номер провадження справи 15/135/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019 Справа № 908/2266/18

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючий суддя Горохов І.С.,

за участю секретаря судового засідання Чернетенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів 14; 69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська 26

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Ільта, 69014, м. Запоріжжя, вул. Краснова 10

про стягнення коштів

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача ОСОБА_2, довіреність №287 від 13.02.2018;

від відповідача не зявився.

Суть спору:

31.10.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя до ОСОБА_1 підприємства Ільта, м. Запоріжжя про стягнення за договором постачання електричної енергії № 2107 від 28.03.2016 заборгованості за спожиту активну електричну енергію в сумі 1 823 958,68 грн, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії в сумі 149 941,76 грн, пені в розмірі 532 641,82 грн, 3% річних у розмірі 47 675,92 грн, суму інфляційних нарахувань 107 871,15 грн.

31.10.2018 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 02.11.2018 позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків, допущених позивачем. Зазначена ухвала була отримана представником позивача 07.11.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, долученим до матеріалів справи.

09.11.2018 на адресу господарського суду надійшла заява представника Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 13.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2266/18, присвоєно справі номер провадження 15/135/18. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 11.12.2018 о/об 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 11.12.2018 підготовче засідання відкладалось на 14.01.2019.

Ухвалою суду від 14.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.01.2019.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що в порушення чинного законодавства в галузі електроенергетики та умов укладеного між сторонами договору № 2701 від 09.03.2016 відповідачем не сплачено заборгованості за споживання активної електричної енергії в сумі 1 823 958,68 грн за період з жовтня по грудень 2016 року та з серпня 2017 року по вересень 2018 року. Також відповідачем перевищено договірні величини споживання електричної енергії за період листопад-грудень 2017 року на суму 149 941,76 грн. Крім того, за порушення виконання відповідачем грошового зобовязання позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 25.10.2017 по 23.10.2018 в сумі 532 641,82 грн, 3% річних за період з 26.11.2017 по 23.10.2018 в сумі 47 675,92 грн, інфляційні втрати за період з 01.12.2017 по 30.09.2018 в сумі 107 871,15 грн.

В судовому засіданні 28.01.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у призначені судові засідання не зявлявся, при причини неявки суду не повідомив. Про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому порядку шляхом направлення на адресу відповідних ухвал. Клопотань про розгляд справи без уповноваженого представника або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Вимоги ухвал суду не виконані, відзив на позов не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п. 2).

Отже, враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце призначеного судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними в матеріалах справи документами.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме програмно апаратного комплексу Оберіг.

В судому засіданні 28.01.2019 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача в судових засіданнях, суд встановив.

09.03.2016 між ВАТ «Запоріжжяобленерго» (найменування змінено на ПАТ «Запоріжжяобленерго») постачальник та ПП «Ільта» - споживач укладено договір про постачання електричної енергії № 2701 (далі за текстом договір).

За умовами розділу 1 договору постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку №1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої0 електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точки продажу електричної енергії визначаються додатком № 2 «Точки продажу електричної енергії споживачу».

Згідно пункту 2.3.4 Договору Споживач зобов'язується оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатка № 4 до Договору «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» (далі - Додаток №4) та додатка № 5 «Графік зняття показів засобів облік) електричної енергії».

Згідно з п. 6 Додатку № 4 до Договору за підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок або платіжну вимогу-доручення для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичною обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого Споживачем «Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» з урахуванням сум платежів, що надійшли від Споживача.

Пунктом 4.2.2 Договору передбачено, що за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього Договору, Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50 000 кВт год. і більше.

Відповідно до п. 7 Додатка № 4 до Договору, у разі перевищення споживачем договірної величини споживання електричної енергії, що визначається Постачальником електричної енергії при підбитті підсумків розрахункового періоду на основі «Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію», сума платежу для остаточного розрахунку збільшується на величину вартості, визначеної виходячи із середньозваженого тарифу, різниці фактично спожитої та договірної величини споживання електричної енергії.

Пунктом 10 Додатку № 4 встановлено, що Споживач зобов'язаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунку або платіжної вимоги - доручення, здійснити оплату рахунка або платіжної вимоїн -доручення, що направляється йому Постачальником електричної енергії.

Датою отримання рахунка або платіжної вимоги - доручення вважається:

- при направленні рекомендованим листом - дата, зазначена на фінансовому чеку поштового відділення, що підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів);

- у випадку вручення рахунка або платіжної вимоги - доручення уповноваженому представнику Споживача під розпис в журналі - дата вручення Споживачу;

- при направленні нарочним - дата вручення Споживачу.

На виконання умов договору позивачем виставлено для оплати рахунки за період з жовтня по грудень 2016 року та з серпня по вересень 2017 року на загальну суму 1 823 958,68 грн (копії рахунків залучено до матеріалів справи). Рахунки відповідачем отримано, про що свідчить підпис уповноваженої особи на рахунках.

В порушення умов договору відповідачем зобовязання щодо своєчасної оплати за спожиту електроенергію не виконано.

Листом № 007-41/18891 від 12.12.2016 позивач запропонував відповідачеві підписати та скріпити печаткою у двадцятиденний термін додаток № 1 до договору «Обсяги постачання електричної енергії споживачу» на 2017 рік (відповідачеві надіслано два примірники додатку №1). При цьому у листі зазначено, що у випадку неповернення узгодженого додатку №1 до договору або неодержання відповіді у 20-денний термін, самостійно встановлені обсяги споживання електроенергії на наступний рік, вважатимуться дійсними у редакції ВАТ «Запоріжжяобленерго».

Відповіді на зазначений лист ПП «Ільта» не надало, підписаний та скріплений печаткою додаток №1 до договору на адресу ПАТ «Запоріжжяобленерго» не повернуто.

Відповідно до додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживача» договірна величина відповідача у листопаді 2017 року складає 0 кВт.год.

В той же час, згідно Акту про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію за листопад 2017 р. фактично спожито 38248 кВт.год, що свідчить про перевищення Відповідачем договірної величини за листопад 2017 року на 38248 кВт.год.

Для оплати позивачем виставлено рахунок № 2701/1 1п від 13.12.2017 на суму 68 697,23 грн, який направлено на адресу відповідача 14.12.2017, що підтверджується поштовим реєстром та фіскальним чеком № 6956 від 14.12.2017.

Відповідно до додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживача» договірна величина відповідача у грудні 2017 року складає 0 кВт.год.

В той же час, згідно Акту про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію за грудень 2017 року фактично спожито 45350 кВт.год., тобто Відповідачем перевищено договірну величину споживання електричної енергії у грудні 2017 року на 45350 кВт.год.

Позивачем виставлено рахунок № 2701/12п від 15.01.2017 на суму 81 244,53 грн, який направлено на адресу відповідача 16.01.2018, що підтверджується поштовим реєстром та фіскальним чеком № 8966 від 16.01.2018.

Відповідачем рахунки за перевищення договірної величини споживання електроенергії не оплачено, у зв'язку з чим виникла заборгованість за перевищення договірних величин на загальну суму 149 941,76 гри.

Неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором, наявність заборгованості стали підставою для звернення позивача за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Правовідносини сторін у даній справі виникли на підставі договору енергопостачання.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до п. 5.1. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року № 28 (з наступними змінами, далі - ПКЕЕ), договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Відповідно до загальних умов виконання зобовязань, встановлених ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. (ст. 714 ЦК України).

У пункті 7 Порядку постачання електричної енергії споживачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 року № 441 (з наступними змінами) передбачено, що місцеві енергопостачальні організації до початку наступного року в обумовлені договорами про постачання електричної енергії терміни узгоджують з усіма споживачами, крім населення, обсяги очікуваного споживання електричної енергії на наступний рік за місяцями (кварталами). Узгоджені обсяги споживання електричної енергії оформлюються додатком до договору як договірні величини.

Відповідно до п. п. 6.13. ПКЕЕ у передбачений договором термін за результатами розрахункового періоду споживачем, постачальником електричної енергії, електропередавальною організацією (основним споживачем) на підставі даних розрахункового обліку електричної енергії визначається фактичний обсяг переданої та поставленої споживачу (субспоживачу) електричної енергії та оформляється акт про використану електричну енергію (акт прийняття-передавання товарної продукції).

Згідно з п. 6.14. ПКЕЕ, перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття-передавання електричної енергії.

Період підбиття підсумків розрахункового періоду та повідомлення споживача про їх результати розпочинається з 3 робочого дня і має не перевищувати 10 робочих днів від останнього дня періоду для здійснення споживачем остаточного розрахунку.

Згідно з положеннями п. 6.16. ПКЕЕ, обсяг перевищення договірних величин споживання електричної енергії та/або величини потужності протягом розрахункового періоду оплачується споживачами постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом відповідно до законодавства України та договору.

Підпунктом 7 п. 8.1 ПКЕЕ визначено, що за обсяг перевищення споживачем договірних величин споживання електричної енергії та величини потужності постачальник електричної енергії має право на отримання від споживача підвищеної оплати за електричну енергію відповідно до актів законодавства та умов договору.

Як зазначалось вище, оплата за перевищення договірних величин споживання електричної енергії передбачена сторонами п. 4.2.2. Договору, відповідно до якого за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини.

Пунктами 7, 8, 10 додатку № 4 до Договору сторони узгодили, що у разі перевищення споживачем договірної величини споживання електричної енергії, що визначається постачальником при підбитті підсумків розрахункового періоду на основі «Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію», постачальник електричної енергії виписує рахунок для сплати двократної вартості різниці фактично спожитої та договірної величин споживання електричної потужності. Цей платіжний документ споживач зобов'язаний сплатити у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунка.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов'язкову силу для сторін. Будучи пов'язаними взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Доказів розірвання договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних обєктивних обставин.

Неналежне виконання відповідачем зобовязань підтверджено матеріалами справи, доказів повної оплати основного боргу відповідачем суду не надано. З огляду на викладене, вимоги щодо стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію в розмірі 1 823 958,68 грн та заборгованості за перевищення договірних величин в розмірі 149 941,76 грн підлягають задоволенню.

За порушення виконання відповідачем грошового зобовязання позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 25.10.2017 по 23.10.2018 в сумі 532 641,82 грн, 3% річних за період з 26.11.2017 по 23.10.2018 в сумі 47 675,92 грн, інфляційні втрати за період з 01.12.2017 по 30.09.2018 в сумі 107 871,15 грн.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.2.1 договору встановлено, що за недотримання термінів сплати рахунків за активну електроенергію (п. 7 Додатка №4 «Порядок розрахунків»), Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобов'язання по сплаті, в розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочення (але не більш подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування суми пені, судом встановлено, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 532 406,16 грн., відтак вимога про стягнення пені підлягають частковому задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати повязані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником.

Проаналізувавши здійснені позивачем розрахунки заявлених до стягнення з відповідача інфляційних нарахувань у сумі 107 871,15 грн та 47 675,92 грн 3% річних, суд приходить до висновку, що такі здійснені правомірно та з врахуванням вищевказаного порядку нарахування, а тому підлягають стягненню з відповідача.

За приписами ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Позивачем доведено порушення його прав та обовязків з боку відповідача, в той же час відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами такого порушення.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, позовні вимоги судом задовольняються частково.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 202, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 підприємства «Ільта» (69014 м. Запоріжжя, вул. Краснова, б. 10, ідентифікаційний код юридичної особи 25217284) на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035 м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14; ідентифікаційний код юридичної особи 00130926) суму заборгованості за спожиту активну електричну енергію в розмірі 1 823 958,68 грн. (один мільйон вісімсот двадцять три тисячі девятсот пятдесят вісім грн. 68 коп.), 149 941,76 грн. (сто сорок девять тисяч девятсот сорок одну грн. 76 коп.) за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, пеню в розмірі 532 406,16 грн. (пятсот тридцять дві тисячі чотириста шість грн. 16 коп.), 3% річних в розмірі 47 675,92 грн. (сорок сім тисяч шістсот сімдесят пять грн. 92 коп.), суму інфляційних втрат у розмірі 107 871,15 грн. (сто сім тисяч вісімсот сімдесят одну грн. 15 коп.). Видати наказ.

Стягнути з ОСОБА_1 підприємства «Ільта» (69014 м. Запоріжжя, вул. Краснова, б. 10, ідентифікаційний код юридичної особи 25217284) на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035 м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14; ідентифікаційний код юридичної особи 00130926) суму судового збору в розмірі 39 327,81 грн. (тридцять девять тисяч триста двадцять сім грн. 81 коп.). Видати наказ.

У задоволенні позову в частині стягнення пені у розмірі 235,66 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07 лютого 2019 року.

Суддя І. С. Горохов