ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

11 лютого 2019 року Справа № 902/283/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Маціщук А.В. , суддя Олексюк Г.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги Національного банку України та Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"

на ухвалу господарського суду Вінницької області від 12.12.2018 р.

(постановлену о 12:23 год. у м. Вінниця, повний текст складено 17.12.2018 р.)

у справі № 902/283/18 (головуючий суддя Матвійчук В.В., суддя Лабунська Т.І., суддя Тісецький С.С.)

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Відповідно до ч. 13 ст. 8, п. 12 ч.1 ст. 255, ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі розглядаються судом апеляційної інстанції без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 12.12.2018 р. було зупинено провадження у справі № 902/283/18 до вирішення та набрання законної сили рішенням у справі № 910/7913/18. Зобов'язано сторони повідомити господарський суд Вінницької області про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі з наданням завірених копій процесуальних документів, прийнятих за результатами розгляду справи №910/7913/18.

При постановлені вказаної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що в справі №902/283/18 Національним банком України заявлено вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 58 від 20.03.2009 р. укладеним між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис", що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за № 529, в рахунок часткового погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" за кредитним договором №19 від 03.03.2009 р. (з усіма змінами та доповненнями до нього) перед Національним банком України у розмірі НОМЕР_1 грн., що становить прострочену заборгованість за кредитом.

В провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/7913/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" до Національного банку України про розірвання іпотечних договорів, в тому числі іпотечного договору №58 від 20.03.2009 р., який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України, та на підставі якого Національним банком України у даній справі заявлено вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи, що предмет спору у справі № 910/7913/18 пов'язаний з підставою виникнення спору у даній справі, суд дійшов висновку про пов'язаність даної справи зі справою № 910/7913/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" до Національного банку України про розірвання іпотечних договорів, в тому числі іпотечного договору №58 від 20.03.2009р., який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України, оскільки у ній встановлюються обставини, що мають суттєве значення для розгляду справи №902/283/18.

За таких обставин, судом першої інстанції був зроблений висновок про необхідність зупинення провадження у справі № 902/283/18 до вирішення справи № 910/7913/18 та набрання рішенням у справі № 910/7913/1 законної сили.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою суду першої інстанції, позивач - Національний банк України звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить оскаржену ухвалу скасувати, а справу передати на розгляд господарського суду Вінницької області.

Скаржник вважає, що ухвала господарського суду підлягає скасуванню, оскільки вона була постановлена з неправильним зясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, а висновки викладені в ній не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує наступне.

Зупиняючи провадження у справі, місцевий суд виходив із того, що розгляд даної справи є об'єктивно неможливим до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/7913/18.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справ господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як повязана справа яка розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється об'єктивина неможливість розгляду даної справи, оскільки сама по собі взаємопов'язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду даної справи та прийняття у ній рішення.

Місцевим господарським судом не зазначено в оскарженій ухвалі, яким саме чином з'ясування обставин у ході розгляду справи №910/7913/18 унеможливлює розгляд заявленої позовної вимоги у даній справі про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, та яким чином встановлені у вказаній справі обставини впливають на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи, у даній справі.

Господарським судом першої інстанції взагалі не обґрунтовано відсутність реальної можливості розглянути господарський спір по суті заявлених вимог на підставі наданих учасниками справи доказів.

Вирішення спору у справі №910/7913/17 не може бути перешкодою для встановлення всіх істотних обставин у даній справі у відповідності до вимог ГПК України.

Крім того, у разі необхідності, зацікавлена сторона не позбавлена права скористатися своїм правом щодо перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.

Оскільки позовні вимоги Національного банку України у справі №902/283/18 ґрунтуються на правовідносинах, що виникли з договору іпотеки, укладеного з метою забезпечення належного виконання зобов'язань ПАТ "КБ "ПриватБанк" за кредитним договором, такі договори підлягають самостійному дослідженню господарським судом відповідно до положень ст. ст. 209, 210 ГПК України.

Апелянт зазначає, що в межах справи №910/7913/18 можуть бути встановлені обставини, які є необхідними в межах справи № 902/283/18, що може призвести до спрощення розгляду справи № 902/283/18, оскільки з огляду на приписи ч. 4 ст. 75 ГПК України буде відсутнім обов'язок їх доказування. Проте, спрощення розгляду справи не є тотожним змісту неможливості розгляду справи.

Вказує, що господарський суд Вінницької області, зупинивши провадження в даній справі, порушив право позивача на розгляд справи упродовж розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, Національний банк України просить апеляційну скаргу задоволити, ухвалу господарського суду Вінницької області від 12.12.2018 р. у справі №902/283/18 скасувати та передати справу №902/283/18 на розгляд господарського суду Вінницької області.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та ОСОБА_1 акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" не скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу Національного банку України, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Також, апеляційна скарга надійшла від Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк", відповідно до якої третя особа просить скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 12.12.2018 р. про зупинення провадження у справі № 902/283/18 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі, господарський суд виходив із висновку про повязаність даної справи зі справою № 910/7913/18, оскільки в ній встановлюються обставини, що мають суттєве значення для розгляду справи № 902/283/18.

При цьому, господарським судом не обґрунтовано, яким чином встановлені у справі № 910/7913/18 обставини впливатимуть на оцінку доказів у справі № 902/283/18, якими Національний банк України обґрунтовує свої доводи у даній справі, виходячи із предмету та підстав позову, з урахуванням презумпції правомірності правочину.

Станом на сьогоднішній день в судовому порядку не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів визнання Іпотечного договору недійсним чи його розірвання.

Тобто, презумпція правомірності Іпотечного договору не спростована, а отже всі права набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Таким чином, оскаржувана ухвала є безпідставною, оскільки порушення провадження у справі № 910/7913/18, предметом спору в якій є розірвання Іпотечного договору, не перешкоджає з'ясуванню обставин у справі, в якій предметом спору є звернення стягнення на предмети іпотеки.

Місцевий господарський суд не обґрунтував чим саме перебування на розгляді господарського суду м. Києва справи № 910/7913/18 про розірвання Іпотечного договору перешкоджає встановленню та оцінки судом у даній справі № 902/283/18 обставин (фактів), які покладені учасниками даної справи в обґрунтування своїх вимог та заперечень, з огляду на наявні в матеріалах даної справи докази.

Судом не було враховано вимоги національного та європейського законодавства та правозастосовчої практики про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, ПАТ "КБ "ПриватБанк" вважає, що оскаржувана ухвала є такою, що постановлена строк без додержання норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим вона підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Національний банк України та Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" не скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк", що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, апеляційні скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при постановлені ухвали норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задоволити, а оскаржену ухвалу скасувати та направити справу на розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 12.12.2018р. до господарського суду Вінницької області від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 902/283/18 до вирішення спору у справі № 910/7913/18 (т. 4, а. с. 124-125).

Дане клопотання мотивоване тим, що 22.06.2018 р. ухвалою господарського суду міста Києва відкрито провадження у справі № 910/7913/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" до Національного банку України про розірвання іпотечних договорів, Іпотекодержателем за якими є Національний банк України, а Іпотекодавцем - Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та якими забезпечувалось виконання зобов'язань ПАТ "КБ "ПриватБанк" за кредитним договором № 19 від 03.03.2009р.

Предметом позову у справі № 910/7913/18, серед іншого, є розірвання Іпотечного договору, який укладений між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис", на підставі якого Національним банком України у справі №902/283/18 заявлено вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідач зазначає, що у разі задоволення позову відповідача про розірвання іпотечного договору, будуть відсутні підстави для задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки за цим договором, оскільки зобов'язання за договором іпотеки у відповідача будуть припинені.

Зазначає, що оскільки розгляд справи № 910/7913/18 не закінчився, а від результату її розгляду буде залежати вирішення справи № 902/283/18, провадження у справі № 902/283/18 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України підлягає зупиненню.

Як зазначалося вище, ухвалою господарського суду Вінницької області від 12.12.2018 р. було зупинено провадження у справі № 902/283/18 до вирішення та набрання законної сили рішенням у справі № 910/7913/18. Зобов'язано сторони повідомити господарський суд Вінницької області про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі з наданням завірених копій процесуальних документів, прийнятих за результатами розгляду справи №910/7913/18.

Однак, апеляційний господарський суд не погоджується із такими діями суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом, із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок, непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов'язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи. При цьому пов'язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Як встановлено судом вище, підставою зупинення провадження в справі № 902/283/18 відповідач зазначає перебування на розгляду господарського суду м. Києва справи №910/7913/18 за позовом ТОВ "Приватофис" до Національного банку України, третя особа ПАТ "КБ "Приватбанк" про розірвання договорів іпотеки, в тому числі і спірного іпотечного договору №58 від 20.03.2009р, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за № 529.

Судом зазначається, що під час розгляду справи №910/7913/18 можуть бути встановлені обставини, встановлення яких є необхідним в межах справи № 902/283/18, що в свою чергу може призвести до спрощення розгляду справи № 902/283/18, оскільки з огляду на приписи ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України буде відсутнім обов'язок їх доказування. Спрощення розгляду справи не є тотожним змісту неможливості розгляду справи.

Крім того, законодавець чітко передбачив, що суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Наразі предметом розгляду по справі № 902/283/18 є доведення та дослідження обставин для звернення стягнення на предмет іпотеки, в той час коли в межах справи № 910/7913/18 можуть бути встановлені частково елементи складових з наявністю яких законодавець пов'язує можливість стягнення на предмет іпотеки, однак не всіх.

Судом зазначається, що наслідки розгляду справи № 910/7913/18, ніяким чином, не можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення для вирішення справи № 902/283/18.

Також, судом береться до уваги, що в клопотанні ТОВ "Приватофис" детально не вказано, яким чином наслідки розгляду справи № 910/7913/18 зможуть вплинути на результати розгляду даної № 902/283/18.

Крім цього, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до порушення розумного строку розгляду справи.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (п. п. 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (п. 51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Отже, необґрунтоване зупинення провадження у даній справі призвело б до затягування строків розгляду справи і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р., що покладає на національні суди обов'язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

За наведеного вище, апеляційний господарський суд зазначає, що місцевий господарський суд в порушення норм процесуального законодавства прийшов до хибного висновку про наявність підстав з якими законодавець пов'язує можливість зупинення провадження, наслідком чого стало постановлення судом першої інстанції помилкової ухвали.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Підсумовуючи вказане, апеляційний господарський суд приходить до висновку про обґрунтованість апеляційних скарг Національного банку України та Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк".

Пунктом 6 частини 1 статті 275 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 273, 275-280, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги Національного банку України та Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Вінницької області від 12.12.2018 р. у справі № 902/283/18 скасувати.

3. Справу № 902/283/18 направити до господарського суду Вінницької області для продовження розгляду.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.