ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2222/18

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/2222/18

за позовом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСОБА_1 № 1»,

м. Ірпінь

до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго», м. Вишневе,

Києво-Святошинський район

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, м. Київ

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

представники учасників справи:

від позивача: ОСОБА_3, адвокат, ордер серія КС № 441902 від 09.11.2018;

від відповідача: ОСОБА_4, адвокат, довіреність № 315 від 03.10.2018;

від третьої особи: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСОБА_1 № 1» (надалі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (надалі - відповідач) про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :01:089:0225 шляхом звільнення її від трансформаторної підстанції 10/04 кВ № 988 за кошти відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Ірпінської міської ради від 11.03.2016 надано позивачу в постійне користування земельну ділянку з кадастровим номером :01:089:0225 за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Г.Сковороди, 1; восени 2016 року на прибудинковій території позивача було самовільно встановлено трансформаторну підстанцію 10/04 кВ № 988 (надалі ТП № 988); позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою звільнити прибудинкову територію ОСББ від ТП № 988, на що отримував відповіді, що відповідач звернувся до Ірпінської міської ради для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування; позивач зазначає, що ТП № 988 не є технічним спорудженням для потреб будинку, який обслуговує ОСББ, тому співвласники будинку категорично вимагають прибрати ТП № 988 з прибудинкової території.

Ухвалою суду від 16.10.2018 відкрито провадження у справі № 911/2222/18 та призначено підготовче засідання на 14.11.2018 о 10 год. 00 хв.

08.11.2018 через канцелярію суду відповідач надав відзив від 07.11.2018 (вх. № суду 31711/18) на позовну заяву, в якому проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві, а саме, що спірна ТП № 988 була побудована у липні 2016 року для надання послуги з приєднання власних обєктів ОСОБА_2 за технічними умовами стандартного приєднання від 07.12.2015 та на підставі робочого проекту приєднання до електричних мереж електроустановок житлового будинку ОСОБА_2 в м. Ірпінь, розробленого відповідачем; орган місцевого самоврядування погодив відповідачу місце розміщення ТП № 988; на земельній ділянці кадастровий номер :01:089:0225 встановлена охоронна зона навколо (вздовж) обєкта енергетичної системи, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 07.11.2018; відповідач вважає, що спірна ТП № 988 була збудована у відповідності до вимог законодавства, в межах території, погодженої органом місцевого самоврядування, раніше, ніж у позивача виникло речове право (право постійного користування) на земельну ділянку кадастровий номер :01:089:0225.

Через канцелярію суду (вх. № 32107/18 від 14.11.2018) позивач надав відповідь від 13.11.2018 на відзив, в якій зазначає, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Ухвалою суду від 14.11.2018 відкладено підготовче засідання на 28.11.2018 о 09 год. 40 хв.

Через канцелярію суду (вх. № 32828/18 від 23.11.2018) відповідач надав заперечення від 23.11.2018 на відповідь на відзив, в яких підтримує свої заперечення проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву.

Через канцелярію суду (вх. № 33034/18 від 27.11.2018) відповідач надав клопотання від 27.11.2018 про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 28.11.2018 відкладено підготовче засідання на 12.12.2018 о 09 год. 40 хв.

Ухвалою суду від 12.12.2018 залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, та відкладено підготовче засідання на 09.01.2019 о 09 год. 40 хв.

Ухвалою суду від 09.01.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 23.01.2019 об 10 год. 40 хв.

Через канцелярію суду (вх. № 1325/19 від 23.01.2019) позивач надав заяву про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

В судовому засіданні 23.01.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов повністю з підстав, викладених у позовній заяві, у відповіді на відзив.

В судовому засіданні 23.01.2019 представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив.

В судове засідання 23.01.2019 третя особа не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, письмових пояснень по справі не надала, про час та місце судового засідання повідомлена у встановленому законодавством порядку.

Розглянувши позов ОСББ «ОСОБА_1 № 1» до відповідача ОСОБА_5 «Київобленерго», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ірпінськї міської ради Київської області від 11.03.2016 № 669-9-VII надано ОСББ «ОСОБА_1 № 1» ОСББ «ОСОБА_1 № 3», ОСББ «ОСОБА_1 № 5», ОСББ «ОСОБА_1 № 7» в постійне користування земельні ділянки для будівництва і обслуговування багатоквартирних житлових будинків, які знаходяться в м. Ірпені, вул. Г.Сковороди згідно додатку.

Згідно Додатку до вказаного рішення ОСББ «ОСОБА_1 № 1» (надалі позивач) надано в постійне користування земельну ділянку кадастровий номер :01:089:0225 площею 0,7297 га за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Г.Сковороди, 1.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

ОСОБА_5 постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають в тому числі співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Позивач зазначає, що восени 2016 року на прибудинковій території позивача невідомими особами було самовільно (без будь-якого погодження з позивачем, як землекористувачем) встановлено трансформаторну підстанцію 10/04 кВ № 988.

29.03.2017 року інженером-геодезистом ОСОБА_6 (сертифікат № 011080 від 03.06.2013) було виконано роботи по встановленню межових знаків земельної ділянки для обслуговування багатоповерхового житлового будинку кадастровий номер :01:089:0225 площею 0,7297 га, що перебуває в постійному користуванні позивача, що підтверджується актом про передачу на зберігання встановлених межових знаків землекористувачу земельної ділянки від 29.03.2017.

Позивач зазначає, що після встановлення межових знаків було виявлено, що ТП № 988 вставлена на прибудинковій території позивача.

Позивач звертався до відповідача із зверненнями вих. № 07 від 03.04.2017, вих. № 07 від 23.06.2017, вих. № 32 від 08.08.2017 з проханням прибрати ТП № 988 з прибудинкової території позивача.

Відповідач надавав відповіді вих. № 515 від 05.05.2017, вих. № 06/200/5455 від 13.07.2017, вих. № 05/362/7125 від 08.09.2017, вих. № 05/362/6817 від 17.11.2017, вих. № 05/362/0398 від 31.01.2018, вих. № 05/362/1351 від 01.04.2018, в яких зазначив, що ТП № 988 знаходиться на землях загального користування, а потім повідомив про можливість перенесення ТП № 988 після вирішення питання щодо відведення земельних ділянок для розміщення відповідних обєктів електроенергетики.

Матеріалами справи підтверджується, що в листопаді 2015 року до відповідача звернулась із заявою ОСОБА_2 для отримання послуги приєднання власних обєктів (житловий будинок) потужністю 50 кВт до мереж відповідача.

07.12.2015 ОСОБА_2 було видано технічні умови стандартного приєднання № К14-15-1029.

Відповідачем було розроблено робочий проект приєднання до електричних мереж електроустановок житлового будинку ОСОБА_2 в м. Ірпінь Київської області, яким було передбачено необхідність встановлення КТП-10/04 кВ.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про електроенергетику» (який був чинний на момент надання послуги з приєднання будинку ОСОБА_2 до електричних мереж) до повноважень місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у відносинах із суб'єктами електроенергетики належать в тому числі погодження питань розміщення на підпорядкованій їм території об'єктів електроенергетики виходячи з інтересів територіальної громади.

Відповідач погодив розміщення обєктів електроенергетики, в тому числі ТП № 988, з органом місцевого самоврядування, що підтверджується відповідною відміткою від 13.04.2016 на плані погодження розміщення ТП № 988 (копія додана до відзиву на позовну заяву, оригінал оглянутий в судовому засіданні).

На підставі договору підряду від 14.12.2015, укладеного між ОСОБА_5 «Київобленерго» («замовник») та ТОВ «ЛК Енергомир» («підрядник»), останнім було виконано роботи по приєднанню до електричних мереж електроустановок житлового будинку ОСОБА_2 в м. Ірпінь Київської області, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за липень 2016 року, підписаним відповідачем та ТОВ «ЛК Еенергомир» 27.07.2016. В зазначеному акті приймання виконаних будівельних робіт наявний розділ «Встановлення КТП-10/0,4 кВ».

Зазначеними доказами спростовується твердження позивача про те, що ТП № 988 була побудована на прибудинковій території позивача восени 2016 року.

Також позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що спірна ТП № 988 знаходиться саме на земельній ділянці кадастровий номер :01:089:0225. Посилання позивача на тривалу переписку між сторонами судом не приймається, оскільки зазначене листування не є первинними документами, на підставі яких встановлюється певні обставини.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як вбачається з інформаційної довідки № 111736855 від 25.01.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна земельна ділянка кадастровий номер :01:089:0225 площею 0,7297 га знаходиться на праві постійного користування у позивача, дата державної реєстрації 12.08.2016.

Позивач наполягає, що право постійного користування на земельну ділянку кадастровий номер :01:089:0225 виникло у нього з дати прийняття Ірпінською міською радою рішення від 11.03.2016 про надання позивачу в постійне користування земельної ділянки.

Зазначене спростовується нормами ст. 125 ЗК України відповідно до умов якої право постійного користування земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Позивачем не було спростовано належними та допустимими доказами, що державна реєстрація права позивача на постійне користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:089:0225 відбулась саме 12.08.2016, а не раніше.

Тобто, спірна ТП № 988 10/0,4 кВ була побудована в межах території, погодженої органом місцевого самоврядування, раніше, ніж у позивача виникло право постійного користування на земельну ділянку кадастровий номер :01:089:0225.

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку зареєстроване обмеження у використанні земельної ділянки кадастровий номер :01:089:0225, вид обмеження: «охоронна зона навколо (вздовж) обєкта енергетичної системи».

Позивач у відповіді на відзив визнає наявність охоронної зони на земельній ділянці кадастровий номер :01:089:0225, однак не надає доказів на підтвердження того, що вказана охоронна зона не стосується спірного ТП № 988.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 112 ЗК України охоронні зони створюються уздовж ліній зв'язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об'єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об'єкти.

Правовий режим земель охоронних зон визначається законодавством України.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону України "Про ринок електричної енергії" в охоронних зонах електричних мереж, а також інших особливо важливих об'єктів електроенергетики діють обмеження, передбачені Законом України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів".

Згідно п. 5 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 № 209, за периметром трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв встановлюються охоронні зони на відстані 3 метрів від огорожі або споруди.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів" від 09.07.2010 № 2480-VI для забезпечення надійної експлуатації та охорони енергогенеруючих об'єктів і об'єктів передачі електричної та теплової енергії, а також безпеки населення і охорони навколишнього природного середовища встановлюються спеціальні зони об'єктів енергетики, в тому числі й охоронні зони об'єктів енергетики.

Земельні ділянки в межах спеціальних зон об'єктів енергетики не вилучаються (викупляються) у власників чи користувачів земельних ділянок, а використовуються з обмеженнями (крім випадків, коли встановлення спеціальних зон призводить до неможливості використання земельних ділянок за цільовим призначенням).

Відповідно до ч. 18 ст. 21 Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 № 2019-VIII у разі якщо замовник має намір спорудити або реконструювати будівлі, дороги, мости, інші об'єкти архітектури, що потребує перенесення повітряних і підземних електричних мереж та інших об'єктів електроенергетики, послуги з перенесення електричних мереж та інших об'єктів електроенергетики надаються оператором системи передачі та/або операторами систем розподілу у порядку, визначеному кодексом системи передачі та кодексом систем розподілу.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСОБА_1 № 1» до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити повністю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14.02.2019.

Суддя О.О. Христенко