ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

08.02.2019 Справа № 920/142/19
м. Суми

Суддя Господарського Сумської області Джепа Ю.А., розглянувши заяву стягувача Комунального підприємства «Теплогарант» до боржника Фізичної особи-підриємця Москаленко Ніни Яківни про видачу судового наказу (у порядку ст.ст. 12, 147, 148 ГПК України) про стягнення 15401 грн 70 коп основного боргу за послуги з постачання теплової енергії від 04 лютого 2019 року № 21-ш №3а.

ВСТАНОВИЛА:

Комунальне підприємсто «Теплогарант» звернулось до Господарського суду Сумської області із заявою про видачу судового наказу (у порядку ст.ст. 12, 147, 148 ГПК України) про стягнення 15401 грн 70 коп основного боргу за послуги з постачання теплової енергії від 04 лютого 2019 року № 21-ш №3а.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1, 5 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, крім іншого, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Судом встановлено, що у доданих до заяви документах відсутня копія договору № 51 від 11.11.2011 про постачання теплової енергії, на який посилається заявник.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

В той же час, відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а заборгованість, яку просить стягнути заявник, виникла за період з листопада 2011 року по березень 2012 року.

З урахуванням наведеного, у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Теплогарант» (у порядку ст.ст. 12, 147, 148 ГПК України) про стягнення 15401 грн 70 коп основного боргу за послуги з постачання теплової енергії від 04 лютого 2019 року № 21-ш №3а згідно з приписами п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України).

Суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. В той же час, вимогами ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 257 Цивільного кодексу України, ст.ст. 150, 152, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИЛА:

Відмовити Комунальному підприємству «Теплогарант» у видачі судового наказу про стягнення 15401 грн 70 коп основного боргу за послуги з постачання теплової енергії.

Ухвала набрала законної сили 08.02.2019 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку через Північний апеляційний господарський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Ю.А. Джепа