ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.02.2019

Справа № 910/16245/18

За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс"

про стягнення 5197,56 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не призначалося).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення суми боргу за договором від 12.02.2018 № 01001/ПЗЗ-2018 за пробіг вагонів.

Відповідач вимоги позову не визнав, пославшись у відзиві на те, що умовами Договору передбачено право Відповідача на відмову від прийняття вагонів, про що останнім було складено письмові відмови та акти загальної форми, у зв'язку з чим підстави для нарахування та стягнення плати за пробіг таких вагонів відсутні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного 12.02.20108 Договору № 01001/ПЗЗ-2018 про надання послуг між Відповідачем, як замовником, та Позивачем, як перевізником, останній зобов’язався приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС «Месплан», доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов’язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього Договору.

Відповідно до п. 2.1.16 Договору Відповідач зобов’язався приймати вагони, які подані за заявою замовника. Відмова замовника від прийняття вагонів допускається лише у випадках, якщо виключається можливість використання замовником вагонів під перевезення вантажу, внаслідок їх технічної або комерційної непридатності, на підставі відповідних документів (форм ГУ-23, ВУ-23). У разі відмови замовника від раніше замовлених спеціалізованих вагонів перевізника, що прибули на станцію навантаження, замовник письмово повідомляє станцію про відмову та сплачує плату за пробіг цих вагонів від станції, з якої вони були відправлені, до станції навантаження. Ця плата стягується за накопичувальною карткою на підставі акта загальної форми та перевізного документу, по якому прибули вагони за тарифною схемою 14.

Із матеріалів справи вбачається, що на липень 2018 року Відповідачем введено 3 додаткових плани перевезень на відправлення зерна по станції Хоростків: №1000238 на 50 вагонів 3500 тонн, №1001797 на 20 вагонів 1400 тонн, №1002897 на 73 вагони 5110 тонн та 4 додаткових плани перевезень на серпень 2018 року, а саме: №133410 на 45 вагонів 3000 тонн, №135089 на 60 вагонів 3600 тонн, №135599 на 30 вагонів 1800 тонн та №135708 на 60 вагонів 3600 тонн.

На виконання вказаних додаткових планів на адресу Відповідача на станцію Хоростків прибували зерновози: 23.07.2018 по накладній №39037478 прибув зерновоз №95023008, документ розкредитовано Відповідачем, від завантаження якого останній надав письмову відмову, про що складено акт від 24.07.2018 №1163; 31.07.2018 по накладній №39144977 прибув зерновоз №95390662, по накладній №39145321 – зерновоз №95544003, по накладній №39145149 – зерновоз №95523833, по накладній №39145206 – зерновоз №95669453, від завантаження вагонів №9590662, 95523833, 95544003, 95669453 Відповідач надав письмові відмови №2 та № 3, про що складено акти загальної форми №№1204, 1206 від 31.07.2018; 02.08.2018 по накладній №39141106 прибув зерновоз №95339149, від розкредитування та завантаження якого Відповідач відмовився та надав письмову відмову № 4, про що складено акт загальної форми №1214 від 02.08.2018.

Відтак, станцією Хоростків були складені накопичувальні картки, а саме: 25.07.2018 №25070237, в яку включено нарахування збору за три повідомлення та плату за пробіг вагона №95023008 на загальну суму 172,80 грн. (без ПДВ), 02.08.2018 накопичувальну картку №02080243, в яку включено плату за пробіг вагонів №№95669453, 95523833, 95544003, 95390662 на загальну суму 3326,80 грн. (без ПДВ) та накопичувальну картку №02080244, в яку включено плату за пробіг вагона №95339149, на суму 831,70 грн. (без ПДВ). Зазначені накопичувальні картки були підписані Відповідачем із зауваженнями, у зв'язку з чим Позивачем не здійснювалося безспірне списання вказаних сум із попередньої оплати Відповідача, передбаченої розділом 4 Договору.

Заперечуючи проти задоволення позову та нарахування плати за пробіг вагонів, Відповідач посилався на п. 2.2.3 Договору, яким передбачено право відмовитися від прийняття вагонів у випадках, якщо виключається можливість використання замовником вагонів під перевезення вантажу внаслідок їх технічної або комерційної непридатності, або таких, що надані без заявки замовника. Непридатність вагонів у комерційному та/або технічному відношенні оформляється одним із повідомлень форми ВУ-23М та/або актами форми ГУ-23, оформленими згідно зі Статутом залізниць України та Правилами перевезень вантажів.

Водночас, даний пункт Договору віднесено до прав Відповідача, у той час як серед зобов’язань останнього п. 2.1.16 Договору сторони погодили сплату Відповідачем плати за пробіг вагонів, від прийняття яких останній відмовився, від станції, з якої вони були відправлені, до станції навантаження.

Крім того, наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 за №317 "Про затвердження Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги та коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356, були затверджені тарифи та коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів Тарифного керівництва №1, відповідно до п. 13.12 якого в разі відмови від раніше замовлених вагонів (крім універсальних) замовник сплачує плату за пробіг цих вагонів від станції, з якої вони були відправлені, до станції навантаження, але не більше як за 300 кілометрів. Ця плата нараховується за накопичувальною карткою на підставі акта загальної форми та пересильної накладної за тарифною схемою 14. Плата не нараховується, якщо ці вагони були використані на станції навантаження іншим відправником протягом доби з моменту їх прибуття.

Отже, оскільки Відповідач від прийняття раніше замовлених спеціалізованих вагонів №95023008, 9590662, 95523833, 95544003, 95669453, 95339149 відмовився та доказів використання вказаних вагонів протягом доби іншим відправником матеріали справи не містять, Відповідач згідно з п. 2.1.16 Договору зобов'язаний сплатити за пробіг цих вагонів 5197,56 грн., нарахованих за пробіг від станції, з якої вони були відправлені, до станції навантаження.

Таким чином, відсутнє належне виконання Відповідачем умов Договору згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України щодо сплати плати за пробіг спірних вагонів. При цьому, судом ураховано презумпцію правомірності вказаного правочину згідно зі ст. 204 ЦК України.

Ураховуючи викладене, заборгованість Відповідача за Договором у сумі 5197,56 грн. була не погашена на час подання позову, та залишається непогашеною на даний час, її розмір підтверджений Позивачем наявними в матеріалах справи документами та Відповідачем не спростований, а відтак дана позовна вимога про стягнення вищевказаної суми визнається судом обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Судові витрати, у які Позивачем включено лише витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс" (м. Київ, вул. Лаврська, 18, корп. Ж; ідентифікаційний код 35617553) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) 5197 (п’ять тисяч сто дев’яносто сім) грн. 56 коп. заборгованості, а також 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя                      Р.Б. Сташків