номер провадження справи 17/116/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2019 Справа № 908/2003/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л.

при секретарі судового засідання - Юсубовій Д.В.,

розглянувши матеріали справи № 908/2003/18:

за позовною заявою: державного підприємства Енергоринок, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27

до відповідача: публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14

про стягнення 430 459,50 грн.

За участю представників учасників справи:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 30 від 05.12.2018, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 000351 від 02.11.18;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 53 від 01.01.2019, посвідчення адвоката № ЗП 001474 від 29.11.17

СУТЬ СПОРУ:

02.10.18 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява за вих. № 01/44-12328 від 21.09.18 державного підприємства Енергоринок до публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго про стягнення 430 459,50 грн. заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13, яка складається із заборгованості за пенею в сумі 38 948,28 грн. та заборгованості за 3 % річних в сумі 391 511,22 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.18, справу № 908/2003/18 передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 08.10.18 судом прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у господарській справі № 908/2003/18 за правилами загального позовного провадження, якій присвоєно номер провадження 17/116/18, та підготовче судове засідання призначено на 06.11.18 об 11:30.

26.10.18 на адресу суду від відповідача - публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго надійшов відзив вих. № 007-33/15867 від 25.10.18, в якому останній зазначає наступне:

- на час розгляду цієї справи відповідач знаходиться у вкрай тяжкому фінансовому стані та не має можливості виконати рішення суду у звязку з відсутністю на поточних рахунках грошових коштів, арештом всіх поточних рахунків, наявною багатомільйонною заборгованістю по заробітній платі, податкового боргу;

- на рахунках ПАТ Запоріжжяобленерго відсутні грошові кошти, на підтвердження чого відповідач надає довідки про залишки грошових коштів на поточних рахунках, та звертає увагу на те, що не може розраховувати на кошти, які надходять на його рахунки, оскільки на ці рахунки постановою органу виконавчої служби від 28.12.2016 р. відкритого за заявою позивача виконавчого провадження № 50684873 в межах суми 31 914 916,27 грн. накладено арешти;

- на момент розгляду справи на підприємстві існує заборгованість з виплати заробітної плати, яка станом на 08.10.2018 р. складає 180 077 млн. грн. та стрімко зростає, станом на 04.10.18 у товариства наявний податковий борг в сумі 114,5 млн. грн., кредиторська заборгованість за роботи, послуги, товарно-матеріальні цінності станом на 01.09.18 становить 92,5 млн. грн.;

- просить звернути увагу на те, що товариство має щомісячно проводити виплату ін. обовязкових платежів: за придбання пального, сировини та матеріалів, оплату комунальних платежів та послуг за спільне використання технологічних електричних мереж, що здійснюється виключно з поточних рахунків товариства;

- основним показником надкритичної неплатоспроможності відповідача є систематична та довготривала відсутність грошових коштів на поточних рахунках, що фактично паралізувало ведення господарської діяльності відповідача;

- достатньо складна ситуація утворилась не з вини товариства, а є наслідком дій регулятора в сфері електроенергетики Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), що вмотивовано низьким рівнем розрахунків з ДП «Енергоринок», у т.ч. внаслідок надання судами розстрочки виконання рішень боржникам ПАТ Запоріжжяобленерго;

- з наданої довідки № 003-08/215 від 19.07.18 про встановлені НКРЕКП для ПАТ Запоріжжяобленерго нормативи відрахувань коштів вбачається, що з січня 2018 р. по червень 2018 р. внаслідок встановленого НКРЕКП алгоритму розподілу коштів ПАТ Запоріжжяобленерго недоотримало 359,2 млн. грн., що стало причиною неможливості останнього вчасно виконувати свої зобовязання, в т.ч. і перед позивачем;

- відповідач не може впливати ані на перерахування коштів та їх обсяг, ані на встановлення алгоритму, та фактично залежить від прийнятих рішень НКРЕКП щодо встановлення або нульового відсотку відрахувань, або встановлення щодобових мільйонних відрахувань, при яких кошти на поточний рахунок відповідача завідомо не надійдуть;

- про тяжке фінансове становище свідчить зменшення власного капіталу підприємства у 2016 та 2017 роках;

- критичний фінансовий стан відповідача підтверджується висновком судового експерта № 282 від 17.05.18;

- станом на 01.07.2018 р. дебіторська заборгованість споживачів Запорізької області за спожиту електроенергію перед ПАТ Запоріжжяобленерго складає 1 920,5 млн. грн., у т.ч. юридичних осіб: 1 635,1 млн. грн., фізичних осіб: 285,4 млн. грн.;

- ступінь виконання зобовязання відповідача перед позивачем знаходиться в прямій залежності від ступеню виконання зобовязання споживачів перед відповідачем, наявна дебіторська заборгованість не тільки не приносить прибутку, але і поставила відповідача у скрутне становище при здійсненні розрахунків з іншими підприємствами;

- прийняття рішення про стягнення з відповідача пені та 3% річних без врахування обставин, що ускладнюють його виконання, ставить під сумнів стабільність фінансового стану енергопостачальника, та як наслідок може відобразитись на безпеці експлуатації обєктів електроенергетики, на безперервність передачі та поставки енергії, на екологічній безпеці обєктів електроенергетики, на збереженні цілісності та забезпеченні надійного і ефективного функціонування ОЕС України;

- незастосування ст. 233 ГК України та ч. 1 ст. 239 ГПК України щодо використання судом права зменшити та надати розстрочку виконання рішення суду призведе до погіршення скрутного фінансового становища відповідача, оскільки позивачем буде здійснюватись примусове виконання рішення суду, що призведе до накладення додаткових арештів на рахунки відповідача. З посиланням на ст. 233 ГК України та ч. 1 ст. 239, ст. 331 ГПК України відповідач просить суд зменшити розмір пені до 1000,00 грн. та розстрочити виконання рішення в частині сплати пені та 3% річних та судового збору на 12 календарних місяців, починаючи з грудня 2018 р. зі сплатою сум щомісячно рівними частинами.

06.11.18 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив вих. № 07/44-14134 від 02.11.18, в якій останній не погоджується з доводами відповідача у відзиві та вважає їх необґрунтованими, мотивуючи свою позицію наступним:

- 30.09.13 між державним підприємством Енергоринок до публічним акціонерним товариством Запоріжжяобленерго (боржник) був укладений договір про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02, згідно з п. 2.13. якого протягом дії договору боржник зобовязується здійснювати повну оплату щомісячних платежів відповідно до умов цього договору (до щомісячних платежів належить і сплата пені);

- таким чином, на думку позивача, з відзиву відповідача вбачається, що останній просить суд відповідно до ст. 233 ГК України частково зменшити розмір обовязкових платежів до 1000,00 грн., що фактично є вимогою про зміну умов договору на підставі рішення суду (ст. 651 ЦК України);

- на сьогоднішній день з пропозицією про внесення змін до договору про реструктуризацію заборгованості ПАТ Запоріжжяобленерго не зверталось, підстав для примусового внесення змін до договору про реструктуризацію також не має, з огляду на відсутність обставин, визначених у ст. 651, 652 ЦК України;

- прохання відповідача про зменшення нарахованої пені є необґрунтованим з огляду на відсутність правових підстав для примусового внесення змін до договору реструктуризації;

- невиконання своїх зобовязань ПАТ Запоріжжяобленерго, а також дефіцит коштів останнього не є підставами для звільнення його від виконання зобовязань перед ДП «Енергоринок» за умовами договору;

- крім того, неналежне виконання умов договору реструктуризації електричної енергії енергопостачальними компаніями (зокрема ПАТ Запоріжжяобленерго) створює передумови для збільшення рівня заборгованості ДП «Енергоринок» перед виробниками електричної енергії у звязку з чим позивач вимушений залучати кредитні кошти в уповноваженому банку з метою забезпечення повних розрахунків з виробниками;

- наголошує на існуванні критичного рівня кредиторської заборгованості, яка виникла перед генеруючими компаніями та станом на 30.09.18 становить 25 767 646 166,40 грн.;

- законодавство гарантує кредитору можливості стягувати з боржника таку грошову суму як неустойку, спрямовану на розумне стимулювання останнього виконувати основне грошове зобовязання;

- наведені боржником обставини передусім є наслідком господарської діяльності відповідача, його власного комерційного розрахунку та ризику, а не виникли в силу якихось обєктивних та незалежних від боржника обставин;

- вважає недопустимим зменшення розміру штрафу, оскільки це суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності, встановленим п. 6 ст. 3 та ч. 3 ст. 509 ЦК України, таке зменшення є не співрозмірним в контексті інтересів обох сторін, а не лише відповідача;

- враховуючи викладене, а також тяжке фінансове становище та критичний рівень заборгованості ДП «Енергоринок» перед своїми контрагентами та банком, підстави для зменшення розміру штрафних санкцій відсутні;

- наведені відповідачем підстави для розстрочення виконання судового рішення, зокрема тяжке фінансове становище, не є тими виключними обставинами, як дають підстави для розстрочення виконання рішення суду, оскільки, по-перше, важке фінансове становище відповідача утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, його власного комерційного розрахунку та ризику, а не в силу якихось обєктивних, незалежних від нього обставин, по-друге, скрутне фінансове становище є як у відповідача, так і у позивача, що підтверджується наданими доказами;

- відповідачем в обґрунтування своєї заяви про розстрочку виконання рішення не надано жодного належного доказу стосовно знаходження його в скрутному фінансовому становищі та доказів того, що негайне виконання рішення може призвести до негативних наслідків, які можуть вплинути на енергетичну стабільність України, а отже і недоведеною залишається наявність виключних обставин, що унеможливлюють виконання судового рішення;

- несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобовязань призводить до неможливості виконання позивачем зобовязань перед генеруючими компаніями та дисбалансу оптового ринку електроенергії в цілому;

- договір про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13 за своєю правовою природою є договором про надання розстрочки, укладаючи який позивач врахував матеріальні інтереси відповідача та його фінансовий стан та погодив з ним графік розстрочення заборгованості, а відповідачем в свою чергу даний графік дотримано не було. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, в задоволенні клопотань ПАТ Запоріжжяобленерго про зменшення пені та розстрочення виконання рішення суду відмовити в повному обсязі.

В підготовчому засіданні 06.11.18 судом в розгляді даної справи оголошено перерву на 04.12.18 о 12:00.

Враховуючи нагальну потребу у перебуванні судді-доповідача у даній справі у відрядженні до м. Харків 04.12.18, про що стало відомо судді після призначення судового засідання у цій справі на 04.12.18 об 12 год. 00 хв., з метою забезпечення права на судовий захист та прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі по суті спору судом ухвалою від 27.11.18 судове засідання призначено на 03.12.18 о 12:00.

З метою повідомлення позивача та відповідача у даній справі про перенесення підготовчого засідання з 04.12.18, що призначене на 12 год. 00 хв. на 03.12.18 об 12 год. 00 хв., працівником суду 30.11.18 здійснено телефонні дзвінки на номери як ДП Енергоринок так і ПАТ Запоріжжяобленерго.

03.12.18 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив вих. № 33-33/18005 від 03.12.18, в яких останній додатково зазначає наступне:

- посилання позивача у відповіді на відзив на відсутність підстав для примусової зміни договірних відносин неаргументовані та надумані оскільки ПАТ Запоріжжяобленерго у відзиві не посилалось як на підставу своїх заперечень, на примусову зміну договірних відносин;

- ДП «Енергоринок» посилається на наявність своєї заборгованості перед своїми контрагентами та банком, проте на підтвердження свого скрутного фінансового стану надає лише довідки;

- ДП «Енергоринок» в обґрунтування свого скрутного фінансового стану не надає суду ані балансу підприємства, ані звіту про фінансові результати, ані будь-якого іншого документу;

- відсутність в матеріалах справи звіту про фінансові результати щодо наявності збитків у позивача свідчить про недоведеність ДП «Енергоринок» скрутного фінансового стану;

- відповідач здійснив в повному обсязі оплату основного боргу згідно договору реструктуризації № 63Р/02 від 30.09.13 в сумі 131836164,72 грн., що підтверджує високу ступінь виконання зобовязання відповідачем та підтверджується актом звірки розрахунків ДП «Енергоринок» та ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 07/51-4-14196 від 06.11.18;

- НКРЕКП 30.11.18 прийняла постанову № 1576, якою фактично заблоковано надходження коштів після розподілу на поточні рахунки відповідача, підтвердженням тому є встановлення в грудні 2018 р. щодобового відрахування 1399801,47 грн. з рахунків відповідача. Просить зменшити розмір пені до 1000,00 грн. та розстрочити виконання рішення в частині сплати пені та 3% річних, а також судового збору на 12 календарних місяців, починаючи з грудня 2018 р. зі сплатою сум щомісячно рівними частинами.

Ухвалою від 03.12.18 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 08.01.19 включно та відкладено підготовче засідання у справі № 908/2003/18 на 08.01.19 о 10:00.

В судовому засіданні 08.01.19 представник позивача надав додаткові пояснення, в яких зазначає, що додатки 1 5 до договору № 4243/02 від 29.08.07 до позовної заяви не надавалися, оскільки на думку позивача, не впливають на встановлення обставин у справі з огляду на те, що предметом позову є заборгованість за договором реструктуризації заборгованості № 63/02 від 30.09.13. Вказує, що в основі договору реструктуризації № 63/02 лежить заборгованість за договором № 4243/02, яка підтверджена відповідними актами купівлі-продажу за грудень, лютий 2012 р., які сторонами не оспорюються. Разом з тим, позивач в поясненнях повідомляє, що відповідно до умов п. 2.1. договору реструктуризації № 63Р/02 заборгованість за 3% річних за прострочення оплати коштів нараховувалась в сумі 57007523,31 грн. з 15.03.12 до 01.09.13, в сумі 74831641,41 грн. з 15.01.13 до 01.09.13. Сума 3% річних за відповідний період була включена до договору № 63Р/02 з відповідним графіком погашення. Пеня в сумі 389483,07 грн. була нарахована відповідно до п. 7.3.2. договору № 4243/02 за порушення п. 6.4. договору № 4243/02. Вказує, що нарахування 3% річних та пені здійснювалось відповідно до методики, чинної на момент укладення договору реструктуризації № 63Р/02. При цьому, методика нарахування та сума 3% річних і пені сторонами не оспорюється та включена до договору.

Ухвалою суду від 08.01.19 закрито підготовче провадження у справі № 908/2003/18, призначено справу до судового розгляду по суті на 29.01.19 об 11:00.

В судове засідання 29.01.19 зявились представники сторін.

Представник позивача в судовому засіданні 29.01.19 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні 29.01.19 підтримав подані ним клопотання про розстрочення виконання рішення строком на 12 місяців та зменшення розміру пені до 1000,00 грн.

Представники сторін обопільно підтвердили, що станом на 29.01.19 предявлені в даній справі до стягнення пеня та 3% річних відповідачем не оплачені.

Представник відповідача в засіданні усно пояснив, що основний борг за договором про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13 ним був погашений в червні 2015 року. Вказані обставини також усно підтвердив представник позивача.

Судові засідання здійснювались із застосуванням технічних засобів фіксації (не в режимі відеоконференції) судового процесу за допомогою ПАК Оберіг.

У засіданні суду 29.01.19, на підставі ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представникам сторін повідомлено про дату виготовлення рішення у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

29.08.07 між Державним підприємством Енергоринок, далі ДПЕ, та Відкритим акціонерним товариством Запоріжжяобленерго, далі ЕК, був укладений договір купівлі-продажу електроенергії № 4243/02, далі ОСОБА_3, за умовами якого (п. 2.1.) ДПЕ зобовязується продавати, а ЕК зобовязується купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору.

Згідно з п. п. 3.2., 3.5. Договору, ДПЕ продає, а ЕК купує електричну енергію в точках поставки на межі балансової належності електричних мереж, що визначені в Акті розмежування балансової належності електричних мереж і експлуатаційної відповідальності (додаток 4 до цього Договору), в обсягах, які визначаються згідно з розділом 4 цього Договору. Точки обліку електричної енергії наведені у додатку № 1 до цього Договору Перелік місць встановлення приладів та систем розрахункового обліку. Право власності на електричну енергію, яка постачається за цим Договором, переходить від ДПЕ до ЕК в момент передачі електричної енергії в точках поставки. Вартість електричної енергії, купленої ЕК у ДПЕ у розрахунковому місяці, визначається у відповідності до Правил оптового ринку електричної енергії України (далі Правила ОРЕ) за середньозваженою ціною та фактичними обсягами отриманої ЕК електроенергії.

Пунктом 4.13. Договору сторони визначили, що документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію від ДПЕ до ЕК, є підписаний з боку ДПЕ та ЕК та скріплений печатками акт купівлі-продажу електроенергії.

Умовами п. п. 6.1., 6.2., 6.4. Договору сторони узгодили, що оплату за куплену електроенергію ЕК здійснює відповідно до Інструкції про порядок використання коштів Оптового ринку електричної енергії України (далі ІВКОР) грошовими коштами, що перераховуються на поточні рахунки із спеціальним режимом використання ДПЕ з поточних рахунків із спеціальним режимом використання ЕК, відкритих відповідно до чинних нормативно-правових актів України, які регулюють порядок розрахунків за електроенергію, а також з інших рахунків ЕК. Перерахування коштів ЕК за куплену у ДПЕ електроенергію здійснюються кожного банківського дня розрахункового місяця з урахуванням умов пункту 6.3. і зараховується сторонами як оплата за електричну енергію, куплену ЕК у ДПЕ у цьому місяці з урахуванням умов п.п. 6.4. та 6.5. цього Договору та окремих рішень Кабінету Міністрів України. Остаточний розрахунок за куплену ЕК в ДПЕ електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється ЕК до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, з поточних або інших (крім поточного із спеціальним режимом використання) рахунків ЕК. У цьому випадку ЕК зобовязана обовязково вказати призначення платежу. Якщо до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, ЕК не здійснила повну поточну оплату вартості електроенергії за розрахунковий місяць, ДПЕ надсилає до ЕК факсимільним звязком попередження про можливість обмеження споживання в обсязі недоплаченої ЕК в розрахунковому місяці електроенергії. Обмеження може бути застосоване ДПЕ після 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 6.8. Договору, ДПЕ виписує та розсилає ЕК рахунок-фактуру до 12-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим. Форма рахунку-фактури наведена в додатку 3 до цього Договору.

Підпунктом 7.3.2. п. 7.3. Договору передбачена відповідальність ЕК за порушення строків оплати за отриману електроенергію, передбачених розділом 6 цього Договору. В разі несплати ЕК за куплену в ДПЕ електроенергію у терміни, встановлені п. 6.4. цього Договору, з 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, ДПЕ має право нарахувати пеню ЕК у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу. Сплата ЕК пені та штрафу здійснюється з поточного рахунку ЕК на поточний рахунок ДПЕ і не звільняє ЕК від обовязку відшкодувати збитки, спричинені несплатою або несвоєчасною оплатою отриманої електроенергії. Пеня нараховується до повного виконання ЕК зобовязання по оплаті купленої в ДПЕ електроенергії.

Згідно з п. 11.6. Договору, цей договір укладено на термін з 01 вересня 2007 р. до 31 грудня 2007 р. Дія Договору автоматично продовжується на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін не заявила письмово про намір розірвати цей ОСОБА_3 за один місяць до дати закінчення строку дії цього Договору.

При зверненні з позовною заявою в даній справі до суду позивачем не були надані до матеріалів справи додатки 1 5 до договору № 4243/02 від 29.08.07. Вказані обставини представник позивача визнав, про що надав письмові пояснення в судовому засіданні 08.01.19, які долучені до матеріалів справи.

До вказаного договору між Державним підприємством Енергоринок, далі ДПЕ, та Публічним акціонерним товариством Запоріжжяобленерго, далі ЕК, була підписана додаткова угода № 13/03/01 від 10.02.17, за умовами якої сторони дійшли згоди в Договорі повне та скорочене найменування ЕК замінити на «Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго та ПАТ Запоріжжяобленерго відповідно. В пункті 2 вказаної додаткової угоди зазначено, що правонаступником всіх зобовязань (прав та обовязків) Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго () за Договором є Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго ().

У звязку порушенням Відкритим акціонерним товариством Запоріжжяобленерго (далі Боржник) п. 6.4. Договору та виникненням заборгованості перед Державним підприємством Енергоринок (далі Кредитор) в сумі 131836164,72 грн. за куплену в лютому 2012 р. та грудні 2012 р. електроенергію сторони домовилися про розстрочення її погашення шляхом реструктуризації, а також про нарахування 3% річних за прострочення оплати в сумі 3915112,26 грн. та пені в сумі 389483,07 грн., про що між Відкритим акціонерним товариством Запоріжжяобленерго (далі Боржник) та Державним підприємством Енергоринок (далі Кредитор) укладено договір про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13, ОСОБА_3 2.

Відповідно до п. 1.1. Договору 2, Кредитор та Боржник домовились в порядку та на умовах, визначених цим Договором, про розстрочення погашення заборгованості (надалі реструктуризація), що виникла у Боржника перед Кредитором на підставі договору купівлі-продажу електроенергії від 29.08.07 № 4243/02, укладеного між ДП Енергоринок та ВАТ Запоріжжяобленерго.

Згідно з п. 2.1. Договору 2, загальна сума грошового боргу (заборгованості), що підлягає реструктуризації за цим Договором, складає 136 140 760,05 грн. (сто тридцять шість мільйонів сто сорок тисяч сімсот шістдесят грн. 05 коп.), а саме:

- заборгованість за електричну енергію в сумі 131 836 164,72 грн., у т.ч. ПДВ 21 972 694,12 грн. за договором від 29.08.2007 № 4243/02, яка придбана Боржником у лютому 2012 р. у сумі 57 004 523,31 грн. та грудні 2012 р. у сумі 74 831 641,41 грн. та підтверджується Актом звірки розрахунків (Додаток № 1);

- заборгованість з 3% річних в сумі 3 915 112,26 грн., з яких:

а) 2 506 637,26 грн. - 3% річних за прострочення оплати коштів у сумі 57 004 523,31 грн. з 15.03.12 до 01.09.13,

б) 1 408 475,00 грн. 3% річних за прострочення оплати коштів у сумі 74 831 641,41 грн. з 15.01.13 до 01.09.13 та які нараховано на підставі ст. 625 ЦК України за порушення п. 6.4. договору купівлі-продажу електроенергії від 29.08.07 № 4243/02;

- пені в сумі 389 483,07 грн., яку нараховано на підставі п. 7.3.2. за порушення п. 6.4. договору купівлі-продажу електроенергії від 29.08.07 № 4243/02.

Умовами п. 2.2., 2.4 2.6. Договору 2 сторони визначили, що погашення суми заборгованості за електроенергію здійснюється шляхом щомісячного перерахування грошових коштів Боржником згідно з графіком на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Кредитора № 1 в АТ Ощадбанк, МФО 300465 з обовязковим зазначенням у призначенні платежу реквізитів (дати та номера) цього Договору, періоду виникнення заборгованості та періоду погашення, в т.ч. ПДВ. Сплата 3% річних, пені та штрафу здійснюється шляхом перерахування грошових коштів Боржником на поточний рахунок Кредитора № 1 в АТ Ощадбанк, МФО 300465 з обовязковим зазначенням у призначенні платежу реквізитів (дати та номера) цього Договору, суті платежу (виду заборгованості: 3% річних, пені та штрафу). Загальний строк реструктуризації (погашення) заборгованості Боржника перед Кредитором за цим Договором встановлюється до 31 грудня 2018 р. (включно). Перший платіж з погашення заборгованості, що підлягає реструктуризації за цим Договором, повинен бути здійснений не пізніше 31 січня 2014 р. (включно).

Відповідно до п. 2.7. Договору 2, кожний черговий платіж має бути здійснений Боржником не пізніше останнього числа місяця, в якому він (платіж) підлягає перерахуванню згідно з наведеним графіком:

Рік погашенняМісяць погашення Загальна с сума, грн. Електроенергія у т в.ч. ПДВ, грн.. Період виникнення заборгованості за е/е 3% Річних, грн. Пеня, грн.
123=4+6+74567
2014січень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
лютий2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
березень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
квітень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
травень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
червень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
липень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
серпень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38

вересень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
жовтень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
листопад2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
грудень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
Всього за 2014 рік27 228 151,9226 367 232,92 783 022,4477 896,56
3 початку реструктуризації27 228 151,9226 367 232,92 783 022,4477 896,56
2015січень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
лютий2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
березень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
квітень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
травень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
червень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
липень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
серпень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
вересень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
жовтень22 69 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
листопад2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
грудень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
Всього за 2015 рік27 228 151,9226 367 232,92 783 022,4477 896,56
3 початку реструктуризації54 456 303,8452 734 465,84 1 566 044,88155 793,12
2016січень2 269 012,662 197 269,41Лютий 2012 р.65 251,876491,38
лютий2 269 012,662 072 788,06Лютий 2012 р.65 251,876491,38
124 481,35Грудень 2012 р.
березень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
квітень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
травень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
червень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
липень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
серпень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
вересень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
жовтень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
листопад2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
грудень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
Всього за 2016 рік27 228 151,9226 367 232,92 783 022,4477 896,56
3 початку реструктуризації 81 684 455,76 79 101 698,76 2 349 067,32 233 689,68
2017січень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
лютий2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
березень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
квітень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
травень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
червень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
липень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
серпень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
вересень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
жовтень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
листопад2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
грудень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
Всього за 2017 рік27 228 151,9226 367 232,92 783 022,4477 896,56
3 початку Реструктуризації108 912 607,68105 468 931,68 3 132 089,76311 586,24
2018січень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
лютий2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
березень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
квітень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
травень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
червень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
липень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
серпень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
вересень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
жовтень2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
листопад2 269 012,662 197 269,41Грудень 2012 р.65 251,876491,38
грудень2269 013,112 197 269,53Грудень 2012 р.65 251,936491,65
Всього за 2018 рік27 228 152,3726 367 233,04 783 022,5077 896,83
Всього з початку Реструктуризації136 140 760,05131 836 164,72 3 915 112,26389 483,07
Умовами п. 2.13. Договору 2 сторони визначили, що протягом дії цього договору Боржник зобовязується здійснювати стовідсоткову поточну оплату вартості електричної енергії, купованої останнім відповідно до умов діючого договору купівлі-продажу електроенергії, повну оплату щомісячних платежів відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 5.1. Договору 2, цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками та діє до 31 грудня (включно) 2018 р.

До договору про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13 між Державним підприємством Енергоринок та Публічним акціонерним товариством Запоріжжяобленерго була підписана додаткова угода № 325Р/01 від 22.06.17, за умовами якої сторони дійшли згоди в Договорі найменування «Відкрите акціонерне товариство Запоріжжяобленерго» () замінити на «Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго (). В пункті 2 вказаної додаткової угоди зазначено, що правонаступником всіх зобовязань (прав та обовязків) Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго за Договором є Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго.

Позивач в позові вказує, що починаючи з січня 2018 р. по червень 2018 р. відповідач (боржник) порушив виконання своїх зобов'язань за договором про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13 в частині оплати 3% річних та пені за період з 01.01.18 по 30.06.18 (6 місяців), внаслідок чого у останнього виникла заборгованість зі сплати трьох процентів річних в сумі 391 511,22 грн. та заборгованість зі сплати пені в сумі 38 948,28 грн., що в загальній сумі складає 430 459,50 грн.

Так, на виконання умов Договору, позивач продав відповідачу електричну енергію за період: лютий 2012 р. та грудень 2012 р., а відповідач прийняв електричну енергію за вказаний період, що підтверджується підписаними сторонами у справі без зауважень та заперечень актами купівлі-продажу електроенергії від 29.02.12 та від 31.12.12, засвідчені копії яких містяться у справі.

Втім, відповідач в порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13 свої зобовязання зі сплати 3% річних та пені згідно графіку, визначеного вказаним договором, починаючи з січня 2018 р. по червень 2018 р. не виконав, у звязку з чим за ним утворився борг зі сплати 3% річних в сумі 391 511,22 грн. та борг зі сплати пені в сумі 38 948,28 грн., що разом складає 430 459,50 грн., який і намагається стягнути позивач.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За своєю правовою природою між сторонами укладено договір купівлі-продажу, різновидом якого є договір на постачання продукту, яким виступає електрична енергія. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать про те, що учасниками судового процесу є субєкти господарювання, в розумінні ст. 55 ГК України, тому до спірних правовідносин слід застосувати норми права, які регулюють питання постачання продукції електричної енергії, зокрема договір постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Так, згідно зі ст. 714 ЦК України, за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті відносин сторін. Тобто, положення про порядок оплати товару - електричної енергії, його ціни, порядку розрахунків потрібно брати із загальних положень, присвячених договору купівлі-продажу, а саме використовувати вимоги ст. ст. 655-697 ЦК України.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобовязаний сплатити повну ціну переданого товару.

Матеріали справи свідчать, що за укладеним з позивачем договором про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13 відповідач взяв на себе зобовязання не пізніше останнього числа місяця щомісячно здійснювати погашення заборгованості за електроенергію, що виникла на підставі договору купівлі-продажу електроенергії № 4243/02 від 29.08.07, а також здійснювати погашення 3% річних в сумі 65 251,87 грн. (кожного місяця) та пені в сумі 6 491,38 грн. (кожного місяця).

Таким чином, за період з січня 2018 р. по червень 2018 р. (6 місяців) відповідач зобовязаний був сплатити 3% річних в загальній сумі 391 511,22 грн. та пеню в загальній сумі 38 948,28 грн.

Фактичні обставини справи свідчать, що відповідач свої договірні зобовязання з щомісячної сплати 3% річних та пені за період з січня 2018 р. по червень 2018 р. (6 місяців) у строк, передбачений умовами договору про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13, не виконав.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині 1 ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 ст. 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобовязань з оплати трьох процентів річних та пені за договором про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13 за період з січня 2018 р. по червень 2018 р., а також доведено порушення відповідачем строку їх оплати, встановленого умовами договору, а наявність заборгованості за пенею в сумі 38 948,28 грн. та заборгованості за 3% річних в сумі 391 511,22 грн., що разом складає 430 459,50 грн. підтверджується матеріалами справи.

Відповідач доказів сплати боргу зі сплати пені та 3% річних станом на день розгляду справи суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги державного підприємства Енергоринок про стягнення з публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго заборгованості в сумі 430 459,50 грн., яка складається з боргу зі сплати пені в сумі 38 948,28 грн. та боргу зі сплати 3% річних в сумі 391 511,22 грн., обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В процесі розгляду справи відповідачем у відзиві на позов з посиланням на приписи ст. 233 ГК України, ст. 331 ГПК України було заявлено клопотання (проти задоволення якого заперечив позивач) про зменшення розміру пені до 1000,00 грн. та про надання розстрочки виконання рішення суду строком на 12 місяців.

Безпосередньо в судовому засіданні 29.01.19 представник відповідача підтримав вказані клопотання.

Розглянувши клопотання про зменшення розміру пені та мотиви звернення з ним, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

Частина 3 ст. 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Зі змісту наведених норм вбачається, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Таким чином, при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

Судом враховано, що при застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України слід виходити з того, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку.

Відповідно до абзацу 1 п. 3.17.4. чинної постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.11 № 18, … вирішуючи, в т.ч. й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, до обставин, що ускладнюють виконання рішення відповідач відносить: тяжкий фінансовий стан, відсутність на поточних рахунках грошових коштів, арешт всіх поточних рахунків, наявність заборгованості по заробітній платі, податкового боргу, наявність значної дебіторської заборгованості споживачів за спожиту електроенергію, зменшення власного капіталу, наявність збитків, встановлення НКРЕКП нульового відсотку відрахувань або щодобових мільйонних відрахувань з рахунків відповідача.

Відповідачем до матеріалів справи на підтвердження скрутного фінансового стану долучено наступні документи: довідку № 003-08/215 від 19.07.18 про нормативи відрахувань для ПАТ «Запоріжжяобленерго» у 2016 р., довідку № 003-09/315 від 08.10.18 щодо заборгованості по заробітній платі, довідку № 003-09/316 від 08.10.18 щодо кредиторської заборгованості, довідку № 003-46/312 від 04.10.18 щодо кредиторської заборгованості, довідку № 003-46/311 від 04.10.18 щодо податкового боргу, довідку № 003-08/214 від 19.07.18 щодо дефіциту обігових коштів, баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.17, звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2017 р., довідку № 003-09/317 від 08.10.18, довідку № 003-09/318 від 08.10.18, довідку № 003-09/319 від 08.10.18, довідку № 003-09/320 від 08.10.18, довідку № 003-09/321 від 08.10.18, довідку № 003-09/322 від 08.10.18, довідку № 003-09/323 від 08.10.18 про залишки коштів на поточних рахунках.

Надані суду довідки відповідача, які датовані 19.07.18, 04.10.18 та 08.10.18, які складені та підписані в односторонньому порядку посадовою особою відповідача про наявність кредиторської заборгованості, щодо дефіциту обігових коштів, нормативи відрахувань, не є належними доказами в розумінні суду, які б могли підтвердити скрутне фінансове становище відповідача станом на час розгляду судом клопотання про зменшення суми пені, тобто станом на 29.01.19.

Так, зокрема, судом прийнято до уваги ту обставину, що вказані довідки надані за підписом директора з економіки та фінансів ПАТ Запоріжжяобленерго ОСОБА_4, тобто однією (одним) з посадових осіб відповідача, яка (який) є (може бути) зацікавленою особою в частині відомостей, які зазначені у наведених вище довідках.

На підтвердження доводів про фінансовий стан відповідача ПАТ Запоріжжяобленерго надано суду висновок судового експерта від 17.05.18 № 282 (копія долучена до матеріалів справи разом із відзивом від 25.10.18 № 007-33/15867).

Однак, як свідчить зміст зазначеного вище висновку судового експерта, аналіз фінансового стану ПАТ Запоріжжяобленерго проведено за 2015-2017 р.р., і саме станом на 31.12.17 основні економічні показники підприємства відповідача охарактеризували фінансовий стан підприємства ознаками критичної неплатоспроможності, фінансової нестабільності та потенційного банкрутства.

Тобто, у вказаному висновку проаналізований фінансовий стан відповідача за 2015-2017 роки. Проте, в матеріалах справи відсутні докази проведення аналізу актуального фінансового стану відповідача, а саме за 2018 рік.

Крім того, суду не надано фінансової звітності за 2015 р, 2016 р. (про які йде мова у висновку експертного дослідження від 17.05.18 № 282).

Вказані відповідачем обставини, на які він посилається в обґрунтування клопотання про зменшення пені, відносяться до ризиків при здійсненні ним господарської діяльності та не є безумовною підставою для застосування положень ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, адже, враховуючи положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник у випадку порушення грошового зобов'язання не може посилатись на неможливість його виконання.

При цьому, відповідачем всупереч приписам ст. 74 ГПК України не надано суду будь-яких доказів на підтвердження його актуального фінансового стану за останній період, тобто за 2018 рік (звіт про фінансові результати, баланс).

В свою чергу, заявлені позивачем до стягнення 38 948,28 грн. пені та 391 511,22 грн. 3% річних в розмірі базуються на умовах договору про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13, які в силу закону є обовязковими для виконання, у т.ч. для відповідача.

Укладаючи договір про реструктуризацію заборгованості відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі, погодився на умови погашення боргу в т. ч. пені та 3% річних.

Здійснюючи господарську діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов'язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання з боку відповідача умов договору про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13 в частині погашення заборгованості з пені та 3% річних, які є предметом спору в даній справі.

Стосовно твердження відповідача про здійснення в повному обсязі оплати основного боргу згідно договору реструктуризації № 63Р/02 від 30.09.13 в сумі 131836164,72 грн. суд вважає зазначити, що вказані обставини усно були підтверджені представниками сторін в судовому засіданні 29.01.19. Проте, докази (платіжні документи) на підтвердження вказаних обставин в матеріалах справи відсутні та представниками сторін суду не надано.

З приводу посилання відповідача на акт звірки розрахунків ДП «Енергоринок» та ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 07/51-4-14196 від 06.11.18 суд вважає зазначити, що акт звірки взаєморозрахунків не є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарських операцій між сторонами в розумінні приписи ч. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, а лише відображує рух коштів на підприємстві.

Крім того, у вказаному акті звірки відсутня інформація щодо договору про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13.

Відтак, врахувавши інтереси обох сторін, та те, що прострочення відповідачем сплати пені та 3% річних, заявлених в позові, виникло, починаючи з 01.02.18 і до цього часу в повному обсязі не виконано, відсутні докази в підтвердження актуального фінансового стану відповідача (за 2018 рік), суд не вбачає підстав для зменшення пені на 1000,00 грн. Тому, як наслідок, у задоволенні клопотання відповідача судом відмовляється.

Розглянувши клопотання відповідача про надання розстрочки, проти якого заперечив представник позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його (клопотання) задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Судом враховано, що підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому, надання заявникові розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, і закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання розстрочки.

Отже, визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 3 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 5 ст. 331 ГПК України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати 1 року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Законодавець визначає, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому, слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно з п. 7.2. чинної постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки виконання судового рішення, має бути підтверджена відповідними засобами доказування, а до заяви повинні бути додані докази щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Клопотання про розстрочку виконання рішення відповідач обґрунтовує тими ж підставами, що і клопотання про зменшення суми пені.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду, яке включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» (Іmmobiliare Saffi v. Italy), [GС], N 22774/93, п. 66. ЕСНR 1999-V).

При розгляді клопотання про надання розстрочки виконання рішення у даній справі на 12 місяців судом враховано, що самі лише посилання відповідача на наведені у заяві обставини не є підставою для надання розстрочки виконання рішення згідно зі ст. 331 ГПК України.

Клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду обґрунтоване приписами ст. 331 ГПК України, які передбачають наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

До обставин, що ускладнюють виконання рішення, відповідач відносить: тяжкий фінансовий стан, відсутність на поточних рахунках грошових коштів, арешт всіх поточних рахунків, наявність заборгованості по заробітній платі, податкового боргу, наявність значної дебіторської заборгованості споживачів за спожиту електроенергію, зменшення власного капіталу, наявність збитків, встановлення НКРЕКП нульового відсотку відрахувань або щодобових мільйонних відрахувань з рахунків відповідача.

Вказані обставини боржник вважає винятковими, оскільки вони перешкоджають своєчасно виконати рішення у спосіб та порядок визначені судом, а тому просить задовольнити його клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду.

В якості доказів, які обґрунтовують тяжкий фінансовий стан відповідача, суду надані копії Балансу (звіт про фінансовий стан) на 31.12.17 та Звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2017 рік.

Частиною 1 ст. 14 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.99 № 996-ХІV визначено, що підприємства зобовязані подавати фінансову звітність органам, до сфери управління яких вони належать, трудовим колективам на їх вимогу, власникам (засновникам) відповідно до установчих документів, якщо інше не передбачено цим Законом. Органам державної влади та іншим користувачам фінансова звітність подається відповідно до законодавства.

Згідно з п. 2, 4 Порядку подання звітності, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 419 від 28.02.00, фінансова звітність подається органам, до сфери управління яких належать підприємства, трудовим колективам на їх вимогу, власникам (засновникам) відповідно до установчих документів, а також згідно із законодавством - іншим органам та користувачам, зокрема органам державної статистики. Датою подання фінансової звітності для підприємства вважається день фактичної її передачі за належністю, а у разі надсилання її поштою - дата одержання адресатом звітності, зазначена на штемпелі підприємства зв'язку, що обслуговує адресата. Датою подання фінансової звітності в єдиному електронному форматі вважається дата одержання електронного повідомлення про одержання центром збору фінансової звітності такої фінансової звітності.

Оцінивши надані відповідачем в обґрунтування клопотання про розстрочення виконання рішення у цій справі копії Балансу (звіт про фінансовий стан) на 31.12.17, Звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2017 р. суд дійшов висновку, що вони не є належними доказами з огляду на відсутність у вказаних (наданих до суду) документах відмітки (чи інших доказів в паперовому чи електронному вигляді) про їх прийняття контролюючим органом.

Крім того, надані суду стороною відповідача довідки за підписом директора з економіки та фінансів ПАТ Запоріжжяобленерго ОСОБА_4: № 003-08/215 від 19.07.18 щодо нормативів відрахувань для ПАТ «Запоріжжяобленерго», № 003-09/315 від 08.10.18 щодо заборгованості ПАТ «Запоріжжяобленерго» по заробітній платі за вересень грудень 2017 р. та січень серпень 2018 р., № 003-09/316 від 08.10.18 та № 003-46/312 від 04.10.18 щодо кредиторської заборгованості ПАТ «Запоріжжяобленерго», № 003-46/311 від 04.10.18 щодо податкового боргу ПАТ «Запоріжжяобленерго», № 003-08/214 від 19.07.18 щодо дефіциту обігових коштів ПАТ «Запоріжжяобленерго», про залишки коштів на поточних рахунках № 003-09/317 від 08.10.18, № 003-09/318 від 08.10.18, № 003-09/319 від 08.10.18, № 003-09/320 від 08.10.18, № 003-09/321 від 08.10.18, № 003-09/322 від 08.10.18, № 003-09/323 від 08.10.18 суд оцінює критично як такі, що надані суду за підписом посадової особи, яка заінтересована (чи може бути заінтересована) у задоволенні наведеного вище клопотання.

Відповідач всупереч приписам ст. 74 ГПК України, не надав суду доказів, в т. ч. первинних бухгалтерських документів, які можуть підтвердити актуальне фінансове становище підприємства за останній звітній період (за 2018 рік) та які б свідчили про ускладнення виконання рішення або неможливості такого виконання у строк або встановленим господарським судом способом станом на даний час, що позбавляє суд можливості встановити обставини, повязані із застосуванням приписів ст. 331 ГПК України. При цьому, відповідачем необґрунтована необхідність надання розстрочки виконання рішення суду саме на 12 місяців.

Стосовно посилання відповідача на висновок експерта № 282 за результатами проведення економічної експертизи від 17.05.18 слід зазначити, що з його змісту вбачається, що експерт при проведенні економічної експертизи досліджував фінансову звітність відповідача за 2015, 2016, 2017 роки. Проте, експертом не досліджувалась фінансова звітність відповідача за 2018 рік, яка є актуальною при оцінці фінансового стану останнього під час розгляду клопотання про надання розстрочки. Відтак посилання відповідача на вказаний висновок експерта, як на доказ тяжкого фінансового стану товариства, судом не приймаються.

Посилання відповідача на наявність заборгованості контрагентів, тяжкий фінансовий стан не є безумовною підставою для надання розстрочки виконання рішення суду в даній справі в порядку приписів ст. 331 ГПК України.

Наявність або відсутність заперечень з боку інших учасників судового процесу щодо застосування судом приписів ст. 331 ГПК України не позбавляє заявника обовязку доведення ускладнення виконання рішення або неможливості такого виконання у строк або встановленим господарським судом способом.

Також судом відхиляються через безпідставність посилання відповідача на постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника - ВАТ «Запоріжжяобленерго» від 28.12.16 по виконавчому провадженню № 50684873, яке відкрито за наказом господарського суду Запорізької області від 15.05.15 по справі № 908/841/15-г, у межах суми 31914916,27 грн. з огляду на те, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.10.17 по справі № 908/841/15-г (яка залишена без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.11.17) було, у т.ч. визнано постанову ВПВР Департаменту ДВС МЮУ від 28.12.16 про арешт коштів ВАТ «Запоріжжяобленерго» по ВП № 50684873 недійсною, зобовязано ВПВР Департаменту ДВС МЮУ зняти арешт з коштів ВАТ «Запоріжжяобленерго» накладений постановою від 28.12.16 по ВП № 50684873 в межах суми 31914916,27 грн.

Крім того, як свідчить зміст зазначеної вище ухвали у справі № 908/841/15-г (роздруківка якої з Бази даних «Діловодство спеціалізованого суду» долучена до матеріалів справи № 908/2003/18), саме за скаргою ВАТ «Запоріжжяобленерго» на дії ВПВР Департаменту ДВС МЮУ господарським судом було визнано зазначену вище постанову ВПВР Департаменту ДВС МЮУ від 28.12.16 про арешт коштів по ВП № 50684873 недійсною та зобовязано ВПВР Департаменту ДВС МЮУ зняти арешт, накладений постановою від 28.12.16 по ВП № 50684873.

В свою чергу, заявлені позивачем до стягнення пеня в розмірі 38948,28 грн. та 3% річних в розмірі 391511,22 грн. базуються на умовах договору про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13 р., який за своєю правовою природою є договором про надання розстрочення сплати боргу, пені та 3% річних. Укладаючи вказаний договір, відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі, погодився на умови погашення боргу в т. ч. пені та 3% річних. Здійснюючи господарську діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов'язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення.

Судом прийнято до уваги ту обставину, що позивач і відповідач є субєктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та однакові ризики.

А тому, довготривале невиконання відповідачем зобовязань з оплати пені та 3% річних за договором про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13 може мати негативний вплив на діяльність підприємства позивача.

З огляду на викладене, враховуючи, що заявник не надав суду належних доказів того, що через обставини, на які він посилається в своєму відзиві, у нього виник скрутний фінансовий стан, який утруднює чи унеможливлює виконання судового рішення у даній справі, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення у цій справі на 12 місяців.

Стосовно твердження відповідача про ненадання позивачем в обґрунтування свого скрутного фінансового стану балансу підприємства та звіту про фінансові результати слід зазначити, що при вирішенні клопотання про розстрочення виконання рішення суду судом враховуються в т.ч. майновий стан сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проте, розглядаючи клопотання про надання розстрочки виконання рішення визначальним для суду є дослідження в першу чергу обставин (доказів), якими обґрунтовує таке клопотання заявник, тобто його майновий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, які мають істотне значення.

Ненадання позивачем балансу підприємства та звіту про фінансові результати не впливає на результат розгляду клопотання відповідача, оскільки останній не довів належними доказами наявності підстав для розстрочення виконання рішення суду.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору в сумі 6456,89 грн. в даній справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 7, 11, 13, 14, 15, 24, 42, 74, 76, 77, 129, 182, 185, 195, 208, 210, 218, 219, 220, 222, 232, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ) на користь державного підприємства Енергоринок (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27, ) пеню в сумі 38 948 (тридцять вісім тисяч девятсот сорок вісім) грн. 28 коп., 3% річних в сумі 391 511 (триста девяносто одна тисяча пятсот одинадцять) грн. 22 коп., судовий збір в сумі 6 456 (шість тисяч чотириста пятдесят шість) грн. 89 коп. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та пп. 17.5. п. 1 Розділу XI ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ГПК України.

Повне рішення складено 11.02.2019

Суддя В.Л. Корсун