ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2019 Справа № 917/1367/18

м. Полтава

За позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз", вул. Л. Толстого 87, м. Лубни, Полтавська область, 37500

про стягнення 23152,44 грн.,

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники сторін

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 1-341 від 29.12.2018);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 15.01.2019).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - позивач/ АТ "Укртрансгаз") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" (далі - відповідач/ ТОВ "ТД "Лубнигаз") 23152,44 грн., в тому числі 18123,51 грн. пені, 2589,40 грн. 3% річних та 2439,53 грн. інфляційних нарахувань. В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н033 від 01.07.2015.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, сторін повідомлено, що розгляд справи відбудеться 20.12.2018.

Ухвалою від 20.12.2018 суд за клопотанням відповідача відклав розгляд справи на 16.01.2019.

В судовому засіданні 16.01.2019 судом оголошено перерву до 23.01.2019.

23.01.2019. судом було оголошено перерву в судовому засіданні до 07.02.2019.

Відповідач позов заперечує, посилаючись на безпідставність вимог позивача.

В судовому засіданні 07.02.2019 представник позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача заперечує позов.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2015 Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", назва якого пізніше була змінена на Акціонерне товариство "Укртрансгаз", (Газотранспортне підприємство за договором) та ТОВ "ТД "Лубнигаз" (Замовник за договором) уклали між собою договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н033 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору Газотранспортне підприємство зобовязується надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а Замовник зобовязується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього Договору.

Відповідно до п. 11.1 Договору передбачено, що Договір діє в частині транспортування газу з 1 липня 2015 року до 31 грудня 2015 року, а в частині розрахунків за надані Газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання Замовником своїх зобовязань за цим Договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Позивач у позові зазначає, що ані позивач, ані відповідач не менше ніж за місяць до закінчення дії Договору, чи в інший строк не заявляли одне одному про припинення його дії або перегляд його умов, у звязку з чим даний Договір продовжує свою дію до 31.12.2018.

На виконання умов Договору позивач у 2016-2017 роках надав відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу на загальну суму 3887915,27 грн., що підтверджується наданими позивачем копіями актів наданих послуг за період з травня 2016 року по грудень 2017 року (а.с. 19 - 38).

Пунктом 5.5 Договору сторони погодили, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до п. 5.6. Договору у випадку, якщо Замовник є гарантованим постачальником, то Замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У разі надходження коштів від Замовника в сумі, що перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці, переплата зараховується Газотранспортним підприємством:

- у разі наявності заборгованості за надані послуги - як погашення заборгованості в попередніх місяцях;

- у разі відсутності заборгованості за надані послуги - як оплата послуг у місяці, наступному за звітним (п. 5.7. Договору).

Позивач стверджує, що відповідач в порушення зазначених умов Договору оплатив послуги, надані позивачем у 2016 - 2017 роках відповідно до актів наданих послуг, з порушенням належного строку для їх оплати, чим здійснив прострочення таких зобовязань.

Відповідно до п. п. 7.1., 7.3. Договору Газотранспортне підприємство і Замовник у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за Договором несуть відповідальність у межах, передбачених законодавством. У разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Враховуючи вказані пункти Договору позивач нарахував відповідачу пеню за неналежне виконання зобовязань за Договором у звязку з порушенням належного строку оплати актів наданих послуг у розмірі 18123,51 грн. за загальний період з 22.08.2017 по 30.01.2018.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 2589,40 грн. 3% річних за загальний період з 21.08.2016 по 30.01.2018 та інфляційні втрати у сумі 2439,53 грн. за загальний період з 01.09.2016 по 31.10.2017.

Вказані суми пені, річних та інфляційних втрат позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач позов заперечує посилаючись на наступні обставини.

Як зазначає відповідач, у період з травня 2016р. по грудень 2017р. він був гарантованим постачальником природного газу, що підтверджується, зокрема, постановами НКРЕ № 1479 від 02.09.2016, № 1910 від 28.10.2016, № 1935 від 31.10.2016, № 1992 від 11.11.2016, № 2053 від 25.11.2016, № 47 від 19.01.2017, № 192 від 14.02.2017, № 295 від 21.03.2017, № 667 від 23.08.2017. Тому оплата послуг за Договором здійснювалась відповідно до п. 5.6. Договору шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газотранспортного підприємства відповідно до алгоритму та нормативів перерахування коштів, визначених постановами НКРЕКП та КМУ.

Тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами включено до тарифу на постачання природного газу, а тому кошти за транспортування природного газу споживачі сплачували на рахунки гарантованого постачальника зі спеціальним режимом використання відповідно до Алгоритму розподілу коштів. Усі тарифи, які входили в ціну газу, визначаються постановами НКРЕКП помісячно.

При цьому, відповідач стверджує, що він не мав можливості на власний розсуд користуватись коштами на рахунках зі спеціальним режимом використання, у тому числі перераховувати їх самостійно на рахунки позивача. А тому, розрахунок за надані послуги здійснювався незалежно від волі відповідача шляхом автоматичного списання та розподілу відповідно до алгоритму розподілу коштів. Таким чином, відповідач об'єктивно не мав можливості впливати на строк та порядок розрахунків з позивачем.

Відповідач, будучи гарантованим постачальником природного газу населенню фактично є посередником між кінцевим споживачем, який оплачує транспортування природного газу магістральними трубопроводами, та газотранспортним підприємством. Оскільки відповідач був гарантованим постачальником природного газу, то він зобов'язаний був постачати природний газ населенню та не мав права відмовити споживачам в укладенні відповідного договору, при чому був зобов'язаний користуватись послугами транспортування природного газу магістральними трубопроводами, щоб доставити природний газ безпосередньо споживачам.

Також відповідач вказує, що населенню надавалися пільги і субсидії на постачання природного газу, а тому споживачі не сплачували у повному обсязі вартість спожитого природного газу (та інших послуг, що входили в ціну газу) на рахунки гарантованого постачальника зі спеціальним режимом використання.

Законодавством передбачений порядок відшкодування коштів, недоотриманих у зв'язку з наданням споживачам пільг і субсидій, - шляхом перерахування субвенцій з державного бюджету відповідно до Постанови КМУ від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій". Перерахування таких субвенцій здійснюється за Спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання.

Таким чином, відповідач стверджує, що він виконував обов'язки за Договором у передбаченому законодавством порядку для визначеної категорії правовідносин, а саме: шляхом автоматичного перерахунку коштів з рахунків зі спеціальним режимом використання за алгоритмом розподілу коштів та за рахунок субвенцій з державного бюджету шляхом підписання та виконання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, які підписувались позивачем та відповідачем.

На думку відповідача, в даному випадку наявний не звичайний господарський договір між юридичними особами, а зобов'язання, яке повязане з виконанням учасниками таких правовідносин завдань держави щодо постачання природного газу населенню за пільговими цінами. Тому, дані правовідносини не можна розцінювати лише з врахуванням загальних норм цивільного та господарського права, зокрема щодо строків та порядку виконання грошових зобов'язань.

Також в обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що між сторонами було укладено ряд Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання в період з травня 2016 року по грудень 2017 року на загальну суму 2293014,02 грн., які ним були оплачені повністю.

Крім цього, відповідач зазначає, що з 01.01.2018 втратив чинність Порядок № 20, який встановлював механізм перерахування субвенцій з державного бюджету на оплату пільг, субсидій, компенсацій, в тому числі щодо послуг з постачання природного газу, на підставі якого учасниками розрахунків складались акти звіряння по обсягу наданих послуг та спільні протокольні рішення щодо порядку їх оплати, - був введений новий механізм проведення відповідних розрахунків, учасниками якого з огляду на зміст Порядку № 256 є позивач та відповідач.

Так, відповідач звертає увагу на те, що за платіжним дорученням від 31.01.2018 № 3 на суму 616391,47 грн. він розрахувався з AT «Укртрансгаз» по акту наданих послуг за грудень 2017 року на суму 497948,32 грн. за рахунок одержаної місцевим бюджетом субвенції із державного бюджету, перерахованої відповідачу у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".

Також відповідач зазначає, що позивачем не обґрунтовано та документально не підтверджено джерела походження сум заборгованості, на які були нараховані штрафні санкції, 3% річних та інфляційних втрат, та не надано належних та допустимих доказів правомірності зарахування коштів, які надходили від відповідача виключно з рахунку із спеціальним режимом використання відповідно до пункту 5.6 Договору на заборгованість, яка виникла за попередні періоди і в подальшому була погашена згідно із спільними протокольними рішеннями.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання за типовим договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Закон України від 09.04.2015 N 329-VIII "Про ринок природного газу" (далі - Закон N 329-VIII) визначає правові засади функціонування ринку природного газу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону N 329-VIII транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

За договором транспортування природного газу газотранспортне підприємство зобов'язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов'язується сплатити встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем відповідачу послуг з транспортування природного газу в період з травня 2016 року по грудень 2017 року на загальну суму 3887915,27 грн.

Позивач стверджує, що відповідач здійснював оплати послуг з транспортування природного газу з порушенням строків, визначених у Договорі.

Відповідно до пункту 7.3 Договору, у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

На підставі п. 7.3. Договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу пеню за неналежне виконання зобовязань за Договором у звязку з порушенням належного строку оплати актів наданих послуг у розмірі 18123,51 грн. за загальний період з 22.08.2017 по 30.01.2018, 2589,40 грн. 3% річних за загальний період з 21.08.2016 по 30.01.2018 та інфляційні втрати у сумі 2439,53 грн. за загальний період з 01.09.2016 по 31.10.2017.

Позивач у позові зазначає про порушення відповідачем строку розрахунків, встановлених у п. 5.5 Договору. В свою чергу, відповідач у відзиві повідомляє, що він є гарантованим постачальником, і тому розрахунки за договором повинні проводитися згідно п. 5.6 Договору.

Даний Договір укладено між позивачем та відповідачем для задоволення потреб населення та юридичних осіб. Він укладений враховуючи чинний на той час Закон України від 08.07.2010 № 2467-VI "Про засади функціонування ринку природного газу" (надалі - Закон № 2467-VI), є типовим, текст якого було затверджено постановою Національною комісією регулювання електроенергетики (НКРЕ) від 22.09.2011 року N 1597.

Частиною 5 ст. 10 розділу III Закону № 2467-VI визначено, що реалізація природного газу для задоволення потреб населення здійснюється гарантованими постачальниками за роздрібними цінами, встановленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Відповідно до п. 10 ст. 1 розділу І Закону № 2467-VI, гарантованим постачальником є визначене у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, газопостачальне підприємство, яке не має права відмовити споживачу в укладенні договору на постачання природного газу.

Кабінетом Міністрів України в постанові № 705 від 25.07.2012 визначено гарантованих постачальників природного газу (надалі постанова КМУ № 705).

Пунктом 1 постанови КМУ № 705 установлено, що гарантованими постачальниками природного газу є суб'єкти господарювання, що в установленому порядку отримали ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та проводять діяльність на затвердженій Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, території з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом для споживачів України.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 02.04.2015 № 1184, ТОВ "ТД "Лубнигаз" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території м. Лубни та Лубенського, Гребінківського, Пирятинського та Оржицького районів Полтавської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у користуванні ПАТ «ЛУБНИГАЗ», терміном дії з 21.04.2015 по 20.04.2020.

Таким чином, на момент укладення договору з позивачем відповідач мав стан гарантованого постачальника природного газу, а отже умови проведення розрахунків між сторонами регулюються п. 5.6. Договору.

Згідно з п. 5.6 Договору у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газотранспортного підприємства в порядку, установленому Алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Як свідчать матеріали справи, частина заборгованості відповідача перед позивачем за транспортування природного газу магістральними трубопроводами погашена шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Згідно п. 7 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою КМУ № 210 від 11.01.2005р., Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 03.08.2015 № 493/688, розрахунки за вказаним Порядком проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

На виконання вказаної постанови від 11.01.2005р. № 20 Головне управління державної казначейської служби України у Полтавській області (сторона №1), Департамент фінансів Полтавської облдержадміністрації (сторона № 2), ТОВ "ТД "Лубнигаз" (сторона № 3), ПАТ Укртрансгаз (сторона № 4), НАК Нафтогаз України (сторона остання) підписали наступні спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України: № 2229/у від 22.08.2016 на суму 695655,40 грн., № 2860/у від 17.11.2016 на суму 63040,69 грн., № 3435/у від 20.12.2016 на суму 99480,53 грн., № 380/у від 19.01.2017 на суму 144127,83 грн., № 1355/у від 21.02.2017 на суму 628000,00 грн., № 2467/у від 21.04.2017 на суму 219187,38 грн., № 2599/у від 17.05.2017 на суму 237024,98 грн., № 1936/у від 20.03.2017 на суму 300000,00 грн., № 2991/у від 21.06.2017 на суму 159130,00 грн., № 3696/у від 19.10.2017 на суму 60000,00 грн., № 3924/у від 15.11.2017 на суму 125000,00 грн., № 4375/у від 15.12.2017. на суму 250000,00 грн.

Вказані Спільні протокольні рішення були повністю виконані відповідачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Таким чином, за послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу, які надані відповідачу позивачем у період з 01.05.2016 по 31.12.2017, сплата відбувалася як за спільними протокольними рішеннями (відповідачем сплачено), так і коштами з поточних рахунків із спеціальним режимом використання відповідно до алгоритму розподілу.

Дослідивши надані позивачем розрахунки пені, річних та інфляційних, суд встановив, що вказані нарахування позивач здійснював лише на той борг, який не був предметом спільних протокольних рішень, а сплачувався відповідно до алгоритму розподілу.

Тому заперечення відповідача щодо нарахування позивачем санкцій на борг, погашений за спільними протокольними рішеннями, не підтвердилися під час розгляду справи.

Щодо заперечення відповідача стосовно того, що позивач неправомірно нарахував пеню, річні та інфляційні на суми боргу сплачені відповідно до алгоритму розподілу, суд зазначає наступне.

Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу був затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕ) 30.09.2015 № 2516, яка діяла до 19.10.2017.

При цьому, в період з травня 2016 року по жовтень 2017 року нормативи перерахування коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки, відкритих в установах уповноважених банків, що надійшли від категорії споживачів «побутові споживачі та релігійні організації (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) затверджувалися відповідними постановами НКРЕ № 1479 від 02.09.2016, № 1910 від 28.10.2016, № 1935 від 31.10.2016, № 1992 від 11.11.2016, № 2053 від 25.11.2016, № 47 від 19.01.2017, № 192 від 14.02.2017, № 295 від 21.03.2017, № 667 від 23.08.2017. З посиланням саме на ці постанови НКРЕ здійснювалися оплати послуг з рахунків із спеціальним режимом використання відповідно до алгоритму розподілу коштів.

Відповідач стверджує, що він жодним чином не міг впливати на надходження коштів позивачу відповідно до алгоритм розподілу коштів, а тому відсутні підстави для застосування до нього відповідальності за несвоєчасне внесення таких платежів.

Суд не погоджується з таким твердженням відповідача, адже строк оплати послуг з транспортування природного газу сторони погодили у Договорі, зокрема в п. 5.6. Договору, згідно якого остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним. Укладений між сторонами Договір є типовим договором, умови викладені в ньому є обов'язковими для виконання сторонами.

Таким чином, встановлений алгоритм розподілу коштів не змінює строк оплати, здійснення оплат по Договору відповідно до алгоритму не звільняє відповідача від обов'язку розрахунку за послуги в порядку та строки встановлені п. 5.6. Договору.

Щодо зауваження відповідача стосовно того, що платіжним дорученням від 31.01.2018 № 3 на суму 616391,47 грн. він розрахувався з AT «Укртрансгаз» по акту наданих послуг за грудень 2017 року на суму 497948,32 грн. за рахунок одержаної місцевим бюджетом субвенції із державного бюджету, перерахованої відповідачу у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", суд зазначає наступне.

Постановою КМУ від 04.03.2002. N 256 (редакція, яка діяла з 01.01.2018. по 15.02.2018.), затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок).

Аналіз змісту Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов'язання щодо відшкодування частини витрат підприємств, в тому числі паливно-енергетичного комплексу, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами, тощо. Цей Порядок визначений відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України (п. 1 Порядку).

З наведеного вбачається адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема на оплату природного газу.

Запроваджуючи механізм розрахунків, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат, в тому числі підприємств ПЕК, пов'язаних з оплатою природного газу населенням (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), яке використовує житлові субсидії та має пільги.

Тобто, державою офіційно визнається неможливість підприємств ПЕК забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (в залежності від рівня отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонам на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою приймаються законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Судом врахована правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 20.03.2018 у справі № 915/789/16.

Згідно п. 2 Порядку, фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення, районних бюджетах, бюджетах об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню. Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у відповідних органах Державної казначейської служби, пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим у державному бюджеті для бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, бюджетів мм. Києва та Севастополя (п. 4 Порядку).

Підприємства - надавачі послуг з постачання електроенергії, транспортування, розподілу та постачання природного газу, послуг з тепло-, водопостачання і водовідведення, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вивезення побутового сміття та рідких нечистот, доставки громадянам повідомлень про призначення субсидії готують реєстри обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг, що підлягають перерахуванню, відповідно до фактичних обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг, але не вище обсягів нарахованих сум пільг і субсидій, і надсилають їх протягом місяця, але не пізніше 14 числа місяця, що настає за звітним періодом, фінансовим органам райдержадміністрацій, виконавчих органів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, та головним розпорядникам коштів місцевих бюджетів. Форма та порядок заповнення реєстру встановлюються Мінфіном (п. 5 Порядку).

Згідно п. 6 Порядку фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, на підставі інформації, зазначеної у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри сум, що підлягають перерахуванню, та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі: протягом місяця, але не пізніше 19 числа місяця, що настає за звітним періодом, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), послуг з тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, доставки громадянам повідомлень про призначення субсидії (абз. 4 п. 6 Порядку).

Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у дводенний строк узагальнюють реєстри, зазначені в абзаці четвертому пункту 6 цього Порядку, та надають їх управлінням Казначейства.

Казначейство перераховує протягом місяця, але не пізніше 24 числа місяця, що настає за звітним періодом, субвенцію для виплати пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), послуг з тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за видами послуг згідно із зведеними реєстрами.

Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, пропорційно фактичним зобов'язанням з пільг, субсидій і допомоги населенню відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати (абз. 1 п. 7 Порядку).

Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби (абз. 4 п. 7 Порядку).

Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють протягом двох операційних днів розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; доставки громадянам повідомлень про призначення субсидії; допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам, тимчасової державної допомоги дітям та допомоги по догляду за інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу (абз. 1-2 п. 8 Порядку).

Кошти, отримані як субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, отримані постачальниками від головних розпорядників місцевих бюджетів згідно з пунктом 8 цього Порядку за електричну енергію, природний газ, послуги з транспортування, розподілу та постачання природного газу, тепло-, водопостачання і водовідведення, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вивезення побутового сміття та рідких нечистот та іншими суб'єктами господарювання, розрахунки з якими здійснюються за рахунок таких коштів, використовуються протягом бюджетного року за цільовим призначенням (абз. 1 п. 8-1 Порядку).

Суб'єктами господарювання, які мають ліцензію на постачання природного газу, отримані кошти спрямовуються на оплату природного газу оптовим продавцям та власникам ресурсу природного газу (в тому числі ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), на оплату послуг з розподілу та транспортування природного газу операторам газорозподільної системи та оператору газотранспортної системи (абз. 3 п. 8-1 Порядку) .

Згідно абз. 3 п. 8-1 Порядку суб'єктами господарювання, які мають ліцензію на розподіл природного газу, кошти, отримані згідно з абзацами другим та сьомим цього пункту, спрямовуються на оплату природного газу оптовим продавцям та власникам ресурсу природного газу (в тому числі ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), на оплату послуг з транспортування природного газу оператору газотранспортної системи та (або) сплату грошових зобов'язань з податків, зборів і платежів до державного бюджету, в тому числі податку на додану вартість в межах нарахувань на обсяг планової тарифної виручки, встановленої НКРЕКП на плановий період.

Таким чином, вищевказаним Порядком змінено характер регулювання правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладеного між ними договору на транспортування природного газу, зокрема, змінено строки виконання відповідачем зобов'язань з оплати природного газу.

Згідно абз. 25 п. 8-1 Порядку, усі учасники розрахунків, що проводяться згідно із цим пунктом, у графі "Призначення платежу" платіжних доручень додатково зазначають "постанова Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. N 256" та вказують вид послуги (енергоносія), за який проводиться розрахунок.

Так, згідно платіжного доручення № 3 від 31.01.2018. кошти в сумі 616391,47 грн. перераховувалися відповідачем позивачу з посиланням в призначенні платежу на Постанову КМУ від 04.03.2002 № 256 (а.с. 129).

Отже, враховуючи строки перерахування коштів субвенцій (чітко у строки визначені Порядком), судом встановлено, що відповідач своєчасно, відповідно до Постанови КМУ від 04.03.2002. № 256, перерахував позивачу кошти за оплату природного газу використаного в грудні 2017 року на суму 489941,68 грн.

Згідно ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Виходячи зі змісту Порядку, він є обов'язковим для сторін при вчиненні розрахунків по Договору.

Судом встановлено, що Договір укладено сторонами 01.07.2015. На момент укладення договору механізм перерахування субвенції на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату природного газу регулювався Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджений постановою КМУ № 20 від 11.01.2005. Абзацом 3 п. 7 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 20 було встановлено, що розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Постанова КМУ № 20 від 11.01.2005 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2017. № 951 з 01.01.2018.

З 01.01.2018. механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату природного газу регулювався вже Постановою КМУ від 04.03.2002. N 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету". Вказаною постановою в редакції з 01.01.2018. по 14.02.2018, встановлено інший порядок перерахування субвенцій (без укладення спільних протокольних рішень) та інші строки перерахування субвенцій.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач здійснив оплату газу використаного ним у грудні 2017 року на суму 489941,68 грн. з дотриманням вимог Порядку і застосування до нього відповідальності у вигляді пені за прострочення виконання зобов'язань, а також нарахування 3% річних за порушення грошового зобов'язання відповідно до ст. 625 ЦК України, є безпідставним. Тобто, нарахування позивачем на зобов'язання грудня 2017 року у розмірі 489941,68 грн. пені в сумі 4160,94 грн. і 3% річних в сумі 409,27 грн. за період з 21.01.2018 по 30.01.2018 є неправомірним.

В іншій частині нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат є правомірним.

Враховуючи викладене, судом перевірено надані позивачем розрахунки і встановлено, що стягненню підлягають 14016,75 грн. пені, 2185,39 грн. 3% річних та 2439,53 грн. інфляціних втрат. В цій частині позов є обґрунтованим, а отже підлягає задоволенню. В іншій частині стягнення пені та 3% річних позов задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення суд дотримується принципу правової визначеності (вказана правова позиція викладена в постанові Східного апеляційного господарського суду від 14.01.19 у справі № 917/831/18).

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" (вул. Л. Толстого 87, м. Лубни, Полтавська область, 37500; ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021; ) 14016 грн. 75 коп. пені, 2185 грн. 39 коп. 3% річних, 2439 грн. 53 коп. інфляційних втрат, 1418 грн. 71 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 13.02.2019.

Суддя О.С. Семчук