СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"15" лютого 2019 р.          Справа № 905/1738/18

Суддя Гетьман Р.А.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-Лідер» (вх.№530Д/1 від 14.02.2019) на рішення Господарського суду Донецької області від 16.01.2019 у справі №905/1738/18 (м. Харків, суддя Лейба М.О., повний текст рішення складено 16.01.2019),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-Лідер», м. Маріуполь Донецької обл.,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління виробничо-технічного комплектування Маріупольбуд», м. Маріуполь Донецької обл.,

про стягнення 99651,69 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-Лідер», м.Маріуполь, Донецька область звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління виробничо-технологічного комплектування Маріупольбуд», м.Маріуполь, Донецька область про стягнення 99651,69 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність дебіторської заборгованості у відповідача перед позивачем.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 16.01.2019 у справі №905/1738/18 (суддя Лейба М.О.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Позивач з вказаним рішенням не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі; судові витрати покласти на відповідача.

В апеляційній скарзі заявник просить суд звільнити його від сплати судового збору (вх.№530Д/1 від 14.02.2019).

Також, апелянт надав клопотання про поновлення процесуальних строків (вх.№1644 від 14.02.2019), в якому просить визнати поважною причину пропуску процесуального строку на подання апеляційної скарги; поновити пропущений строк. Зокрема, апелянт посилається на те, що участі в судовому засіданні, яке відбулось 16.01.2019 представник позивача не брав, а тому про прийняття судом оскаржуваного судового рішення було невідомо. Згідно змісту оскаржуваного рішення воно було оприлюднене тільки 18.01.2019. Представник позивача зазначає, що отримав поштою копію рішення тільки 02.02.2019.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя - доповідач дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з такого.

По-перше, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

15.12.2017 згідно з Законом України у редакції від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» набув чинності Закон України «Про судовий збір» у новій редакції.

Частиною 1 статті 4 вищевказаного Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п.4 п. 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону в редакції, що діє на момент подання апеляційної скарги, за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд судового рішення у зв’язку з нововиявленими обставинами судовий збір справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі – 99651,69 грн.

З даного розміру позовних вимог судовий збір за подання позову у даній справі складав – 1762 грн. (тобто 1 розмір прожиткового мінімуму.)

Таким чином, сума судового збору, що підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області у даній справі складає 2643 грн (1762 * 150%).

Разом з тим, скаржником не надано доказів про сплату судового збору в порядку та розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017).

Натомість, скаржником заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1)розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2)позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3)предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Наведений перелік є вичерпним.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Норми статті 8 Закону України «Про судовий збір» не містять посилань на інші підстави, за наявності яких суд може задовольнити клопотання про звільнення сплати судового збору.

Таким чином, заявник не належить до жодної з категорії осіб, визначеної законом, яким передбачено звільнення від сплати судового збору.

Крім того, суд зазначає, що скаржником не наведено жодного обґрунтування підстав звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено Господарським процесуальним кодексом України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору є необґрунтованим, що виключає його задоволення.

Отже, на думку суду, відповідний недолік апеляційної скарги потребує усунення шляхом надання апелянтом суду доказів сплати судового збору в установленому законом розмірі.

По-друге, згідно з п.3 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до статті 259 ГПК України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Положеннями ст. 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до п.5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляються нижче реквізиту.

Зі змісту вищенаведених процесуальних норм вбачається, що належним доказом виконання апелянтом вимог п.3 ч.3 ст.258 ГПК України є оригінали або належним чином засвідчені копії описів вкладень до відповідних листів, якими учасникам справи надіслано копії апеляційної скарги.

Проте, як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, надана заявником ксерокопія опису вкладення у цінний лист від 29.01.2019 жодним чином не засвідчена - тобто апелянтом не повною мірою дотримано приписів ст. 91, ст.258 ГПК України щодо змісту та оформлення додатків до апеляційної скарги.

Відповідний недолік апеляційної скарги потребує усунення шляхом надання апелянтом суду належних доказів направлення копії апеляційної скарги відповідачу в порядку, передбаченому чинним законодавством.

По-третє, суд зазначає, що статтею 256 Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону від 03.10.2017, передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення у даній справі прийнято та повний текст рішення складено 16.01.2019.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що представник позивача участі в судовому засіданні, яке відбулось 16.01.2019 не брав, а тому про прийняття судом оскаржуваного судового рішення було невідомо. Згідно змісту оскаржуваного рішення воно було оприлюднене тільки 18.01.2019. Представник позивача зазначає, що отримав поштою копію рішення тільки 02.02.2019.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд зазначає, в матеріалах апеляційної скарги відсутні докази наявності обставин, на які скаржник посилається при обґрунтуванні поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Відповідний недолік, також, підлягає усуненню шляхом надання відповідних доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про пропущення процесуального строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без руху на підставі статті 260 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017р.) та встановити десятиденний строк з дня вручення ухвали скаржнику для виправлення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 256, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-Лідер» залишити без руху.

2. Встановити апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали скаржнику для виправлення недоліків апеляційної скарги.

3. Повідомити апелянта, що заява про усунення недоліків повинна надійти до суду апеляційної інстанції не пізніше п’ятого дня з наступного дня після закінчення десятиденного строку на усунення недоліків.

4. Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 174, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати за веб-адресою https://court.gov.ua/sud4875

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач Р.А. Гетьман