РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.02.2019Справа № 910/15478/18

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д; адреса для листування: 49027, місто Дніпро, а/с 1800; ідентифікаційний код 14360570)

до Фізичної особи - підприємця Касянової Оксани Володимирівни (АДРЕСА_1; індивідуальний податковий номер НОМЕР_1)

про стягнення 569 057,78 грн,

Без виклику (повідомлення) представників учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - позивач, Банк) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, Підприємець) про стягнення 569 057,78 грн, з яких 500 000,00 грн - заборгованість за кредитом, 14 833,33 грн - відсотки, 39 971,70 грн - комісія, 14 252,75 грн - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з повернення кредитних коштів, отриманих за договором "Кредит КУБ" від 04.06.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/15478/18, ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частин 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами частини 4 статті 89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи ухвала від 26.11.2018 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1

Проте, поштовий конверт було повернуто до суду. З даних, розміщених на офіційному сайті «Укрпошта», поштове відправлення № 896 не було вручено під час доставки адресату 29.11.2018 та було повернуто відправнику 06.01.2019.

У даному випаду судом враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мала право та дійсну можливості ознайомитись, з ухвалою Господарського суду міста Києва справі № 910/15478/18 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Частиною 2 статті 178 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2018, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Будь яких заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Приписами статті 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2018 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (банк) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (клієнт, відповідач) було укладено кредитний договір шляхом приєднання клієнта до публічної оферти через підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» від 29.05.2018 (далі - заява), яка була підписана шляхом накладання електронного цифрового підпису.

14.06.2018 була здійснена державна реєстрація змін до установчих документів ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", зміна повного найменування та зміна скороченого найменування на Акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та АТ КБ "ПРИВАТБАНК", що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наявним в матеріалах справи.

Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до частини 2 статті 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі статтею 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У статті 1054 Цивільного кодексу України вказано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" - електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем склалися кредитні відносини, які регулюються нормами параграфу 2 Розділу ІІІ Книги п'ять Цивільного кодексу України.

Згідно заяви відповідач приєднався до розділу 3.2.8 Умов та правил надання послуги «КУБ», що розміщені на сайті ПриватБанку pb.ua, та прийняв на себе всі зобов'язання, зазначені в цих Умовах та уклав Кредитний договір.

Договір «Кредит КУБ» від 04.06.2018 (далі - договір) складається з Анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 29.05.2018, Умов та правил надання банківських послуг за послугою «КУБ» та Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua.

Умови та правила надання банківських послуг в частині послуги «КУБ», чинні на момент використання відповідачем кредитного ліміту в сумі 500 000,00 грн (04.06.2018) затверджені Наказом СП-2010-256 від 06.03.2010, з урахуванням змін, внесених Розпорядженням Э.30.0.0.0/1-6891392 від 15.06.2017 щодо актуалізації «Умови та правила надання банківських послуг» та Протоколом Правління Банку № 44 від 07.09.2017.

Відповідно до умов договору банк взяв на себе зобов'язання при наявності вільних грошових ресурсів надати клієнту «Кредит КУБ» для фінансування поточної діяльності клієнта, в обмін на зобов'язання клієнта по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії та інших винагород в обумовлені договором терміни. Кредитування клієнта здійснюється в межах встановленого банком ліміту кредитування про який банк повідомляє клієнта через встановлені канали комунікацій.

Відповідно до договору 04.06.2018 відповідачу було встановлено кредитний ліміт в розмірі 500 000,00 грн та перераховано кошти в зазначеній сумі на поточний рахунок № 7783, що підтверджено наявною в матеріалах справи випискою по поточному рахунку № 7783.

Відповідно до п. 3.2.8.3. Умов кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплаті процентів, комісій та винагороди.

Згідно п.п. 1.3., 1.5 заяви строк кредиту - 12 місяців з моменту видачі коштів. Повернення тіла кредиту здійснюється щомісячним погашенням протягом 12 місяців рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів.

Згідно п. 3.2.8.3.1. Умов повернення кредиту здійснюється щомісячно шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених в заяві. Банк здійснює договірне списання грошей з поточного рахунку клієнта в терміни і розмірах, передбачених умовами кредитного договору. Остаточний термін погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

Відповідно до п. 3.2.8.5.3. Умов та Правил клієнт зобов'язаний повернути кредит в терміни і в сумах, як встановлено в п. 3.2.8.3.1, 3.2.8.5.14, 3.2.8.6.2, а також вказані в заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку.

Позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 500 000 грн, що підтверджується випискою по рахунку, яка додана позивачем до матеріалів справи.

Відповідач, за твердженням позивача, свої зобов'язання за договором в частині по повернення кредиту, сплати відсотків, комісії та інших винагород в обумовлені договором терміни не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 569 057,78 грн, з яких 500 000,00 грн - заборгованість за кредитом, 14 833,33 грн - відсотки, 39 971,70 грн - комісія, 14 252,75 грн - пеня.

Враховуючи наведене, позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 500 000,00 грн - заборгованості за кредитом, 14 833,33 грн - заборгованості за відсотками, 39 971,70 грн - заборгованості по комісії та 14 252,75 грн - заборгованості по пені.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 3.2.8.1. Умов грошові кошти надаються банком для фінансування поточної діяльності клієнта в обмін на зобов'язання останнього по поверненню кредиту, сплати відсотків, комісії та інших винагород обумовлених в договорі. Клієнт приєднується до послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі Приват24 або в сервісі Папка24 або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.

Максимальна сума кредиту, яка може бути надана в рамках послуги встановлена в пункті 3.2.8.2 Умов та складає 500 000,00 грн.

Пунктом 3.2.8.3.1 Умов встановлено, що повернення кредиту здійснюється щомісячно шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених в заяві. Остаточний термін погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту. Відповідно до пункту 1.5 заяви погашення заборгованості здійснюється щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів.

Клієнт доручає банку щомісячно, в терміни, зазначені в заяві, здійснювати договірне списання коштів з його рахунків, відкритих в Приватбанку, на погашення заборгованості за послуги в кількості і розмірі, зазначеному в кредитному договорі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 04.06.2018 надав відповідачу кредит шляхом перерахування коштів в зазначеній сумі на поточний рахунок відповідача, що підтверджується випискою по рахунку, яка додана позивачем до матеріалів справи. В свою чергу, відповідачем не було погашено тіло кредиту у зв'язку з чим станом на момент подання позову його заборгованість за кредитом становить 500 000,00 грн.

Відповідно до положень пунктів 3.2.8.3.2. та 3.2.8.9 Умов за користування кредитом (послугою) в період з дати списання коштів з позикового рахунку до дати погашення кредиту клієнт платить щомісяця відсотки за користування кредитом в розмірі, зазначені в Заявці та Тарифах, а саме - 2% в місяць від початкового розміру кредиту. Датами сплати відсотків є дати сплати платежів, зазначені в заяві, при несплаті відсотків в зазначений термін вони вважаються простроченими.

Сплата відсотків за користування кредитом, передбачених п. 3.2.8.3.2. Умов здійснюється в дати платежів, зазначені в заяві.

Умовами та заявою передбачено, що при порушенні клієнтом будь-якого грошового зобов'язання позивальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 4 % на місяць від суми заборгованості. При цьому також сплачується неустойка в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожний календарний день прострочення.

Згідно пункту 3.2.8.9.6 Умов розрахунок і нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється в терміни, зазначені в заяві, кожного наступного місяця з дати списання коштів з позикового рахунку і проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості по кредиту. Розрахунок відсотків у вигляді щомісячної комісії проводиться банком на наступний день після дня отримання клієнтом кредиту або дня погашення чергової частини боргу, а нарахування відсотків у вигляді щомісячної комісії проводиться банком в день погашення чергової частини боргу або в дату погашення клієнтом заборгованості до такого дня.

Порядок нарахування прострочених відсотків встановлений в пункті 3.2.8.9.7 Умов, а саме: нарахування таких відсотків здійснюється щодня, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не враховується.

Відповідно до пункту 3.2.8.5.5 Умов клієнт взяв на себе зобов'язання по сплаті комісії згідно пунктів 3.2.8.5.7 та 3.2.8.6.5, а саме: у разі списання щомісячного внеску по кредиту «КУБ» в рахунок кредитного ліміту на рахунки клієнт оплачує комісію в розмірі 3 % від суми платежу, а в разі порушенні клієнтом строків виконання будь-якого з грошових зобов'язань, встановлених договором, а також для сплати передбачених пунктом 3.2.8.6.5 комісійних винагород клієнт доручає банку здійснювати списання коштів з усіх поточних і депозитних рахунків клієнта в банку в порядку, передбаченому законодавством та договором.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надав відповідачу кредит, що підтверджується випискою по рахунку, яка додана позивачем до матеріалів справи.

В свою чергу, відповідачем не у повному обсязі було погашено тіло кредиту у зв'язку з чим станом на момент подання позову його заборгованість за кредитом становить 500 000,00 грн, з яких з 208 333,35 грн становить прострочена заборгованості та 291 666,62 грн - поточна заборгованості за кредитом станом на 14.11.2018 (день подання позовної заяви).

Також у відповідача наявна заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 06.07.2018 по 26.10.2018 відповідно до п. 1.6 заяви та п. 3.2.8.3.2, 3.2.8.3.3, 3.2.8.9 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 14 833,33 грн та заборгованість по комісії, нарахованої на підставі п. 1.4. заяви та п. 3.2.8.5.5 Умов за період з 04.07.2018 по 26.10.2018 в сумі 39 971,70 грн.

На підтвердження видачі кредитних коштів та часткового погашення відповідачем тіла кредитного ліміту, відсотків, пені та комісії по договору позивачем до позовної заяви додано виписки по рахунках позичальника, на яких обліковується кредит з моменту видачі кредиту і до звернення до суду з позовом.

З огляду на наведене, позов в даній частині позовних вимог підлягає повному задоволенню.

Відповідно до пункту 3.2.8.3.3 Умов - при порушенні клієнтом будь-якого грошового зобов'язання позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому в заяві (4 %).у разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку, передбаченого п. 3.2.8.3.1 Умов, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожний календарний день прострочення.

Відповідно до пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до 3.2.8.10.3 Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом 15 (п'ятнадцяти) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Таким чином, сторонами погоджено строк нарахування пені інший, ніж той, який встановлено у частині 6 статті 232 Господарського кодексу України.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором, позивачем було правомірно нараховано пеню. Перевіривши наданий позивачем арифметичний розрахунок пені у розмірі 14 252,75 грн - пеня, нарахована за період з 06.07.2018 по 26.10.2018 відповідно до п. 1.6 заяви та п.3.2.8.3.3, 3.2.8.10 Умов та правил надання банківських послуг, суд вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає положенням договору та приписам законодавства про порядок та строки нарахування, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 14 252,75 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, застосування строків позовної давності до спірних правовідносин є неможливим з огляду на те, що умовами пунктів 3.2.1.5.4 та 3.2.1.5.7 сторонами було продовжені строки на 3 та 5 років відповідно.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-80, 86, 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 569 057,78 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д; ідентифікаційний код 14360570) 500 000,00 грн (п'ятсот тисяч гривень 00 копійок) основного боргу, 14 833,33 грн (чотирнадцять тисяч вісімсот тридцять три гривні 33 копійки) заборгованості за відсотками, 39 971,70 грн (тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот сімдесят одну гривню 70 копійок) заборгованості по комісії, 14 252,75 грн (чотирнадцять тисяч двісті п'ятдесят дві гривні 75 копійок ) заборгованості по пені та 8 535,87 грн (вісім тисяч п'ятсот тридцять п'ять гривень 87 копійок) судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ