ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2019 року м.Дніпро

Справа № 908/1829/15-г

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Дон О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.10.2018 (ухвалену суддею Ярешко О.В., повне судове рішення складено 23.10.2018) у справі № 908/1829/15-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія"

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Соцземлеробство" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України"

про стягнення заборгованості

за участю Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

ВСТАНОВИВ:

08.10.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" звернулося до Господарського суду Запорізької області зі скаргою на неправомірні дії та бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, в якій просило:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, що полягають у порушенні строків і способу надіслання стягувачу постанови про повернення виконавчого документу від 19.09.2018 у виконавчому провадженні ВП 47952335;

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, що полягають у винесенні постанови у виконавчому провадженні ВП 47952335 від 19.09.2018 про повернення стягувачу виконавчого документа наказу № 908/1829/15-г від 18.05.2015;

- зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 чи або іншу посадову особу вказаного органу державної виконавчої служби усунути порушення (поновити порушене право заявника);

- скасувати постанову про повернення стягувачу виконавчого документа від 19.09.2018 у виконавчому провадженні 47952335.

В обґрунтування вимог скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" зазначило, що вимога державного виконавця Половнікова Р.С. щодо здійснення додаткового авансування витрат виконавчого провадження є протиправною виходячи з такого. На нерухоме майно боржника - Державного підприємства "Дослідне господарство "Соцземлеробство" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (частка держави у підприємстві боржника становить 100%) поширюються положення Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна". Згідно положень цього Закону мораторій не розповсюджується лише на рішення щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 01.01.2011, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. З огляду на наведене, кошти, отримані ДВС від примусової реалізації вказаного виконавцем нерухомого майна боржника не можуть бути спрямовані на погашення заборгованості перед ТОВ "Торгова Аграрна Компанія", що, на думку заявника скарги, виключає об'єктивну необхідність здійснення додаткового авансування товариством витрат виконавчого провадження на вказані цілі.

Заявник скарги зазначає, що Товариством про ці обставини повідомлено державного виконавця Половнікова Р.С., якому у відповідь на лист (вих. 12925-7-03.4 від 17.07.2018) щодо додаткового авансування надіслано відповідь від 30.07.2018, яка отримана адресатом 03.08.2018. Разом з тим, Товариство повідомило про готовність здійснення авансування витрат виконавчого провадження, що спрямовані на забезпечення виконання судового рішення, в тому числі на користь ТОВ "Торгова Аграрна Компанія".

За доводами скарги, дія мораторію не поширюється на ту частину майнових активів підприємства, що обліковуються як оборотні. Отже оборотні активи державних підприємств можуть бути примусово реалізовані для задоволення вимог кредиторів. Однак матеріали виконавчого провадження не містять об'єктивних даних про відсутність у боржника оборотних активів.

Посилаючись на приписи Закону України "Про виконавче провадження", заявник скарги зазначає, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого і рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Разом з тим, постанова про повернення виконавчого документа та матеріали виконавчого провадження не містять інформації щодо здійснення таких перевірок, зокрема на дату прийняття рішення про повернення виконавчого документу.

Також у матеріалах виконавчого провадження відсутня будь-яка інформація щодо результатів витребування від боржника декларації боржника юридичної особи, а також інформація щодо дебіторської заборгованості підприємства, балансу та фінансової звітності. Під час виконавчого провадження державним виконавцем не здійснено опечатування каси підприємства боржника, у якій також можуть знаходитись готівкові кошти, за рахунок яких можливо здійснювати задоволення вимог кредиторів. У постанові державного виконавця відсутня будь-яка інформація щодо здійснення державним виконавцем виїзду за місцезнаходженням підприємства боржника, обстеження земельної ділянки, що знаходиться у постійному користуванні боржника, на предмет наявності посівів с/г культур (товарних) та іншого майна; обстеження складів на предмет наявності готової продукції та іншого майна, на яке не розповсюджується дія мораторію.

Вказані обставини, на думку заявника скарги, доводять, що державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документу стягувачу прийнято передчасно.

Заявник скарги посилається і на Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", відповідно до положень якого, зокрема, у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Обґрунтовуючи скаргу, її заявник посилається і на те, що постанова про повернення виконавчого документу від 19.09.2018 фактично надіслана представнику стягувача листом без повідомлення про вручення та з порушенням передбачених законодавством строків, чим порушено права стягувача шляхом ускладнення можливості здійснити оскарження рішень, дій виконавця.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.10.2018 задоволено скаргу (вих. № 01/10/18-001 від 01.10.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" в частині визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, що полягають у порушенні строків надіслання стягувачу постанови про повернення виконавчого документу від 19.09.2018 у виконавчому провадженні ВП 47952335.

Відмовлено у частині задоволення скарги (вих. № 01/10/18-001 від 01.10.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" про визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, що полягають у порушенні способу надіслання стягувачу постанови про повернення виконавчого документу від 19.09.2018 у виконавчому провадженні ВП 47952335.

В іншій частині провадження у справі з розгляду скарги (вих. № 01/10/18-001 від 01.10.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" на неправомірні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 закрито.

Задовольняючи скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" (вих. № 01/10/18-001 від 01.10.2018) у частині визнання неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, що полягають у порушенні строків надіслання стягувачу постанов про повернення виконавчого документу від 19.09.2018 у виконавчому провадженні ВП 47952335, місцевий господарський суд виходив з положень частини першої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до яких копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документу стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Разом з тим, судом встановлено, що постанова від 19.09.2018 ВП № 47952335 направлена стягувачу рекомендованим поштовим відправленням не на наступний робочий день із дня її винесення, що не відповідає вимогам ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Відмовляючи у частині задоволення скарги (вих. № 01/10/18-001 від 01.10.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" про визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, що полягають у порушенні способу надіслання стягувачу постанови про повернення виконавчого документу від 19.09.2018 у виконавчому провадженні ВП 47952335, суд першої інстанції зазначив, що скарга у цій частині є необґрунтованою.

Стосовно інших вимог скарги суд зазначив, що виконавче провадження ВП 47952335 було приєднане до зведеного виконавчого провадження № 44561389. Усі дії, які вчинялися виконавцем щодо виконання наказу № 908/1829/15-г вчинялися державним виконавцем в рамках зведеного виконавчого провадження № 44561389. Зокрема, виносилися постанови від 12.07.2018 про опис та арешт майна (коштів) боржника, стосовно оцінки якого виконавець просив стягувачів здійснити додаткове авансування витрат виконавчого провадження.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, згідно наявної в матеріалах справи інформації, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 44561389 виконуються накази господарських судів, вимоги №№ ю-1-11у, видані Веселівським відділенням МОДПІ, судові накази, видані Веселівським районним судом Запорізької області, що свідчить про те, що у зведеному виконавчому провадженні проводиться примусове виконання виконавчих документів, виданих різними органами державної влади, що наділені різною компетенцією, відносно одного боржника. При цьому за зведеним виконавчим провадженням виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, який орган їх видав, або за правилами якої юрисдикції ухвалені відповідні судові рішення.

Пославшись на наявну в матеріалах справи копію постанови № 74/03/2018 від 10.08.2018 заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2, яким перевірялись матеріали зведеного виконавчого провадження № 44561389 стосовно боржника Державного підприємства "Дослідне господарство "Таврія" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України", суд зазначив, що у цій постанові вказано, що постановою від 30.03.2017 утворено виконавчу групу. Перше виконавче провадження № 47302457, яке входить до складу зведеного виконавчого провадження, відкрито 21.04.2015, останнє виконавче провадження № 56636780 приєднано 17.07.2018 до складу зведеного виконавчого провадження. Зазначено, що згідно матеріалів зведеного виконавчого провадження державним виконавцем вжито певних заходів примусового виконання та проведено перевірку майнового стану боржника.

Разом з тим, посилаючись, що господарським процесуальним законодавством не передбачено порядку розгляду скарг щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконання документів, виданих різними органами, та судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, а також враховуючи положення статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, ті обставини, що предметом оскарження Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" є дії та бездіяльність державного виконавця щодо виконання наказу у справі № 908/1829/15-г, який був приєднаний до зведеного виконавчого провадження, дії державного виконавця щодо виконання вказаного наказу здійснювались саме у рамках зведеного виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що скарга на неправомірні дії та бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 у справі № 908/1829/15-г не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, зазначивши, що розгляд скарги у частині визнання неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, що полягають у винесенні постанови у виконавчому провадженні ВП 47952335 від 19.09.2018 про повернення стягувачу виконавчого документа наказу № 908/1829/15-г від 18.05.2015; зобов'язання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 чи або іншої посадової особи виконавчого органу державної виконавчої служби усунути порушення (поновити порушене право заявника); скасування постанови про повернення стягувачу виконавчого документа від 19.09.2018 (у виконавчому провадженні 47952335) підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Розгляд скарги на дії державного виконавця, вчинені в межах зведеного виконавчого провадження, слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погодившись з прийнятою місцевим господарським судом ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" подало апеляційну скаргу, в якій просить:

- скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.10.2018 частково та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" на дії старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області;

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, що полягають у порушенні строків і способу надіслання стягувачу постанови про повернення виконавчого документу від 19.09.2018 у виконавчому провадженні ВП 47952335;

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, що полягають у винесенні постанови у виконавчому провадженні ВП 47952335 від 19.09.2018 про повернення стягувачу виконавчого документа - наказу №908/1829/15-г від 18.05.2015;

- зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 чи або іншу посадову особу вказаного органу державної виконавчої служби усунути порушення (поновити порушене право заявника);

- скасувати постанову про повернення стягувачу виконавчого документа від 19.09.2018 (у виконавчому провадженні 47952335).

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду скарги на дії ДВС судом першої інстанції неповно зясовано всі обставини, що мають значення для справи, та висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі Господарського суду Запорізької області від 18.10.2018 про наявність підстав для закриття провадження в частині неправомірності дій та бездіяльності старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, не відповідають обставинам справи, оскільки постанова про повернення виконавчого документу від 19.09.2018 у виконавчому провадженні ВП №47952335 винесена не у зведеному виконавчому провадженні. Апелянт зазначає, що перед постановою про повернення виконавчого документу старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Половніковим P.C. винесено постанову від 19.09.2018 року про виведення виконавчого провадження ВП №47952335 із зведеного виконавчого провадження ВП №44561389.

Крім того, апелянт зазначає, що судом не враховано обставини, викладені у змісті скарги, а саме те, що за своєю суттю постанова про повернення виконавчого документу від 19.09.2018 у виконавчому провадженні, є несправедливою по відношенню до стягувача, і протиправною. Апелянт посилається на положення Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" від 29.11.2001 № 2864-ІІІ, відповідно до якого встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 (двадцяти пяти) % (відсотків), а оскільки організаційно-правова форма підприємства боржника державне підприємство, яке відповідно до пункту 1.1. статуту засноване на основі державної власності та перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України, тобто частка держави у підприємстві Боржника становить 100 % (відсотків), відповідно дія встановленого Законом України № 2864-ІІІ мораторію (заборона примусової реалізації обєктів нерухомого майна) поширюється на нерухоме майно боржника - ДПДГ "Таврія" ОСОБА_3, то відповідно кошти, отримані ДВС від примусової реалізації вказаного нерухомого майна боржника не можуть бути спрямовані на погашення заборгованості перед ТОВ "Торгова Аграрна Компанія", що виключає обєктивну необхідність здійснення додаткового авансування товариством витрат виконавчого провадження на вказані цілі. Згідно положень Закону України № 2864-ІІІ мораторій не розповсюджується лише на рішення щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у звязку з трудовими відносинами, та рішень щодо зобовязань боржника з перерахування фондам загальнообовязкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 01.01.2011 та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Відповідно, кошти, отримані ДВС від примусової реалізації вказаного нерухомого майна боржника не можуть бути спрямовані на погашення заборгованості перед ТОВ "Торгова Аграрна Компанія", що виключає об'єктивну необхідність здійснення додаткового авансування товариством витрат виконавчого провадження на вказані цілі.

Апелянт зазначає, що виконавчий документ про стягнення 1,02 млн. грн. перебував на виконанні з 25.06.2015 по 19.09.2018, тобто всього лише 3 роки і 3 місяці, протягом яких на його виконання надійшло лише 66 721,42 грн., із яких понад 50 тис. сплачено боржником напряму на рахунок стягувача для уникнення відкриття провадження у справі про банкрутство за цим наказом. Не виконавши у виконавчому провадженні всіх передбачених законом заходів щодо звернення стягнення на оборотні активи боржника (державного підприємства), державним виконавцем накладено арешт на нерухоме майно, на яке розповсюджується мораторій на примусову реалізацію згідно Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" від 29.11.2001 №2864-ІІІ, при цьому вимагаючи від стягувача додаткового авансування витрат у сумі 177 000,00 грн. Тобто, маючи невиконане грошове зобовязання з 2015 року, оплативши судовий збір за подання позову, на завершальній стадії судового провадження стягувач не лише не отримує коштів на виконання судового рішення, а на стадії примусового виконання судового рішення стикається з ситуацією повернення виконавчого документа у звязку з відмовою здійснити фінансування, заборонене законом №2864-ІІІ, а тому сумнівної операції по примусовій реалізації нерухомого майна державного підприємства. Такі рішення органу ДВС, на думку апелянта, неможливо вважати ні справедливими, ні правомірними. Вказані протиправні дії та бездіяльність органу державної виконавчої служби затягують виконання рішення суду, яке набрало законної сили, і порушують гарантоване національним та міжнародним законодавством право стягувача на мирне володіння своїм майном. Крім того, апелянт посилається, що відповідно до змісту резолютивної частини рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.10.2018 у справі № 0840/3011/18 постанова про опис та арешт майна коштів боржника від 12.07.2018 по зведеному виконавчому провадженню №44561389 винесені старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Половніковим P.C., (якими було арештовано будівлі і споруди боржника ДПДГ "Таврія" ОСОБА_3 та у звязку з необхідністю проведення оцінки яких вимагалось здійснити додаткове авансування витрат, відмова у здійсненні якого слугувала підставою для повернення виконавчого документу) - визнано протиправними та скасовано. Навіть у разі встановлення відсутності у боржника майна, за рахунок якого можливо забезпечити стягнення, державний виконавець не повинен повертати виконавчий документ, а на виконання положень ч.3 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" керівник відповідного органу державної виконавчої служби мав би подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомити в установленому порядку стягувача.

09.01.2019 від відповідача надійшло клопотання, яким останній просить скасувати оскаржувану ухвалу суду, що стосується оскарження дій державного виконавця, та винести ухвалу про закриття апеляційного провадження. Клопотання мотивоване тим, що в ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. За приписами статті 30 цього ж Закону виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним або приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження. Відповідач зазначає, що при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикцій, у яких вказані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів. Для виведення виконавчого провадження вимагається наявність підстав для завершення виконавчого провадження, а таким правом наділений лише виконавець, який ухвалює відповідну постанову. Крім того, відповідач зазначає, що цим законом не передбачено порядку розгляду скарг щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій. За зведеним виконавчим провадженням виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якої юрисдикції і якими судами вони ухвалені. Відповідач посилається також на ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу ДВС, приватного виконавця. Згідно з положеннями частини першої цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У частині пятій цієї ж статті передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист. Тобто, відповідач зазначає, що ч.5 ст. 287 КАС України передбачає загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об'єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції. Відповідач вважає, що оскільки чинним законодавством не врегульовано порядку оскарження судових рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, у такому випадку застосовується частина перша статті 287 КАС України і вказані справи слід розглядати за правилами адміністративного судочинства. Відповідач зазначає, що аналогічний правовий висновок викладений в постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц, а також у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 906/530/17.

15.01.2019 від позивача надійшли заперечення проти клопотання відповідача про закриття провадження у справі. Позивач зазначає, що судова практика, на яку посилається відповідач, стосується зовсім інших обставин, коли оскаржувались дії ДВС, вчинені в межах зведеного виконавчого провадження, тому суд обґрунтовано прийшов до висновку, що скарги на такі дії слід розглядати за правилами адміністративного судочинства. Натомість, як стверджує позивач, обставини справи 908/1829/15-г суттєво відрізняються від обставин у справах, наведених відповідачем, оскільки дії ДВС, а саме постанова про повернення виконавчого документу від 19.09.2018 у виконавчому провадженні № 47952335 була винесена органом ДВС вже після виведення із зведеного виконавчого провадження BП № 44561389. Тому скарги на такі дії слід розглядати за правилами господарського судочинства та в порядку передбаченому Розділом VI ст. 339. 340 ГПК України, яким визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Крім того, позивач посилається на положення пункту 5. 9. 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 за № 489/20802), якими визначено, що основною інформаційною базою про здійснення виконавчого провадження є автоматизована система виконавчого провадження (далі - автоматизована система). За наявності підстав для повернення виконавчого документа виконавчий документ виводиться із зведеного виконавчого провадження за постановою виконавця про виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження. Тобто первинним є виведення виконавчого провадження, а вторинним - повернення виконавчого документу. Крім того, позивач посилається на Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, яким визначено, що Система АСВП забезпечує автоматизацію технологічних процесів обробки інформації в органах державної виконавчої служби, у приватного виконавця, а саме: реєстрацію виконавчих дій та виготовлення документів виконавчого провадження; надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження; централізоване зберігання документів виконавчого провадження в електронному вигляді. Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

За результатами пошуку в системі АСВП інформації стосовно виконавчого провадження №47952335 (ідентифікатор для доступу 2Д15В26692В7) вбачається, що винесена постанова про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження від 19.09.2018 (зареєстрована під порядковим номером 6), а потім постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.09.2018 (зареєстрована під порядковим номером 7). За таких обставин позивач вважає, що скарга на дії ДВС обґрунтовано подана до Господарського суду Запорізької області.

29.01.2019 до початку судового засідання у справі від відповідача надійшли додаткові пояснення до клопотання про закриття провадження у справі у звязку з порушенням предметної юрисдикції, в яких останній зазначив, що на момент винесення постанови від 19.09.2018 на виконанні у ВПВР перебувало зведене виконавче провадження за № 44561389 у кількості 34 проваджень. Постановою від 12.04.2016 накладено арешт на земельні ділянки боржника, майбутній врожай та майнові права на зазначених земельних ділянках. Постановою від 31.03.2017 накладено арешт на кошти, що перебувають у касах та інших сховищах боржника або надходять до неї у межах суми заборгованості за зведеним виконавчим провадженням. Постановою від 06.06.2016 оголошено в розшук транспортні засоби боржника. Стосовно відсутності у матеріалах виконавчого провадження даних про відсутність у боржника оборотних активів, то, як вважає відповідач, це є припущенням стягувача. За твердженням відповідача, протягом перебування зведеного виконавчого провадження на виконанні, виконавцем неодноразово здійснювався вихід за юридичною адресою боржника з метою виявлення та проведення опису та арешту майна боржника. 12.07.2018 складено акт про відсутність рухомого майна, на яке можливо звернути стягнення. 12.07.2018 описано та арештовано майно, належне боржнику. Відповідач посилається на обставини, що зумовили звернення державного виконавця до стягувачів з вимогою щодо здійснення додаткового авансування витрат у виконавчому провадженні, а саме повідомленням суб'єктом оціночної діяльності про загальну вартість робіт з проведення оцінки описаного та арештованого майна боржника. При цьому державний виконавець попередив стягувача щодо наслідків нездійснення авансування. Відповідач зазначає, що на момент проведення опису та арешту нерухомого майна боржника на виконанні у відділі перебували виконавчі документи щодо стягнення з боржника на користь держави заборгованості з виплати єдиного соціального внеску на загальну суму 2937394, 83 грн. За наведеного відповідач вважає, що дії виконавця щодо опису та арешту нерухомого майна та подальше звернення стягнення здійснені з дотриманням чинного законодавства та встановленого мораторію.

Також, відповідач, посилаючись на ряд правових норм Цивільного процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України в редакціях від 03.10.2017, Закону України "Про виконавче провадження", Інструкції з організації примусового виконання рішень, Кодексу адміністративного судочинства України, вважає, що дана скарга у справі підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Окрім цього, на думку відповідача, зі змісту постанови про повернення виконавчого документу стягувачу вбачається, що повернення виконавчого документу відбулося саме зі зведеного виконавчого провадження, що також є підставою для розгляду скарги у справі за правилами адміністративного судочинства.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.10.2018 у справі №908/1829/15-г; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 17.01.2019 о 15:45.

У судовому засіданні 17.01.2019 оголошено перерву в судове засідання на 29.01.2019 о 10:30 год.

У судовому засіданні 29.01.2019 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, заслухавши виступи представників позивача та відповідача у судових дебатах, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а провадження у справі щодо розгляду скарги слід закрити, виходячи з наступного.

23.03.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Державного підприємства "Дослідне господарство "Соцземлеробство" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" про стягнення з цього Державного підприємства на свою користь заборгованості за договором поставки насіння № ПН-13/09/11-03 від 13.09.2011 у загальній сумі 1 002 156, 87 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 28.04.2015 у справі № 908/1829/15-г позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" задоволено; стягнено з Державного підприємства "Дослідне господарство "Соцземлеробство" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" 1 002 156 грн., 87 коп. основного боргу, 20 043, 14 грн. судового збору.

18.05.2015 Господарським судом Запорізької області на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 28.04.2015 у справі № 908/1829/15-г видано наказ про примусове виконання судового рішення.

25.06.2015 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Веселівського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_5 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання наказу № 908/1829/15-г, виданого Господарським судом Запорізької області 18.05.2015, про стягнення з Державного підприємства "Дослідне господарство "Соцземлеробство" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" 1 002 156 грн., 87 коп. основного боргу, 20 043, 14 грн. судового збору.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Веселівського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_5 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Запорізької області № 908/1829/15-г, виданого 18.05.2015 (ВП № 47952335), від 03.07.2015 враховуючи ті обставини, що у відділі перебуває зведене виконавче провадження у відношенні боржника - Державного підприємства "Дослідне господарство "Соцземлеробство" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України", приєднано виконавче провадження № 47952335 з примусового виконання наказу № 908/1829/15-г, виданого Господарським судом Запорізької області 18.05.2015, до зведеного виконавчого провадження № 44561389, яке веде Відділ державної виконавчої служби Веселівського районного управління юстиції Запорізької області.

Постановою заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 15.07.2015 про передачу матеріалів виконавчого провадження, постановлено передати матеріали зведеного виконавчого провадження відділу ДВС Веселівського РУЮ у відношенні боржника Державного підприємства "Дослідне господарство "Соцземлеробство" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" на виконання до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області, до складу якого входить 47 виконавчих проваджень на загальну суму стягнення 2 738 726, 10 грн., в тому числі виконавче провадження, відкрите за наказом Господарського суду Запорізької області № 908/1829/15-г від 18.05.2015 про стягнення коштів на користь ТОВ "Аграрна Компанія" (ВП № 47952335) (а.с. 97-103 т.2).

На виконання зазначеної вище постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 21.07.2015 прийнято постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження № 47952335 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області № 908/1829/15-г, виданого 18.05.2015 про стягнення з Державного підприємства "Дослідне господарство "Соцземлеробство" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" 1 002156, 87 грн. основного боргу, 20043, 14 грн. судового збору.

Доказів того, що виконавче провадження № 47952335, щодо якого старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 21.07.2015 прийнято постанову про прийняття до виконання зазначеного виконавчого провадження, на дату винесення цієї постанови було виведене зі зведеного виконавчого провадження № 44561389 матеріали справи не містять.

19.09.2018 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Запорізької області № 908/1829/15-г, виданого 18.05.2015 щодо боржника Державного підприємства "Дослідне господарство "Соцземлеробство" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (ВП № 47952335) прийнято постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження. Підстава прийняття постанови: повернення виконавчого документа стягувачу.

В цю ж дату, тобто 19.09.2018, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Запорізької області № 908/1829/15-г, виданого 18.05.2015 щодо боржника Державного підприємства "Дослідне господарство "Соцземлеробство" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (ВП № 47952335) прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія".

Прийняття постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, як зазначено безпосередньо в постанові, ґрунтується на тих обставинах, що державним виконавцем в ході проведення виконавчих дій 12.07.2018 постановою про опис та арешт майна боржника проведено опис та арешт нерухомого майна боржника, а саме: нежитлова будівля "Магазин" (Веселівський район, сщ Таврія вул. Леніна, 3а); Адміністративна будівля контори (Веселівський район, сщ Таврія вул. Леніна, 6); нежиле приміщення "Ідальня" (Веселівський район, сщ Таврія, вул. Леніна, 10); гуртожиток (Веселівський район, сщ Таврія, вул. Леніна, 2а); Торгівельний центр (Веселівський район, сщ Таврія, вул. Леніна, 3); Склад гаражні бокси (Веселівський район, сщ Таврія, вул. Леніна, 2); Гаражні бокси для легкового транспорту (Веселівський район, сщ Таврія, вул. Леніна, 2б); Майновий комплекс будівель та споруд для вирощування свиней (Веселівський район, сщ Таврія, вул. Степова, 1); Майновий комплекс будівель та споруд механічної майстерні (Веселівський район, сщ Таврія, вул. Степова, 13); Майновий комплекс будівель та споруд для ВРХ (Веселівський район, сщ Таврія, вул. Степова, 3); Склад для зберігання цементу (Веселівський район, сщ Таврія, вул. Степова, 7); Майновий комплекс будівель та споруд механізованого току (Веселівський район, сщ Таврія, вул. Степова, 11); Гаражні бокси для вантажного транспорту (Веселівський район, сщ Таврія, вул. Степова, 15); Майновий комплекс будівель та споруд для зберігання паливно-мастильних матеріалів (Веселівський район, сщ Таврія, вул. Степова, 9); Будівельна бригада ( Веселівський район, сщ Таврія, вул. Степова, 5); Нежитлова будівля "Магазин" (Веселівський район, сщ Таврія, вул. Перштравнева,1); Житловий будинок (Веселівський район, сщ Таврія, вул. Степова, 2а).

16.07.2018 листом від цієї ж дати виконавець звернувся до суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_6 щодо надання інформації відносно вартості проведення оцінки вищезазначеного майна.

У відповідності до наданої суб'єктом оціночної діяльності суб'єктом господарювання ФОП ОСОБА_6 відповіді загальна вартість робіт з проведення оцінки описаного та арештованого майна склала 177 000, 00 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 43 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо витрати на залучення до проведення виконавчих дій суб'єктів господарювання на платній основі, виготовлення технічної документації на майно, здійснення витрат на валютно обмінні фінансові операції та інших витрат, пов'язаних із перерахуванням коштів, перевищують суму сплаченого авансового внеску, стягувач зобов'язаний додатково здійснити авансування таких витрат.

Листом від 17.07.2018 за № 12925-7-03.4 виконавець звернувся до стягувачів щодо здійснення додаткового авансування витрат виконавчого провадження, роз'яснивши при цьому положення ч. 4 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Проте, станом на 19.09.2018 додаткове авансування на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби не надходило.

Наведене вище і стало підставою для постановлення державним виконавцем постанови від 19.09.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до частини першої статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов'язок державного виконавця з вжиття всіх можливих заходів (у тому числі примусового характеру) щодо своєчасного і повного виконання рішення випливає зі змісту Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та Закону України "Про виконавче провадження".

Як вбачається зі Статуту Державного підприємства "Дослідне господарство "Таврія" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України", зазначене підприємство є державним підприємством, заснованим на основі державної власності, перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України. Підприємство є правонаступником Державного підприємства "Дослідне господарство "Соцземлеробство" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України.

Саттею 1 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків (далі - підприємства), до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (стаття 2 Закону).

Частиною першою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (частина друга статті 4 Закону).

Разом з тим, частиною третьою статті 4 вказаного Закону передбачено, що в разі встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, передбачених п.п. 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

Підстави повернення виконавчого документа стягувачу наведені у статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Так відповідно до пункту 4 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Також за висновком суду першої інстанції, наведеним у постановленій ним ухвалі, що оскаржується, матеріалами справи доведено обставини про порушення державним виконавцем строку надсилання стягувачу постанови про повернення виконавчого документа від 19.09.2018 ВП №47952335, що зумовило задоволення судом скарги у відповідній частині.

Місцевим господарським судом відмовлено в задоволенні скарги позивача щодо визнання неправомірними дій виконавця, що полягають у порушенні способу надіслання стягувачу постанови про повернення виконавчого документу від 19.09.2018 у виконавчому провадженні ВП 47952335 з підстав необґрунтованості скарги у зазначеній частині.

В решті вимог скарги провадження у справі з розгляду скарги закрито з тих підстав, що скарга у частині таких вимог не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, скаргу слід розглядати за правилами адміністративного судочинства. Ухвала в цій частині мотивована тим, що предметом оскарження є дії та бездіяльність державного виконавця щодо виконання наказу у справі, який був приєднаний до зведеного виконавчого провадження.

За статтею 340 Господарського процесуального кодексу України скарга на дії або бездіяльність державної виконавчої служби подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як встановлено вище, суд першої інстанції розглянув по суті скаргу позивача про порушення державним виконавцем строку надсилання стягувачу постанови про повернення виконавчого документа від 19.09.2018 ВП №47952335 та щодо визнання неправомірними дій виконавця, що полягають у порушенні способу надіслання стягувачу постанови про повернення виконавчого документу від 19.09.2018 у виконавчому провадженні ВП 47952335.

Однак колегія суддів не погоджується з наявністю підстав для розгляду зазначених вище вимог скарги у порядку господарського судочинства та, відповідно, з прийнятими у цій частині рішеннями суду, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до частини четвертої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Право на звернення зі скаргою і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов'язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами Господарського процесуального кодексу України, та його примусовим виконанням. Відповідні положення вміщено у розділі VI цього Кодексу "Судовий контроль за виконанням судових рішень". Крім того, частиною третьою стаття 129-1 Конституції України передбачено, що контроль за виконанням судового рішення покладено на суд.

Згідно зі статтею 339 Господарського процесуального кодексу України сторонам виконавчого провадження надано право звернутися до суду зі скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів державної виконавчої служби також передбачено частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII.

Згідно із цими нормами рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до приписів статті 30 цього ж Закону виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Отже, при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикцій, у яких указані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів. Для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження вимагається наявність підстав для завершення виконавчого провадження, а таким правом наділений лише виконавець, який ухвалює відповідну постанову.

Постановою Державного виконавця від 19.09.2018 ВП № 47952335 це виконавче провадження виведено із зведеного виконавчого провадження, однак ця постанова винесена за відсутності підстав для завершення виконавчого провадження, визначених ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Водночас цим законом не передбачено порядку розгляду скарг щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Як було зазначено вище та вбачається з матеріалів справи, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 винесено постанову від 21.07.2015 про прийняття до виконання виконавчого провадження №47952335 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області №908/1829/15-г від 18.05.2015 та постанову від 03.07.2015 про приєднання виконавчого провадження №47952335 до зведеного виконавчого провадження, в межах якого здійснюється виконання низки виконавчих документів, які видані як судами господарської так і цивільної юрисдикції, зокрема, Веселівським районним судом Запорізької області, а також Веселівським відділенням Мелітопольської ОДПІ.

А отже, зведене виконавче провадження №47952335 об'єднує виконавчі провадження з виконання судових рішень, ухвалених за правилами різних юрисдикцій.

У зведеному виконавчому провадженні виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якої юрисдикції і якими судами вони ухвалені.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця при виконанні зведеного виконавчого провадження не визначено.

У статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Згідно з положеннями частини першої цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У частині п'ятій цієї ж статті передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Тобто частина п'ята статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об'єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.

Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, у такому випадку застосовується частина перша статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України і вказані справи слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладений ОСОБА_4 Палатою Верховного Суду у постановах від 14.03.2018 у справі № 660/612/16-ц та від 17.10.2018 у справі №927/395/13.

Отже, оскарження діяльності державної виконавчої служби під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки позивач просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження ВП №47952335, яке одночасно було виведено з підстав повернення означеного виконавчого документа із зведеного виконавчого провадження з виконання рішень суду, ухвалених за правилами різних юрисдикцій, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для прийняття скарги до розгляду.

Зясувавши в процесі розгляду справи вище зазначені обставини щодо наявності зведеного виконавчого провадження, в якому виконуються як рішення господарських судів, так і судів цивільної юрисдикції, суд першої інстанції повинен був врахувати правові висновки, викладені ОСОБА_4 Палатою Верховного Суду у постановах від 14.03.2018 у справі №660/612/16-ц та від 17.10.2018 у справі №927/395/13, закрити провадження із розгляду скарги на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України - скарга не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства та роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Крім того, за наявності зведеного виконавчого провадження щодо одного і того ж боржника вилучення окремих виконавчих документів і розгляд їх окремо від зведеного виконавчого провадження призводить до порушення єдності зведеного виконавчого провадження, тоді як такі дії можливі лише за наявності підстав для завершення виконавчого провадження. Разом з тим, відповідно до матеріалів справи у спірних відносинах підстави для завершення виконавчого провадження були відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм процесуального права, суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для розгляду скарги позивача на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, які вчинялись в межах зведеного виконавчого провадження по суті.

Відповідно до частин першої і другої статті 278 Господарського процесуального кодексу України оскаржена ухвала першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у цій справі з розгляду скарги позивача на дії державного виконавця підлягає закриттю.

З огляду на наведене вище, колегія суддів відхиляє доводи позивача у справі, наведені в обґрунтування вимог апеляційної скарги.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 231, статтями 269, 275, 278, 282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.10.2018 у справі № 908/1829/15-г залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.10.2018 у справі №908/1829/15-г скасувати.

Провадження у справі № 908/1829/15-г щодо розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.10.2018 закрити.

Судові витрати за подання апеляційної скарги віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.02.2019

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Суддя А.Є. Чередко