суддя Кітаєва С.Б.

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталон-Ком", м.Львів,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Кормана Назара Петровича, с.Ременів Кам'янка Бузького району Львівської області,

про стягнення заборгованості. Ціна позову 284500,00 грн,

за участю представників:

від позивача - Стиранка М. Б.

від відповідача - Козій Т. В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.10.2018 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталон-Ком" - відмовлено повністю.

13 листопада 2018 року на вказане рішення суду поступила апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталон-Ком" б/н від 05.11.2018 (вх. № ЗАГС 01-05/1060/18 від 13.11.2018), в якій останній просив рішення скасувати та задоволити позовні вимоги повністю.

При цьому, останній вказав, що на виконання своїх обов'язків щодо перерахування попередньої оплати, ТОВ "Еталон- Ком" перерахувало ФОП Корману Н.П. грошові кошти в розмірі 284500 грн., а саме: 15000 грн. на підставі платіжного доручення №499 від 15.05.2017; 25000 грн. на підставі платіжного доручення №650 від 16.06.2017; 28000 грн. на підставі платіжного доручення №766 від 20.07.2017; 3000 грн. на підставі платіжного доручення №829 від 07.08.2017; 35000 грн. на підставі платіжного доручення №867 від 15.08.2017; 3500 грн. на підставі платіжного доручення №952 від 08.09.2017; 80000 грн. на підставі платіжного доручення №982 від 14.09.2017; 95000 грн. на підставі платіжного доручення №1093 від 02.11.2017.

Однак, як зазначає апелянт, своє зобов'язання передати товар відповідач не виконав.

З метою досудового врегулювання спору він надсилав відповідачу претензію №1 від 19 липня 2018 про повернення коштів за Договором №01-10/05-17 від 10.05.2017 у розмірі 284500 грн., у якій просив протягом десяти днів з дня отримання цієї претензії повернути ТОВ "Еталон-Ком" перераховані згідно вказаного договору грошові кошти в розмірі 284500 грн. шляхом перерахування коштів на його розрахунковий рахунок. Однак відповідач відповіді на претензію не надав, кошти не повернув.

15 листопада 2018 року на вказане рішення суду поступила апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Кормана Назара Петровича, б/н від 09.11.2018 (вх. № ЗАГС 01-05/1112/18 від 15.11.2018), в якій просить скасувати рішення в частині відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу відповідачу. В цій частині прийняти нове рішення, яким покласти на позивача вказані витрати в розмірі 14225, 00 грн.

При цьому, апелянт посилається на копію договору про надання правової допомоги №3/08-18 від 22 серпня 2018 року; копію Договору про оплату послуг за надання правової допомоги від 23 серпня 2018 року, згідно п.2 якого замовник зобов'язується сплатити виконавцеві гонорар в розмірі 5 процентів від ціни позову за представництво в суді та надання правової допомоги по справі №914/1492/18; копію квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 23 серпня 2018 року на суму 14225 грн., які, на його думку, підтверджують суму понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Відзивів на апеляційні скарги не надходило.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати, а апеляційну скаргу задоволити. При цьому навів доводи, аналогічні викладеним у апеляційній скарзі. Також заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача, вказав, що суд першої інстанції правомірно відмовив в стягненні витрат на правничу допомогу.

В свою чергу, представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в стягненні витрат на професійну правничу допомогу, а апеляційну скаргу задоволити. Заперечив проти доводів апеляційної скарги позивача, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Апеляційний господарський суд, розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, дійшов висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, між Фізичною особою-підприємцем Корман Назаром Петровичем (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еталон-Ком" (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу будівельних матеріалів №01-10/05-17 від 10 травня 2017 року (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупця будівельні матеріали (товар), а Покупець зобов'язується прийняти Товар та оплатити його на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.1.2, відомості про товар містяться у рахунках та розхідних накладних.

За умовами Договору Продавець зобов'язувався передати Покупцю товар в номенклатурі та у встановлені строк згідно замовлення Покупця (п.п.2.1.1 п.2).

Покупець зобов'язувався прийняти товар у строк, що передбачений цим Договором; своєчасно та у повному обсязі здійснювати розрахунок за отриманий, згідно умов цього Договору, товар; належним чином виконувати умови цього Договору ( п.п.2.2.1-2.2.3 п.2.2).

У п.3.1 Договору Сторони погодили, що право власності на товар переходить до Покупця в момент отримання товару.

У розділі 4 Договору Сторонами погоджені строки та умови продажу товару. Так, відповідно до п.4.1 підтвердженням передачі товару у власність Покупця є видаткова накладна.

Датою передачі товару вважається день підписання Сторонами видаткової накладної (п.4.2).

Підписанням видаткової накладної Сторони підтверджують відповідність товару кількісним та якісним характеристики (п.4.3). У п.п.4.4,4.5 Договору зазначено, що претензії по кількості та якості товару після підписання Сторонами видаткової накладної не приймаються. Будь-які зауваження щодо кількості та якості товару Покупець вправі зробити до підписання Сторонами видаткової накладної.

У п.5.1 Договору Сторони погодили, що загальна вартість товару визначається за домовленістю Сторін, згідно рахунків та накладних на момент відвантаження товару.

Сторони цього Договору дійшли згоди про те, що до терміну поставки заявленого товару, Покупець здійснює попередню оплату в розмірі 30 відсотків від його загальної вартості ( п.5.2).

Оплата вартості товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця (п.5.3).

Сторони погодили, що у випадку не проведення оплати за товар у строк, зазначений у п.п.2.1 та 5.2 цього Договору, Покупець сплачує Продавцеві штраф у розмірі 5 відсотків від суми заборгованості ( п.6.2).

У випадку затримки терміну поставки товару згідно поданого замовлення Продавець сплачує Покупцеві штраф у розмірі 5 відсотків від суми недопоставленого товару (п.6.3).

Усі спори та суперечки між Сторонами не звільняє їх від виконання своїх зобов'язань по Договору (п.6.4).

У п.7.1 Сторони погодили, що при вирішенні питань, які не врегульовані цим Договором, Сторони керуються чинним законодавством України.

Відповідно до п.9.1 Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 травня 2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань.

У п.9.2 Договору Сторонами погоджено, що якщо не пізніше ніж за 20 днів до закінчення терміну, жодна із Сторін не повідомить іншу Сторону про припинення дії Договору, то Договір вважається продовженим ж до 31 грудня 2019 року.

Відповідно до п.9.5 усі зміни та доповнення до цього Договору викладаються у письмовій формі та набувають чинності в момент їх затвердження Сторонами.

ТОВ "Еталон- Ком" перерахувало ФОП Корману Н.П. грошові кошти в розмірі 284500 грн., а саме: 15000 грн. на підставі платіжного доручення №499 від 15.05.2017; 25000 грн. на підставі платіжного доручення №650 від 16.06.2017; 28000 грн. на підставі платіжного доручення №766 від 20.07.2017; 3000 грн. на підставі платіжного доручення №829 від 07.08.2017; 35000 грн. на підставі платіжного доручення №867 від 15.08.2017; 3500 грн. на підставі платіжного доручення №952 від 08.09.2017; 80000 грн. на підставі платіжного доручення №982 від 14.09.2017; 95000 грн. на підставі платіжного доручення №1093 від 02.11.2017.

З метою досудового врегулювання спору він надсилав відповідачу претензію №1 від 19 липня 2018 про повернення коштів за Договором №01-10/05-17 від 10.05.2017 у розмірі 284500 грн., у якій просив протягом десяти днів з дня отримання цієї претензії поверну ТОВ "Еталон-Ком" перераховані згідно вказаного договору грошові кошти в розмірі 284500 грн. шляхом перерахування коштів на його розрахунковий рахунок. Однак, відповідач відповіді на претензію не надав, кошти не повернув.

Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як визначено п. 3 ч. 1 ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Договір №01-10/05-17 від 10.05.2017 року, на підставі якого заявлено позовні вимоги, за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Беручи до уваги умови договору від 10.05.2017р. №01-10/05-17, судами встановлено, що у даному договорі не встановлено конкретного строку для відповідача (продавця) для поставки товару.

Крім того, як вбачається з п.6.3. Договору, у випадку затримки терміну поставки Товару згідно поданого замовлення продавець сплачує покупцеві штраф у розмірі 5 відсотків від недопоставленого товару.

З даної умови договору вбачається, що сторонами обумовлено поставку Товару на підставі поданого замовлення.

Як визначено ч.2 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

В претензії від 19.07.2018р. позивач просить відповідача протягом десяти днів з дня отримання цієї претензії повернути перераховані згідно договору від 10.05.2017р. №01-10/05-17 грошові кошти в розмірі 284500 грн., вимога про поставку товару у даній претензії позивачем не заявлялась. Інших доказів, які б свідчили про заявлену покупцем продавцю вимогу (в порядку ч.2 ст.530 ЦК України) поставити товар матеріали справи не містять, позивачем такі докази до справи не подані, а відповідачем заперечується факт встановлення покупцем строків для виконання продавцем зобов'язання з поставки товару за вказаним Договором купівлі-продажу, доведення продавцю номенклатури і строків передачі товару на підставі замовлень, оскільки передбачені Сторонами в Договорі замовлення від покупця не надходили, як і не надходили вимоги про поставку товару, погодженого Сторонами.

Доказів на спростування доводів відповідача позивач не надав.

Судами також з'ясовано, що рахунки на оплату товару не виставлялись, видаткові накладні не виписувались, оскільки товар не відвантажувався (п.п.1.2; 5.1 Договору). Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження існування домовленості між продавцем і покупцем як станом на момент звернення з позовом до суду, так і станом на час розгляду спору по суті стосовно самого товару (вид будівельних матеріалів, номенклатура, кількість, об"єми, одиниця виміру, ціна тощо), так і щодо строків передачі товару Покупцю.

Частиною 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч.2 ст.530 ЦК України , якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, зі змісту зазначеної норми права можна зробити висновок, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

При цьому, можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Однак, у даному випадку строк передачі товару ( як і відомості про товар) у Договорі не визначено, доказів того, що позивач вимагав поставку товару за Договором ( ч.2 ст.530 ЦК України), матеріали справи не містять. Неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю, тобто, у встановлені строки, не доведено, відтак, умови для застосування положень ч.2 ст.693 ЦК України відсутні.

Доказів розірвання Договору матеріали справи не містять і на такі обставини сторони не посилаються.

Строк дії Договору встановлено до 31 грудня 2019 року, сторони погодили (п.9.1), що Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи із вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позов безпідставний, не обгрунтований, заявлена позивачем вимога є передчасною.

З приводу апеляційної скарги відповідача колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Згідно з ч.1,2 ст.126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3,4 вказаної статті ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Через недотримання норм ч.4 ст.126 ГПК України за змістом частини 5 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу відповідачем долучено: копію договору про надання правової допомоги №3/08-18 від 22 серпня 2018 року; копію Договору про оплату послуг за надання правової допомоги від 23 серпня 2018 року, згідно п.2 якого замовник зобов'язується сплатити виконавцеві гонорар в розмірі 5 процентів від ціни позову за представництво в суді та надання правової допомоги по справі №914/1492/18; копію квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 23 серпня 2018 року на суму 14225 грн.

Слід зазначити, що відповідно до вимог ч.3 cт. 126 ГПК України відповідачем чи його представником не подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, у зв'язку з чим не підтверджується, який перелік послуг (робіт) надав адвокат Козій Т.В., якою є погоджена сторонами вартість таких робіт, та позбавляє можливості перевірити розмір витрат на оплату послуг адвоката на співмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Щодо Акту надання послуг № 1 від 09.10.2018, як вірно зазначив суд першої інстанції, такий не містить детального опису виконаних адвокатом робіт із зазначенням часу витраченого на їх виконання та вартості за кожен вид наданих послуг.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Беручи до уваги наведене, а також те, що відзиву на позовну заяву відповідач не подавав, то відповідно до ч.2 123 ГПК України суд першої інстанції дійшов вірних висновків про відмову у відшкодуванні судових витрат в розмірі 14225,00 грн.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України», no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Судові витрати, в силу ст.129 ГПК України, покладаються на апелянта.

керуючись ст.ст. 86, 255, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталон-Ком" та Фізичної особи-підприємця Кормана Назара Петровича, залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 09.10.2018 р. у справі №914/1492/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 08.02.2019

Головуючий -суддя Плотніцький Б.Д.

Суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Хабіб М.І.