ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2019м. ДніпроСправа № 904/5400/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Клевець К.В., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Голенко Станіслава Миколайовича, м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про захист порушеного права Кредитора, шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором R305653/3135/370515 від 24.10.2017 року у сумі 113 439,16 грн.

Представники:

Від позивача Графченко І.А. - представник за довіреністю № 582/15-Н від 04.11.2015

Від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Голенко Станіслава Миколайовича про захист порушеного права Кредитора, шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором № R305653/3135/370515 від 24.10.2017 року у сумі 113 439,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Кредитного договору № R305653/3135/370515 від 24.10.2017 в частині повернення грошових коштів.

Ухвалою від 03.12.2018 позовну заяву залишено без руху та зобов'язано Позивача протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати докази відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

02.01.2019 Позивач надав до суду клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 08.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 28.01.2019.

Ухвалою від 28.01.2019 відкладено судове засідання на 05.02.2019.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Ухвали суду, які направлялися за адресою місцезнаходження відповідача згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також за адресою керівника відповідача, повернулися до суду з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання".

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За загальними вимогами п. 91 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2009 № 270 (далі Правила), поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв'язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об'єкті поштового зв'язку. Рекомендовані поштові відправлення підлягають доставки до дому (п. 92. Правил). Вручення рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка" в об'єкті поштового зв'язку не передбачено (п. 102 Правил).

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин, рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення (п. 116 Правил).

Здійснення зберігання рекомендованих листів із позначкою "Судова повістка", які не вручені під час доставки до дому із причин відсутності адресата, Правилами не передбачено, а отже, повернення такого повідомлення із зазначенням причини невручення "закінчення встановленого строку зберігання", суперечить вимогам Правил, та фактично відповідає причині повернення "у зв'язку з відсутністю адресата".

Аналізуючи зазначені вище положення Правил надання послуг поштового зв'язку, слід дійти висновку, що повернення судового рішення із проставленням у поштовому повідомленні відмітки про закінчення строку зберігання поштового відправлення, є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні, слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Отже, зважаючи на зазначене вище, господарським судом дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення, зокрема, відповідача про здійснення розгляду даної справи.

Сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв'язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на подання зокрема відзиву на позов, оскільки зумовлена не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 23.04.2018 по справі №916/3188/16.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку щодо належного повідомлення Відповідача про розгляд справи.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 05.02.2019 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2017 між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль") (кредитор - позивач) та Фізичною особою-підприємцем Голенко Станіславом Миколайовичем (позичальник - відповідач) укладено кредитний договір № R305653/3135/370515, згідно з яким кредитор зобов'язується надавати позичальнику кредит у формі не відновлюваної кредитної лінії з лімітом в сумі 111 500 грн., а позичальник зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші обов'язки, визначені договором.

Згідно з п. 1.2 договору, кінцевий термін погашення кредиту - 27.09.2020 року або інша дата визначена відповідно до статті 8 договору.

Кредит надається позичальнику на погашення боргових зобов'язань, які виникли згідно умов кредитного договору №011/3135/124246 від 07.03.2013, укладеного між позичальником та кредитором (кредитний договір) (п. 1.3. договору).

Згідно з п. 1.5. договору, грошові зобов'язання позичальника за договором є безумовними та безвідкличними, їх виконання має пріоритет над будь-якими поточними та майбутніми грошовими зобов'язаннями позичальника, якщо інше не встановлено законодавством України.

Відповідно до п. 2.1. договору, протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця кредитору проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 21% річних, на рахунок нарахованих доходів кредитора №206879118, код банку 305653 АТ «Райффайзен Банк Аваль», або інші рахунки, визначені кредитором та доведені до відома позичальника.

Нарахування процентів за кредитом здійснюється не рідше одного разу на місяць, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. Проценти нараховуються на залишок фактичної заборгованості позичальника за кредитом протягом всього строку користування кредитом. При розрахунку процентів враховується день видачі кредиту (частини кредиту); останній день строку користування кредитом не враховується (п. 2.2. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору обов'язковими умовами надання позичальнику кредиту є: наявність поточного рахунку позичальника, відкритого в установі кредитора (п. 3.1.1 договору); підписання графіку погашення заборгованості (додаток №1 до договору) (п. 3.1.2 договору); наявність заборгованості позичальника перед кредитором за кредитним договором (п. 3.1.3 договору).

Згідно з п. 3.2. договору, на умовах договору, після виконання позичальником обов'язкових умов, вказаних в пункті 3.1. договору, кредитор на підставі письмової заяви позичальника, протягом 2 банківських днів з дати її отримання, надає кредитні кошти в розмірі фактичної заборгованості позичальника за кредитним договором (п. 1.3. договору) на адату видачі кредиту, але не більше суми, визначеної в п. 1.1. договору. Кредитні кошти за договором надаються з позичкового рахунку шляхом безготівкового переказу через балансовий рахунок кредитора НОМЕР_3 на поточний рахунок позичальника НОМЕР_4 (НОМЕР_1), код банку 305653 для подальшого використання за цільовим призначенням, зазначеним в п. 1.3. договору. Фактична заборгованість позичальника за кредитним договором, зазначеним в п. 1.3. договору, визначається кредитором самостійно на підставі умов кредитного договору та даних обліку кредитора на дату видачі кредиту.

Пунктом 4.1. договору визначено, що позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання за договором (в т.ч. здійснити повернення кредиту, сплатити проценти, комісії, пеню, штрафи, неустойку та інші платежі) в порядку визначеному договором.

Позичальник здійснює повернення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком (п. 4.2. договору).

Ануїтетний платіж включає в себе повернення частини основної суми кредиту та сплату процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою:

Сума щомісячного ануїтетного платежу = сума кредиту за договором * ((1+Процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.) * процента ставка за місяць) / ((1+Процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.) - 1);

Сума щомісячного платежу за % = (залишок заборгованості за кредитом * річна Процентна ставка / кількість днів поточного року) * Кількість днів в місяці, який передує даті сплати ануїтетного платежу;

Сума щомісячного платежу за основним боргом = Сума щомісячного платежу погашення кредиту - Сума щомісячного платежу за %.

Відповідно до пункту 4.3. договору, позичальник зобов'язується здійснювати ануїтетний платіж шляхом повернення кредиту та сплати процентів окремими платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену Графіком. Якщо дата сплати, зазначена у Графіку, не є банківським днем, платіж здійснюється не пізніше останнього банківського дня, що передує даті, визначеній у Графіку. Під поняттям "банківський день" сторони розуміють робочий день кредитора, протягом якого приймаються документи клієнтів на переказ і документи на відкликання та здійснюється їх оброблення, передавання і виконання.

Позичальник зобов'язується здійснювати повернення кредиту та сплату процентів на рахунки кредитора для повернення кредиту (пункт 1.4. договору) та сплати процентів (пункт 2.1. договору) або на інші рахунки, визначені кредитором та доведені до відома позичальника, у валюті кредиту шляхом перерахування коштів платіжним дорученням з будь-якого поточного рахунку позичальника (пункт 4.5. договору).

При простроченні повернення кредиту проценти нараховуються за весь строк фактичного користування кредитом на суму фактичної заборгованості, у тому числі, протягом строку прострочення, та підлягають сплаті додатково до сум, передбачених Графіком (пункт 4.6. договору).

Підпунктом 8.1.3 п. 8.1. договору сторонами передбачено, що у разі настання обставин дефолту, кредитор має безумовне право на власний розсуд без необхідності укладання будь-яких додаткових угод/договорів про зміни вимагати дострокового повного/часткового виконання позичальником зобов'язань за договором.

Згідно з розділом договору «Визначення термінів», дефолт - обставини невиконання, або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором, а також інші обставини, які, на думку кредитора, свідчать проте, що зобов'язання позичальника за договором не будуть виконані, зокрема обставини, визначені статтею 8 договору як обставини дефолту.

Відповідно до п. 11.1. договору, договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками і діє до повного виконання ними прийнятих зобов'язань відповідно до договору.

24.10.2017 між позивачем та відповідачем підписано графік погашення заборгованості (додаток №1 до договору) (а.с.31-32).

Із наданої позивачем банківської виписки вбачається, що на виконання умов кредитного договору позивач 25.10.2017 року надав позичальнику кредит у сумі 111 500,00 грн. (а.с. 33).

Відповідач свої зобов'язання в частині своєчасного та повного погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, згідно з графіком погашення заборгованості, не виконав.

З огляду на порушення відповідачем встановленого кредитним договором графіку погашення кредиту, позивач відповідно до підпункту 8.1.3. договору, звернувся до відповідача з вимогою про дострокове виконання грошових зобов'язань, в якій зазначив, що станом на 20.09.2018 прострочена заборгованість відповідача за кредитним договором складає: 10 227,67 грн. - прострочений кредит; 9 103,45 грн. - заборгованість по процентам. У зв'язку з простроченням виконання зобов'язань позивач вимагав дострокового погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою процентів, а саме 102 490,95 грн. - заборгованість в сумі кредиту та 10 931,92 грн. - заборгованість по процентам.

Відповідач залишок кредитних коштів позивачу не повернув.

Згідно з розрахунком позивача, станом на 10.10.2018 заборгованість відповідача за кредитним договором № R305653/3135/370515 від 24.10.2017 року складає 113 439,00 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом у розмірі - 100 090,95 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом: 10798,37 грн.;

- заборгованість за відсотками у розмірі - 13348,21 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками: 12 583,01 грн.

Причиною спору є неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором № R305653/3135/370515 від 24.10.2017 року в частині повернення заборгованості за кредитом.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості за договором відповідачем суду не надано.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 1.2 договору та додатку № 1 строк повернення кредиту та оплати відсотків за користування кредитом є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 100 090,95 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 13 348,21 грн., підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762,00 грн. покладаються на Відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129,232-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Фізичної особи-підприємця Голенко Станіслава Миколайовича про захист порушеного права Кредитора, шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором №R305653/3135/370515 від 24.10.2017 року у сумі 113 439,16 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 100 090,95 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 13 348,21 грн. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Голенко Станіслава Миколайовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9; ) заборгованість за кредитом у розмірі 100 090,95 грн. (сто тисяч дев'яносто грн. 95 коп.) та заборгованість за відсотками у розмірі 13 348,21 грн. (тринадцять тисяч триста совок вісім грн. 21 коп.) та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.), про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.02.2019

Суддя Н.Г. Назаренко