ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2019м. ДніпроСправа № 904/4834/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Татарчук В.О. за участю секретаря судового засідання Нечепоренко Є.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

до приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

про відшкодування збитків у розмірі 34455,50грн

Представники:

від позивача: Паливода О.С. дов. №52-16/155 від 20.12.2018

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось з позовом до приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» про стягнення збитків у розмірі 34455,50грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 2523/2/2118 від 24.11.2015 в частині реєстрації податкових накладних у встановленому законом порядку, що призвело до збитків позивача у розмірі 34455,50грн, оскільки останній не може включити відповідні суми до податкового кредиту.

Відповідач відзив на позов не надав та не забезпечив явку представника в судове засідання.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Так, згідно з матеріалами справи, відповідач зареєстрований за адресою: 50051 Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 10.

Саме за вказаною адресою відповідача направлялась ухвала суду від 30.10.2018, 20.11.2018, 15.01.2019.

В судовому засіданні 31.01.2019 були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2017 між ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (замовник) і ПрАТ «Криворіжіндустрбуд» (підрядник) укладено договір №2017/д/УКС/693.

Згідно з п. 1.1 договору замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання виконати відповідно до кошторисної документації, доданої до договору, наступні види робіт: «Капітальний ремонт п'ятиповерхової будівлі адміністративно-побутового комбінату із їдальнею на 85 посадочних місць інв. №10009912 Аглоцеху», а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані відповідно до договору роботи.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що оплата за виконані роботи проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника, за фактично виконані роботи протягом 10 календарних днів після підписання актів виконаних робіт, виставлення рахунку-фактури, надання податкових накладних за фактично виконані роботи.

Також, сторонами були укладені додаткові угоди від 23.05.2017 №1, 27.12.2017 №2 і 19.02.2018 №3.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з таких підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як зазначалось вище, між сторонами укладений договір підряду №2017/д/УКС/693 від 10.05.2017.

Відповідно до умов договору ПрАТ «Криворіжіндустрбуд» виконало роботи щодо капітального ремонту п'ятиповерхової будівлі адміністративно-побутового комбінату із їдальнею на 85 посадочних місць інв.№10009912 Аглоцеху за період вересня, жовтня 2018 року на загальну суму 206732,98грн, з яких ПДВ складає 34455,50грн, що підтверджується:

- актом приймання виконаних підрядних робіт №1/09-6 за вересень 2017 року (рахунок на оплату № 53/06 від 26.09.2017 на суму 25424,04грн (з них ПДВ - 4237,34грн);

- актом приймання виконаних підрядних робіт №3-74-10, №3-73-09 за жовтень 2017 року (рахунок на оплату № 250/03 від 13.10.2017 на суму 66769,09грн (з них ПДВ - 11128,18грн);

- актом приймання виконаних підрядних робіт №2/09, №5/09, №3/09, №4/09 за жовтень 2017 року, рахунок на оплату № 644/07 від 19.10.2017 на суму 5030,40грн (з них ПДВ - 838,40грн);

- актом приймання виконаних підрядних робіт №3-77-10, №3-75-10, №3-76-10 за жовтень 2017 року (рахунок на оплату № 257/03 від 26.10.2017 на суму 109509,45грн (з них ПДВ - 18251,58грн).

ПАТ «Південний ГЗК» оплатило вказані роботи згідно з платіжними дорученнями №37618 від 09.10.2017, №38648 від 23.10.2017, №39064 від 30.10.2017, №40088 від 07.11.2017.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.3.1 договору (в редакції додаткової угоди №3 від 19.02.2018 до договору) підрядник зобов'язується надати податкову накладну, складену в електронній формі з дотримання вимоги щодо реєстрації в порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п. 9.10 договору підрядник несе обов'язок по контролю за наявністю державної реєстрації, знаходженням за місцем реєстрації і своєчасною сплатою податків, зборів та інших обов'язкових платежів підприємствами-контрагентами підрядника. Підрядник зобов'язується відшкодовувати в повному обсязі всі збитки замовника, які можуть виникнути у зв'язку з невизнанням податковими органами проведених операцій належними (законними) у зв'язку з наявністю в ланцюзі контрагентів підрядника підприємств, які допустили вчинення податкового правопорушення, або вчинення податкового правопорушення самим підрядником, а також у випадку неналежного оформлення підрядником первинних документів. Також підрядник зобов'язується відшкодовувати збитки в частині невизнаного ПДВ у зв'язку з порушеннями порядку виписки (реєстрації) податкової накладної, у разі якщо це призвело до позбавлення замовника права на податковий кредит.

Однак, ПрАТ «Криворіжіндустрбуд» відповідні податкові накладні не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що всі суперечки та розбіжності, які можуть виникнути з договору або у зв'язку з його виконанням, по можливості вирішуватися шляхом переговорів уповноважених представників сторін. Досудовий порядок врегулювання спорів, що виникають при проведенні розрахунків за цим договором або що стосуються умов оплати за даним договором, є обов'язковим.

Будь-який спір, неврегульований сторонами, підлягає передачі на розгляд і вирішення до господарського суду згідно з чинним законодавством України (п. 7.2 договору).

ПАТ «Південний ГЗК» зверталось до ПрАТ «Криворіжіндустрбуд» із претензією за вих. №52-16/20 від 07.06.2018, в якій вимагало відшкодувати збитки у зв'язку із порушенням відповідачем свого обов'язку щодо дотримання порядку складання та реєстрації спірних податкових накладних в ЄРПН, що призвело до позбавлення ПАТ «ПІВДГЗК» права на податковий кредит.

Відповідно до п. 1 Наказу Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015 «Про затвердження форми податкової накладної та порядку заповнення податкової накладної» (далі Наказ №1307) податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку, обчислену за формулою, зазначеною у пункті 20013. статті 2001 Податкового кодексу України та пункті 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569 (п. 3 Наказу №1307).

Пунктом 5 Наказу № 1307 визначено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань постачальника (продавця), крім випадків, передбачених Податковим кодексом України та цим порядком.

Згідно з п. 3 Наказу № 1307 усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9 - 15 та 19 цього порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.

Пунктом 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Відповідно до абз.14 та 15 п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до абз. 21 п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Всупереч вищевикладеному ПрАТ «Криворіжіндустрбуд» відповідні податкові накладні не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.

18.05.2018 ПАТ «Південний ГЗК» на підставі п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України подано за звітний податковий період заяви зі скаргами відносно порушення відповідачем строків реєстрації податкової накладної, у тому щодо спірної суми податку на додану вартість у розмірі 34455,50грн.

Отже, враховуючи те, що можливість віднесення суми податку до податкового кредиту у ПАТ «Південний ГЗК» виникає з дати реєстрації в ЄРПН податкових накладних, позивач не має права на віднесення суми податку на додану вартість у розмірі 34455,50грн до податкового кредиту у зв'язку з тим, що ПРАТ «Криворіжіндустрбуд» не зареєстровані податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: збитків, протиправної поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При цьому, на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 181 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих не резидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, в силу вимог п. 198.1 ст. 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Кодексу датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. (п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України).

Згідно вимог ст.198.6 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними.

Відповідно, лише зареєстрована в Єдиному реєстрі податкова накладна є підставою для формування податкового кредиту.

Положення п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, визначають, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету (п. 200.4 ст. 200 ПК України).

Згідно приписів абзацу 1 пункту 201.10 статті 210 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період (абз. 20 п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Тобто, сума податку на додану вартість, що не включена до податкового кредиту позивача з внаслідок невиконання своїх обов'язків зі своєчасної реєстрації податкової декларації є його збитками.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно з ч. 4 ст. 47 Господарського кодексу України збитки, завдані підприємцю внаслідок порушення громадянами чи юридичними особами, органами державної влади чи органами місцевого самоврядування його майнових прав, відшкодовуються підприємцю відповідно до цього Кодексу та інших законів.

За змістом ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати рядок у сфері господарювання.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, в силу вимог ст. 218 ГК України, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частина 1 статті 623 Цивільного кодексу України визначає, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Таким чином, за результатами вирішення спору встановлений повний склад цивільного правопорушення з боку відповідача, як підстава для відшкодування останнім спірної суми збитків.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» до приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» про відшкодування збитків у розмірі 34455,50грн задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» (50051 м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, вул. Криворіжсталі, 10, ідентифікаційний код 01239186) на користь публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (50026 м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, ідентифікаційний код 00191000) 34455,50грн - збитків, 1762грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 11.02.2019.

Суддя В.О. Татарчук