ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.02.2019 Справа № 905/1481/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

секретар судового засідання Нарожна М.С.,

розглянувши справу за позовом: 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, 175),

до відповідача: ОСОБА_1 приватного підприємства Азія (87535, Донецька область, м.Маріуполь, проспект Металургів, 198),

про стягнення 26 856,00 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Позивач, 3 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 приватного підприємства Азія, про стягнення вартості завданого внаслідок ДТП збитку у розмірі 14801,84грн.

19.11.2018 року до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з відповідача збитки внаслідок ДТП у розмірі 26856,00грн. Заява прийнята судом.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що внаслідок скоєння працівником відповідача адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, було пошкоджено належний позивачу металевий дорожній відбійник пожежного депо 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача вартість відновлення пошкодженого металевого дорожнього відбійнику у розмірі 26856,00грн.

Представник позивача у судове засідання 05.02.2019р. не зявився, в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримував в повному обсязі. В клопотанні від 31.01.2019р. просив суд розглянути справу без участі представника 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області.

Представник відповідача у судове засідання 05.02.2019р. не зявився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відзив на позовну заяву відповідач не надав.

За змістом ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Постановою Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26.04.2018р. у справі 266/917/18 року, яка набрала законної сили 07.05.2018р., ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 гривень.

З тексту постанови вбачається, що 21 лютого 2018 року о 23 год. 45 хв. в Приморському районі м.Маріуполя по вул.Флотській, 66, ОСОБА_2 керував автомобілем «Iveco», номерний знак НОМЕР_1, з полупричепом «SCHMITZ», номерний знак НОМЕР_2, не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, в результаті чого скоїв наїзд на електроопору. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження та матеріальні збитки. Таким чином, водій ОСОБА_2 порушив п.п.12.1, 2.3.б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

При цьому, як зазначено у постанові, ОСОБА_2 факт вчинення правопорушення визнав.

Частиною 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Довідкою ОСОБА_1 приватного підприємства Азія №14/3-18 від 14.03.2018р. підтверджено, що ОСОБА_2 є робітником відповідача з 17.02.2018 року та до теперішнього часу.

В підтвердження належності позивачу пошкодженого металевого дорожнього відбійнику за адресою: м.Маріуполь, вул.Флотська, б.66, до матеріалів справи додані документи:

- технічний паспорт КП «Маріупольське БТІ» на громадський будинок, що знаходиться за адресою: вул.Флотська, б.66, до складу якого належать наступні обєкти: А/п - підвал; А-2 - пожежне депо; а-1 - прибудова; Б-1 - тренувальний центр; В-1 - тренувальний центр; Г-1 - тренувальний центр; Д-1 - бесідка; №1 - огорожа; І замощення (розділ «характеристика будинку, господарських будівель та споруд»);

- інвентаризаційна картка №36 «облік основних засобів» 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, з якої вбачається, що до обєктів основних засобів позивача належать: відбійники довжиною 11,25м, 8м, 7м, вартістю 3760,56грн., 2772,66грн., 2335,20грн. відповідно.

В акті огляду застрахованого майна від 18.04.2018 року, складеному ПАТ Страхова компанія «ВУСО» зазначено, що при вчиненні огляду були виявлені пошкодження відбійнику довжиною 11,25 м деформований: розрив металу.

В матеріалах справи наявні фотокопії з місця пригоди, яка мала місце 22.02.2018 року за адресою: вул.Флотська, б.66, додані Управлінням патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції до листа №5983/41/37/03-2018 від 18.06.2018р.

В підтвердження суми вартості відшкодування дорожнього відбійника суду наданий локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на відновлення дорожнього відбійника станом на 12.04.2018 року, розроблений ТОВ «КРАСК» згідно з яким вартість його відновлення складає 26856,00грн.

Листами №3/14/1397 від 31.05.2018р. та №3/14/1476 від 12.06.2018р. позивач звертався до відповідача з вимогою про відшкодування вартості пошкодженого відбійнику довжиною 11,5м у розмірі 14801,84грн.

Докази направлення вказаних листів на адресу ОСОБА_1 приватного підприємства Азія додані до матеріалів справи.

Відповідач не здійснив відшкодування вартості відновлення пошкодженого майна, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 26856,00грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частина 1 ст.15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, таким способом, як відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1,2 ст.193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони.

Частиною 1 ст.22 ЦK України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦK України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами ч.3 ст.22 ЦK України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частина 1 статті 1166 ЦK України передбачає загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних зобов'язань, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Судом враховано, що звільнення від відшкодування можливе лише у разі, якщо заподіював шкоди, доведе, що шкоду заподіяно не з його вини.

Проте, відповідачем не доведено, що шкоду заподіяно не з його вини, внаслідок непереборної сили або умислу позивача.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як встановлено судом вище, 21.02.2018р. транспортний засіб позивача «Iveco», номерний знак НОМЕР_1, з полупричепом «SCHMITZ», номерний знак НОМЕР_2, потрапив у ДТП по вул.Флотській, 66, м.Маріуполя. Згідно постанови від 26.04.2018р. у справі про адміністративне правопорушення, винним у скоєнні ДТП визнано водія відповідача ОСОБА_2, який є працівником відповідача.

Таким чином, відповідальність за завдану позивачу шкоду має нести відповідач.

Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з роз'ясненнями п.9 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну.

Як вже було зазначено судом, відповідно до локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1, розробленого ТОВ «КРАСК», вартість відновлення дорожнього відбійника станом на 12.04.2018 року складає 26856,00грн.

Відповідно до ст.ст. 13, 73, 74, 77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Беручи до уваги встановлену вину у скоєнні ДТП працівника відповідача - ОСОБА_2 та доведеність розміру шкоди, яка полягає у вартості відновлення дорожнього відбійника, суд дійшов висновку про те, що позивач на підставі ст.ст. 22, 1166, 1187, 1192 Цивільного кодексу України набув право вимоги до відповідача щодо відшкодування збитків, заподіяних внаслідок пошкодження належного позивачу металевого дорожнього відбійнику, у розмірі 26856,00грн., що зумовлює задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 42, 73, 86, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області до відповідача ОСОБА_1 приватного підприємства Азія про стягнення 26 856,00 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 приватного підприємства Азія на користь 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області збитки внаслідок ДТП у розмірі 26856,010грн.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 05.02.2019р. підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.02.2019р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач: 3 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, 175; ).

Відповідач: Мале приватне підприємство Азія (87535, Донецька область, м.Маріуполь, проспект Металургів, 198; ).

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя О.М. Сковородіна