Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1109/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Назарчук І. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Партс"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Т. Р. І. ОСОБА_2."

про стягнення заборгованості у розмірі 16 822, 86 гривень,

за участю:

від відповідача: ОСОБА_3,

від позивача представник в судове засідання не з'явився,

У С Т А Н О В И В:

1. Представник позивача належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи. Однак, не скористався передбаченим законом правом на участь повноважного представника у судовому засіданні. Про причини неявки суд не повідомив.

2. Представник відповідача у судове засідання з'явився. Перед початком судового засідання через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання обґрунтоване тим, що представник вступив у справу тільки 31.01.2019 і не мав можливості в повному обсязі підготуватися до її розгляду. Суд відмовив у задоволенні клопотання, мотиви суду наведені у мотивувальній частині цього рішення.

2. Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Рішення у даній справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки поданих доказів.

4. У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

5. За результатами розгляду справи суд бере до уваги таке.

ОСОБА_4 СПОРУ

6. Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Партс" (далі - ТОВ "ОСОБА_1 Партс") звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Т. Р. І. ОСОБА_2." про стягнення заборгованості у розмірі 16 822, 86 гривень.

ІІ. ВИРІШЕННЯ ПРОЦЕСУАЛЬНИХ ПИТАНЬ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

7. 22.12.2018, за наслідком автоматизованого розподілу справи № 909/1109/18, суд відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначив на 11.01.2019.

8. 11.01.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

9. 11.01.2019 розгляд справи по суті було відкладено на 01.02.2019.

10. 21.01.2019 до суду від позивача надійшло заперечення на відзив відповідача.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ СТОРІН

11. Позиція позивача. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки від 29.02.2016 № 6457-09/2016 в частині оплати поставленого товару. Матеріально-правовою підставою позову визначені статті 526, 625, 692 Цивільного кодексу України.

12. Позиція відповідача. Щодо задоволення позову заперечив, вказавши на невідповідність поставленого товару тому, що було замовлено.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13. 29.02.2016 між ТОВ "ОСОБА_1 Партс" (постачальник) та ТОВ "Т. Р. І. ОСОБА_2." (покупець) укладено договір поставки № 6457-09/2016 на таких умовах:

- постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти покупцю визначені цим договором запчастини та експлуатаційні матеріали (далі - товар), а також виконувати шиномонтажні послуги. Покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, приймати товар та оплачувати його (п. 1.1. договору);

- номенклатура, найменування, одиниця виміру, походження товару, загальні кількість, ціна за одиницю товару, що підлягає поставці за цим договором, термін та умови поставки визначаються у рахунках - фактурах та товарних накладних, або інших передбачених чинним законодавством документах на товар, які є невід'ємною частиною договору та остаточно узгоджується сторонами на кожну окрему партію товару (п. 1.2. договору);

- загальна сума договору складає суму ціни товару, вказану в видаткових накладних протягом дії договору (п. 1.3. договору);

- погодження сторонами кількості, номенклатури, асортименту та ціни товару відбувається за їх взаємною згодою шляхом переговорів та фіксується у рахунках на оплату або в накладних про відвантажування, що являються невід'ємними складовими даного договору, без складання специфікацій. Покупець, підписуючи документ про відвантаження (накладна, товарно-транспортна накладна), виявляє згоду на прийняття товару відповідно до попередньої домовленості із постачальником та позбавляється права заявляти претензії щодо невідповідності поставленого товару за кількістю, номенклатурою, асортиментом, ціною попередній домовленості із постачальником. Уповноважуючи певну особу на прийняття товару від постачальника покупець автоматично уповноважує таку особу підписувати відповідні товарно-супровідні документи на товар (п. 2.1. договору);

- товар за домовленістю сторін продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу. У разі продажу товару на умовах відстрочення платежу, термін відстрочення платежу зазначається у накладній. У разі відстрочення платежу товар має бути сплачений не пізніше останнього дня відтермінування включно (п. 2.3. договору);

- ціна товару вважаються остаточно визначеними сторонами в видатковій накладній на момент постачання (передавання) партії товару (п. 2.4. договору);

- поставка товару здійснюється за погодженням сторін на умовах: EXW - склад постачальника. Товар переходить у власність покупця з моменту передачі товару покупцю на складі постачальника. FCA Франко-Перевізник (п. 2.5. договору);

- оплата згідно договору здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальнику. При здійсненні оплати покупець вказує наступні реквізити: номер та дату підписання договору, по якому відбувається поставка продукції з посиланням на виставлений постачальником рахунок-фактуру (п. 3.1. договору);

- договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 (п. 8.2. договору);

- якщо протягом одного місяця до закінчення терміну дії даного договору жодна із сторін не заявить про намір змінити його умови або припинити його дію, договір вважається продовженим на 1 календарний рік і так рік за роком (п. 8.4. договору).

14. На виконання умов вказаного договору позивач поставив відповідачу товар на суму 15 777, 24 гривень, що підтверджується видатковою накладною від 18.10.2018 № SI та товаро-транспортною накладною від 18.10.2018 № SHP (а. с. 19 -20).

15. 18.10.2018 позивачем виставлено рахунок на оплату товару на суму 15 777, 24 гривень (а. с. 18).

16. Між сторонами по справі було підписано акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до якого відповідач визнав наявність заборгованості перед позивачем в сумі 15 777, 24 гривень (а. с. 24).

17. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про сплату спірної заборгованості (а. с. 21 - 22, 25 - 26), однак останні залишені відповідачем без виконання.

18. Вказані обставини стали підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

19. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність/присутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

20. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

21. Суд звертає увагу відповідача на те, що останній не обмежений на представлення своїх інтересів одним представником, а директор ТОВ "Т. Р. І. ОСОБА_2." не позбавлений права на особисту участь в засіданнях суду. Явка у судове засідання представників сторін обов'язковою судом не визнавалась.

22. Враховуючи час, наданий сторонам для підготовки до судових засідань в даній справі та для подання відповідних заяв по суті спору, з огляду на малозначність справи та її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та вирішив здійснити її розгляд за наявними матеріалами.

Щодо суті спору.

Норми права, що підлягають застосуванню.

23. Спірні правовідносини виникли між позивачем - продавцем та відповідачем - покупцем на підставі договору поставки, до яких відповідно до частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України застосовуються загальні положення про купівлю - продаж.

24. З аналізу норм статей 526, 530, 610, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України вбачається, що на підставі договору поставки у покупця виникає обов'язок оплатити продавцеві повну ціну переданого товару у строк (термін), зокрема, встановлений договором, якому відповідає право продавця вимагати таку оплату.

25. В силу положень статті 692 Цивільного кодексу України, обов'язок покупця з оплати товару виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі - продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

26. Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

27. Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

28. Предметом позову у даній справі є вимога про стягнення коштів у сумі 16 822, 86 гривень за договором поставки від 29.02.2016 № 6457-09/2016, яка складається з основного боргу, пені, інфляційних збитків та 12 % річних.

29. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що заборгованість відповідача перед позивачем за вказаним договором складає 15 777, 24 гривень. Зокрема, даний факт підтверджується видатковою накладною від 18.10.2018 № SI та товаро-транспортною накладною від 18.10.2018 № SHP, які підписані сторонами без жодних зауважень та скріплені їх печатками. Більше того, відповідачем на спірну суму було підписано акт звірки розрахунків.

30. Строк оплати поставленого товару відповідно до пункту 2.3. договору сторонами визначено у видатковій накладній - до 01.11.2018. А відтак, суд встановив, що строк оплати товару настав. Доказів виконання зобов'язань за спірним договором відповідач суду не надав.

31. При цьому суд критично оцінює твердження відповідача щодо невідповідності поставленого товару тому, що було замовлено з огляду на приписи пункту 2.1. договору, в силу положень якого, як уже зазначалося вище, покупець, підписуючи документ про відвантаження (накладна, товарно-транспортна накладна), виявляє згоду на прийняття товару відповідно до попередньої домовленості із постачальником та позбавляється права заявляти претензії щодо невідповідності поставленого товару за кількістю, номенклатурою, асортиментом, ціною попередній домовленості із постачальником; уповноважуючи певну особу на прийняття товару від постачальника покупець автоматично уповноважує таку особу підписувати відповідні товарно-супровідні документи на товар. Підтвердження пред'явлення претензій до товару станом на дату його прийняття та підписання документів про відвантаження відповідач суду не надав. А тому, вимоги позивача в частині стягнення 15 777, 24 гривень основного боргу є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення пені.

32. Позивач, посилаючись на пункти 5.2. договору, просить стягнути пеню в розмірі 606, 88 гривень, нараховану за період з 04.11.2018 по 12.12.2018.

33. Так, в пункті 5.2. договору сторони передбачили, що у разі прострочення платежу більше 3-х календарних днів, покупець сплачує пеню у розмірі 0, 5 % від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

34. Відповідно до частини 2 статті 343 Господарського кодексу України та статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

35. З огляду на те, що останнім днем оплати є 01.11.2018 + 3 календарні дні - з 05.11.2018 у позивача виникло право на нарахування пені, а не з 04.11.2018 як ним визначено.

36. Суд, здійснивши свій перерахунок пені, встановив, що до стягнення підлягає 591, 32 гривень пені, в частині стягнення 15, 56 гривень слід відмовити.

Щодо нарахування інфляційних втрат

37. Позивач просить суд стягнути 15 998, 12 гривень інфляційних втрат за листопад 2018, які нараховані на суму боргу.

38. Приписами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

39. Нарахування інфляційних втрат, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, сторони також передбачили в пункті 5.3. договору.

40. Суд перевірив правильність їх нарахування та дійшов висновку, що розрахунок позивача є арифметично вірними, а вимоги про їх стягнення обґрунтованими.

Щодо нарахування 12 % річних.

41. Позивач, посилаючись на пункт 5.3. договору, просить суд стягнути з відповідача 217, 86 гривень штрафу у розмірі 12 % річних від простроченої суми за період з 01.11.2018 по 12.12.2018.

42. Так, у пункті 5.3. договору сторонами передбачено, що на підставі статті 625 Цивільного кодексу України у разі прострочення виконання грошового зобов'язання боржник, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штраф у розмірі 12 % річних від простроченої суми.

43. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

44. Особливості застосування штрафу полягають у тому, що штраф обчислюється тільки у відсотках і тільки від суми порушеного зобов'язання та являє собою грошову суму, яка одноразово виплачується порушником зобов'язання.

45. У даній справі розмір договірної штрафної санкції обраховано у відсотковому розмірі за кожну добу прострочення, що суперечить правовій природі такого виду неустойки.

46. Разом із тим, для договірної практики та практики правозастосування сама лише назва тієї чи іншої санкції, вжита в тексті договору, практичного значення не має. А тому, суд дійшов висновку, що у п. 5.3. договору сторони передбачили відповідальність покупця перед постачальником за прострочення виконання грошового зобов'язання не у вигляді штрафу, а у вигляді процентів річних, нарахування яких здійснюється на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, про що також зазначено у змісті вказаного пункту договору.

47. Беручи до уваги право сторони визначити інший, ніж передбачений ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, розмір процентів річних від простроченої суми грошового зобов'язання, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 217, 86 гривень 12 % штрафу, відповідно до п. 5.3. договору, є фактично вимогою про стягнення 12 % річних.

48. Здійснивши перерахунок 12 % річних суд встановив, що до стягнення підлягає 212, 67 гривень (останній день оплати товару 01.11.2018, а відтак з 02.11.2018 у позивача виникло право на нарахування 12 % річних; період за який здійснювалось нарахування: з 02.11.2018 по 12.12.2018 (дата, яку визначив позивач).

Висновок суду за результатами розгляду справи.

49. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути 15 777, 24 гривень основного боргу, 591, 32 гривень пені, 220, 88 гривень інфляційних втрат, 212, 67 гривень 12 % річних. В частині стягнення 15, 56 гривень пені та 5, 19 гривень 12 % річних слід відмовити.

Судові витрати

50. Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

51. Враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір у розмірі 1 759, 83 гривень суд покладає на відповідача. Судовий збір у розмірі 2, 17 гривень залишає за позивачем.

Керуючись статтями 73, 86, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Партс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Т. Р. І. ОСОБА_2." про стягнення заборгованості у розмірі 16 822, 86 гривень - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Т. Р. І. ОСОБА_2." (вул. Ботанічна, 37, м. Івано-Франківськ, 76011; ідентифікаційний код: 37581770) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Партс" (вул. Закревського, 16, Деснянський район, м. Київ, 02222; ідентифікаційний код: 37141112) 16 802, 11 (шістнадцять тисяч вісімсот дві гривні одинадцять копійок) гривень боргу, з яких: 15 777, 24 гривень - основний борг, 591, 32 гривень - пеня, 220, 88 гривень - інфляційних втрат, 212, 67 гривень - 12 % річних та 1 759, 83 (одну тисячу сімсот п'ятдесят дев'ять гривень вісімдесят три копійки) гривень судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Т. Р. І. ОСОБА_2." 15, 56 гривень пені та 5, 19 гривень 12 % річних - відмовити.

5. Судовий збір у розмірі 2, 17 гривень залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.02.2019.

Суддя В. В. Михайлишин