ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2019м. ДніпроСправа № 904/4693/18
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П за участю секретаря судового засідання Кравченко Р.В.

за позовом Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ, пр-т Повітрофлоцський,11/15, )

до Приватного акціонерного товариства "ЮНІКОН" (49005, м. Дніпро, вул. Олеся Гончара, буд.28-А, )

про стягнення штрафних санкцій в розмірі 326 571,84 грн.

Представники:

від позивача: Пегза К.К. довіреність №Ц/3-04/100-18 від 14.02.2018р.

від відповідача: Горобець М.А., ордер серія ДП №2446/005, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3906 від 08.10.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ЮНІКОН" про стягнення штрафних санкцій в розмірі 326 571,84 грн., витрат по сплаті судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням строку терміну доставки продукції згідно договору поставки №ЦЗВ-03-08817-01 від 25.10.2017.

Ухвалою суду від 22.10.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 06.11.2018.

05.11.2018р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання на більш пізній термін для підготовки надання відзиву. Клопотання судом задоволено.

Ухвалою суду від 09.11.2018р. призначено розгляд справи на 04.12.2018р.

16.11.2018р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вважає позовні вимоги необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Рознарядки № ЦЗВ-20/4933 від 10.11.2017 року, № ЦЗВ-20/5895 від 11.12.2017 року, № ЦЗВ-20/6428 від 30.12.2017 року, № ЦЗВ-20/1389 від 26.03.2018 року та № ЦЗВ-20/978 від 21.02.2018 року на електронну адресу, вказану в договорі поставки ЦЗВ-03-08817-01 від 25.10.2017 року, а саме надіслано не було, доказів такого надіслання позивач не надав. Вважає, що строк виконання рознарядки потрібно рахувати з наступної після дати письмової рознарядки, тобто для рознарядки № ЦЗВ-20/4415 від 19.10.2017 року з 26.10.2017 року, № ЦЗВ-20/4962 від 13.11.2017 року з 21.11.2017 року, № ЦЗВ-20/6441 від 30.12.2017 року та № ЦЗВ-20/1387 від 26.03.2018 року з 31.03.2018 року та № ЦЗВ-20/979 від 21.02.2018 року з 27.02.2018 року. Відповідач вважає, що у зв'язку з відсутністю у договорі поставки чіткого визначення дати від якої повинно бути виконане зобов'язання, та не надані докази надсилання рознарядки електронною поштою, датою отримання рознарядки слід вважати дату, вказану у поштовому відправленні. Відповідач зазначає про те, що позивач у своїй позовній заяві невірно вказує на той факт, що вищевказану рознарядку № ЦЗВ-20/4933 від 10.11.2017 виконано 23.04.2018, хоча її було виконано 16.01.2018р. Крім того, стверджує, що постачання по відбулося по рознарядкам № ЦЗВ-20/5895, № ЦЗВ-20/6428 (враховуючи рознарядку № ЦЗВ-20/1389) та № ЦЗВ-20/978 відбулось частково у позадоговірний термін, після закінчення строку дії Договору, тому штрафні санкції за цей період не можуть бути нараховані.

26.11.2018р. позивач подав відповідь на відзив на позовну заяву, у якій він не погоджується з доводами відповідача, зазначає, що строк виконання рознарядки потрібно рахувати не з дати наступної після отримання письмової рознарядки, а з дати вказаної у письмовій рознарядці. Щодо несвоєчасного виконання відповідачем рознарядки № ЦЗВ-20/4933 від 10.11.2017 посилається на акт прийому-передачі продукції 23.04.2018 № 33 та рахунок-фактуру від 23.04.2018 № Юго0000049. Також зазначає, що твердження відповідача про неправильне нарахування штрафних санкцій не підтверджене жодним доказом та не має враховуватись судом, оскільки згідно з п.13.7 Договору випливає, його дія в невиконаній частині продовжується до його повного виконання.

04.12.2018р. в засіданні оголошено перерву до 18.12.2018р.

04.12.2018р. від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 05.12.2018р. клопотання позивача задоволено, призначено справу до розгляду у судовому засідання на 18.12.2018р.

04.12.2018р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив б/н від 30.11.2018р. в яких він зазначає, що датою надання рознарядки є дата вказана у письмовій рознарядці, а строк виконання рознарядки має обчислюватися від дати, що проставлена на самій рознарядці. Також вказує на те, що не отримував рознарядки Позивача на електронну пошту вказану у договорі (muа@оffісе1@dр.uа), що свідчить про те, що Позивач не здійснював їх відправлення чим порушив свої зобов'язання. Також відповідач звертає увагу на те, що його дії не спричинили збитки Позивачу, більш того в результаті недобросовісних дій Позивача збитків зазнав він, тому просить у позові відмовити.

11.12.2018р. представник позивача надав пояснення до заперечень на відповідь на відзив від 06.12.2018р. у яких зазначив, що посилання відповідача на те, що поставку 8 комплектів поручнів на ВЧД-12 Каховка він здійснив саме згідно акту прийому-передачі продукції № 45 від 23.11.2017, а не згідно акту прийому-передачі продукції від 23.04.2018 № 33 (як про це зазначає Позивач) не відповідає дійсності. Крім того, посилається на те, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, що узгоджується з позицією постанови Вищого господарського суду по справі №910/31105/15 від 13.07.2016р., №904/527/16 від 07.09.2016р.

Заявою від 12.12.2017р. позивач просив звернути увагу суду на зміну його назви на Акціонерне товариство «Українська залізниця» у відповідності до постанови КМУ від 31.10.2018 №938 «Деякі питання діяльності Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Ухвалою суду від 18.12.2018р. продовжено строк розгляду справи у підготовчому провадженні на 30 днів та відкладено підготовче судове засідання на 17.01.2018р.

18.12.2018р. від відповідача надійшло клопотання про звільнення від відповідальності, яке обґрунтоване тим, що зобов'язання по договору №ЦЗВ-03-08817-01 від 25.10.2017р. виконані у повному обсязі; виконання відповідачем поставки з порушенням строку відбулися з вини позивача, а саме п.5.2 договору; відсутність у позивача доказів отриманих ним збитків та негативних наслідків.

26.12.2018р. від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 17.01.2019р. закрито підготовче провадження. Справу призначено до розгляду на 14.02.2019р.

Представник позивача у судове засідання з'явився, надав пояснення по справі, відповів на поставлені питання.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, надав пояснення по справі, відповів на поставлені питання.

Згідно зі ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 240 ГПК України, у судовому засіданні 14.02.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Між Позивачем (замовник) і Відповідачем (постачальник) укладений договір поставки № ЦЗВ-03-08817-01 від 25.10.2017р.(договір поставки). Відповідно до його умов постачальник зобов'язується поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі. Відповідно до п. 4.3 договору поставки загальна сума даного договору на момент його підписання складає 1 519 700,00 грн., крім того, ПДВ 20%-303 940,00, що разом становить 1 823 640,00 грн. Згідно п. 5.2 договору поставки, поставки продукції проводиться партіями протягом терміну дії договору, тільки після письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника до прийому продукції. Рознарядка надається постачальнику в оригіналі шляхом направлення поштою цінного листа з описом вкладення та направленням сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail). Після отримання рознарядки електронній пошти (Е-mail) постачальник повинен протягом доби направити замовнику лист на електронну пошту (Е-mail) замовника, що підтверджує отримання рознарядки, та повідомлення про готовність виконання рознарядки у зазначені терміни. Кожна партія продукції постачається протягом 30 календарних днів з дати письмової рознарядки замовника, якщо інше не вказано у рознарядці. Відповідно до п. 13.7 договору поставки, термін дії даного договору встановлюється з моменту його підписання сторонами до 31.12.2017. Проте в частині оплати - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань та в разі наявності потреби замовника, що підтверджено відповідним повідомленням та рознарядкою, направленими на адресу постачальника - до повного виконання.

Згідно ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ч.1 ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов договору, Позивач направив на адресу відповідача рознарядки (дозволи) на відвантаження продукції:

від 10.11.2017 № ЦЗВ-20/4933 на суму 801 600,00 грн.;

від 11.12.2017 № ЦЗВ-20/5895 на суму 721 440,00 грн.;

від 21.02.2018 № ЦЗВ-20/978 на суму 360 720,00 грн.;

від 30.12.2017 № ЦЗВ-20/6428 (відкоригована листом від 26.03.2018 № ЦЗВ-20/1389) на суму 300 600,00 грн. (Рознарядки).

Всього на загальну суму 2184 360,00 грн., та які були виконані Постачальником з порушенням термінів постачання.

1. Рознарядка від 10.11.2017 № ЦЗВ-20/4933.

Загальна сума рознарядки від 10.11.2017 № ЦЗВ-20/4933 складає 801 600,00 (з ПДВ). Протягом строку дії рознарядки (з 10.11.2017 по 11.12.2017 включно) Постачальником відвантажено продукцію на суму 420 840,00 грн. (з ПДВ) вчасно.

З порушенням термінів поставки відвантажено продукцію на суму 380 760,00 грн.:

16.01.2018 на суму 220 440,00 грн. (акт прийому-передачі № 19 (а.с.82));

23.04.2018 на суму 160 320,00 грн. (акт прийому-передачі № 33 (а.с.83)).

2. Рознарядка від 11.12.2017 № ЦЗВ-20/5895.

Загальна сума рознарядки від 11.12.2017 № ЦЗВ-20/5895 складає 721440,00 (з ПДВ). Протягом строку дії рознарядки (з 11.12.2017 по 10.01.2018 включно) Постачальником відвантажено продукцію на суму 60120,00 грн. (з ПДВ) вчасно.

З порушенням термінів поставки відвантажено продукцію на суму 661 320,00 грн.:

18.01.2018 на суму 120 240,00 грн. (акт прийому-передачі № 27(а.с.86);

31.01.2018 на суму 100 200,00 грн. (акт прийому- передачі № 40, (а.с.88);

08.05.2018 на суму 200 400,00 грн. (акт прийому-передачі №9(а.с.87);

24.01.2018 на суму 160 320,00 грн. (акт прийому-передачі № 34( а.с.91));

20.06.2018 на суму 80 160,00 грн. (акт прийому-передачі № 24(а.с. 90)).

3. Рознарядка від 21.02.2018 № ЦЗВ-20/978.

Загальна сума рознарядки від 21.02.2018 № ЦЗВ-20/978 складає 360 720,00 (з ПДВ). Протягом строку дії рознарядки (з 21.02.2018 по 23.03.2018 включно) Постачальником відвантажено продукцію на суму 40 080,00 грн. (з ПДВ) вчасно.

З порушенням термінів поставки відвантажено продукцію на суму 320 640,00 грн.:

26.03.2018 на суму 40 080,00 грн. (акт прийому-передачі № 33(а.с. 94));

24.05.2018 на суму 40 080,00 грн. (акт прийому-передачі № 43(а.с. 96));

02.04.2018 на суму 40 080,00 грн. (акт прийому-передачі № 04(а.с. 95);

03.05.2018 на суму 40 080,00 грн. (акт прийому-передачі № 04(а.с. 97));

20.03.2018 на суму 40 080,00 грн. (акт прийому - передачі № 27(а.с. 98);

23.04.2018 на суму 160 320,00 грн. (акт прийому-передачі № 33(а.с. 94)).

4. Рознарядка від 30.12.2017 № ЦЗВ-20/6428 (відкоригована рознарядка від 26.03.2018 № ЦЗВ-20/1389).

Загальна сума рознарядки від 30.12.2017 № ЦЗВ-20/6428 (відкоригована рознарядка від 26.03.2018 № ЦЗВ-20/1389) складає 300 600,00 грн. (з ПДВ). Протягом строку дії рознарядки (з 30.12.2017 по 29.01.2018 включно) Постачальником продукція не відвантажувалася.

З порушенням термінів поставки відвантажено продукцію на суму 300 600,00 грн.:

15.02.2018 на суму 120 240,00 грн. (акт прийому-передачі № 90(а.с. 92));

13.06.2018 на суму 180 360,00 грн. (акт прийому-передачі № 18(а.с. 93)).

Таким чином, відповідачем неналежним чином виконано свої зобов'язання за Договором.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у строк (термін).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Згідно зі статтею 230 ГК України, штрафні санкції - це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 10.1 Договору визначено, що за порушення термінів постачання Постачальник оплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції на умовах, передбачених п. 5.2. даного договору, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 15 % від суми непоставленої в строк продукції. При цьому Постачальник не звільняється від виконання своїх зобов'язань допоставити продукцію, якщо про інше його не попередив письмово Замовник.

Позивач звернувся до Відповідача з претензією від 27.08.2018 № ЦЗВ-20/3199 (а.с. 55-57) з вимогою сплатити штрафні санкції.

09.10.2018 позивачем було отримано відповідь на претензію від 27.09.2018 № 332, якою було відмовлено у задоволенні вимог, викладених у Претензії від 27.08.2018 № ЦЗВ-20/3199.

Станом, на день подання позову викладені у претензії вимоги не виконані, сума штрафних санкцій Відповідачем не сплачена.

За порушення умов договору позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені та штрафу, а саме:

за рознарядкою від 10.11.2017 № ЦЗВ-20/4933 сума пені складає 29 258,40грн. за загальний період з 11.12.2017 по 22.04.2018, розмір штрафу складає 57 114,00 грн.

за рознарядкою від 11.12.2017 № ЦЗВ-20/5895 сума пені складає 41863,56 грн. за загальний період з 10.01.2018 по 19.06.2018, розмір штрафу складає 81 162,00 грн.

за рознарядкою від 21.02.2018 № ЦЗВ-20/978 сума пені складає 9619,20 грн. за загальний період з 23.03.2018 по 22.04.2018, розмір штрафу складає 36 072,00 грн.

за рознарядкою від 30.12.2017 № ЦЗВ-20/6428 сума пені складає 26392,68грн. за загальний період з 29.01.2018 по 12.06.2018, розмір штрафу складає 45 090,00 грн.

Розрахунок пені та штрафу наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок.

Відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Цивільні та господарські відносини у країні ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 26.07.2018 у справі № 924/1089/17, від 14.08.2018 у справі № 903/827/17, від 30.08.2018 у справі № 925/1587/17), вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати:

1) наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків;

2) об'єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу;

3) оцінити ступень виконання зобов'язань;

4) встановити причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання;

5) врахувати незначність прострочення у виконанні зобов'язання;

6) встановити невідповідність розміру пені наслідкам порушення;

7) врахувати негайне добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з'ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Зменшення суми пені є правом суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Враховуючи те, що:

- матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про наявність будь-яких збитків у Позивача спричинених неправомірними діями Відповідача щодо невчасного здійснення поставки за Договором № ЦЗВ-03-08817-01 від 25.10.2017 або погіршення його фінансового стану;

- всі зобов'язання за договором поставки № ЦЗВ-03-08817-01 від 25.10.2017. виконані відповідачем у повному обсязі;

- відсутність в діях відповідача прямого умислу на порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду і вирішується судом в контексті судової дискреції.

Враховуючи викладене, суд задовольняє клопотання відповідача частково, зменшивши розмір пені на 50%, а саме до 53 566,92 грн. Розмір штрафу підлягає задоволенню повністю в сумі 219 438,00 грн.

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції» звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Ст.13 ГПК України зазначає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Суд відповідно до статті 237 ГПК України під час розгляду справи з'ясував чи мали місце обставини (факти) якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки (п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача повністю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 73, 74, 123, 129, 191, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ЮНІКОН" (49005, м. Дніпро, вул. Олеся Гончара, буд.28-А, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" ( 03049, м. Київ, вул. Тверська, б.5, ) в особі філії "Центр забезпечення виробництва" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ, пр-т Повітрофлоцський,11/15, ) пеню в розмірі 53 566,92 грн., штраф в розмірі 219 438,00 грн., судовий збір в розмірі 4898,58 грн.

В решті позовних вимог відмовити

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 15.02.2019

Суддя С.П.Панна