ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2019 р. м. Київ Справа № 911/2629/18

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Бойко О.Ю., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка Захід», с. Риків Турківського району Львівської області,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп», м. Ірпінь Київської області,

про стягнення 194 634,29 грн.

за участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1, ордер від 02.01.2019 серія КВ № 068277;

СУТЬ СПОРУ:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Ніка Захід», с. Риків Турківського району Львівської області (далі по тексту ТОВ «Ніка Захід»), звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 08.10.2018 до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп», м. Ірпінь (далі ТОВ «Астерс Груп»), в якому просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» 194 634,29 грн. основного боргу за договором від 01.12.2015 № 1І032396 та покласти на товариство з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.12.2015 між ТОВ «Ніка Захід» (постачальник) та ТОВ «Астерс Груп» (покупець) укладено договір поставки №1І032396, відповідно до умов якого позивач зобовязався в порядку та на умовах, визначених цим договором, та у відповідності з замовленням покупця поставити товар, а покупець зобовязався в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації.

Позивач на виконання умов договору поставки №1І032396 від 01.12.2015 поставляв відповідачу товар, однак відповідач за отриманий товар розрахувався не в повній мірі та станом на 08.10.2018 заборгував перед позивачем 194 634,29 грн.

Ухвалою суду від 30.11.2018 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2629/18, ухвалено, що справа розглядатиметься в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі №911/2629/18 призначено на 17.12.2018.

Ухвалою суду від 17.12.2018 підготовче засідання відкладено на 14.01.2019.

18.12.2018 від ТОВ «Ніка Захід» до господарського суду Київської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

11.01.2019 від ТОВ «Астерс Груп» до господарського суду Київської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Свою позицію обґрунтовує тим, що актом перевірки розрахунків станом на 31.07.2018 сторони узгодили залишок товару на суму 1 412 560,08 грн., а не суму боргу. Також, відповідач звертає увагу суду, що в акті відсутня інформація про те, що саме по договору поставки №1І032396 від 01.12.2015 є залишок товару на певну суму, про даний договір в акті взагалі не згадується. Крім того, відповідач наголошує на тому, що сторони погодили, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше ніж 500,00 грн. На підставі викладеного відповідач твердить, що оплата товару передбачена тільки після продажу товару позивача на суму не менше ніж 500,00 грн. Також відповідач твердить, що позивач не виконав своїх обовязків, передбачених пунктами 3.8.1 та розділу 4 Договору щодо здійснення заходів по стимулюванню збуту товару всупереч власним гарантіям, що товар, що поставляється, користується попитом у споживачів (пункт 3.9.1).

Таким чином, на думку відповідача, позивач не подав доказів реалізації відповідачем поставленого ним товару та не довів, що у відповідача настав обовязок по оплаті за поставлений товар.

14.01.2019 від ТОВ «Ніка Захід» до господарського суду Київської області надійшов супровідний лист з додатками.

Ухвалою суду від 14.01.2019 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 28.01.2019.

28.01.2019 від ТОВ «Ніка Захід» до господарського суду Київської області надійшло клопотання від 24.01.2019 №2401/19-1, у якому позивач просив суд відкласти розгляд справи або розглядати справу без присутності представника позивача.

28.01.2019 від ТОВ «Астерс Груп» до господарського суду Київської області надійшло клопотання про долучення доказів, яке суд залишив без розгляду з наведених в ухвалі від 28.01.2019 мотивів.

Ухвала суду від 28.01.2019 розгляд справи відкладено на 11.02.2019.

Ухвалою суду від 30.01.2019 виправлено описки допущені в абзацах шостому та сьомому частини ухвали господарського суду Київської області від 28.01.2019 у справі №911/2629/18.

05.02.2019 від ТОВ «Астерс Груп» до господарського суду Київської області надійшло клопотання від 01.02.2019 про долучення доказів та встановлення додаткового строку для подання доказів. Клопотання обґрунтоване тим, що оскільки подання платіжних доручень обслуговуючому банку відповідач здійснює в електронному вигляді за допомогою системи «Клієнт банк», відповідач не мав можливості у встановлений судом строк подати платіжні доручення про оплату товару позивача з відмітками банку про проведення платежів. Враховуючи, що до вказаного клопотання долучено докази направлення додаткових доказів іншій стороні, суд продовжив строк, встановлений судом для подання відповідачем доказів, та взяв до уваги зазначені додатково подані докази при вирішенні справи по суті.

В судове засідання 11.02.2019 зявився представник відповідача. Позивач свого уповноваженого представника в судове засідання 11.02.2019 не скерував, хоча про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

За змістом частини 1 до ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши позов ТОВ «Ніка Захід» до ТОВ «Астерс Груп» про стягнення 194 634,29 грн. заборгованості, всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини першої ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

01.12.2015 між ТОВ «Астерс Груп» (покупець) та ТОВ «Ніка Захід» (постачальник) укладено договір №1І032396, відповідно до умов якого:

- постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, та у відповідності із замовленням покупця, поставити товар, а покупець зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікаціях. Поставка товару постачальником здійснюється з метою його оптово/роздрібної реалізації через мережу магазинів «Фуршет». (пункт 1.1 договору);

- перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця (пункт 5.1 договору);

- оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника через 120 днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару. При цьому сторони домовились про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00 грн. (пункт 7.9. договору);

- даний договір набирає сили з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2020 (пункт 10.1 договору).

За своєю правовою природою укладений сторонам договір є договором поставки. Статтею 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Дана норма кореспондується зі ст. 712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Позивач на виконання умов договору №1І032396 від 01.12.2015 здійснював поставку товарів відповідачу, зокрема згідно видаткових накладних, залучених до матеріалів справи в січні-травні 2018 поставив відповідачу товар на загальну суму 216 710,98 грн., а саме:

- видаткова накладна №НЛ180131008 від 31.01.2018 на суму 57 433,54 грн.;

- видаткова накладна №НЛ180313011 від 14.03.2018 на суму 1 695,17 грн.;

- видаткова накладна №НЛ180403015 від 04.04.2018 на суму 30 772,94 грн.;

- видаткова накладна №НЛ180427003 від 02.05.2018 на суму 122 215,68 грн.;

- видаткова накладна №НЛ180501006 від 02.05.2018 на суму 4 593,65 грн.

Позивач твердить, що за вказаними поставками відповідач розрахувався частково, у звязку з чим станом на 08.10.2018 заборгованість відповідача перед позивачем становить 194 634,29 грн.

Згідно до частини 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Сторони в умовах договору погодили (пункт 7.9), що оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника через 120 днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару. При цьому сторони домовились про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00 грн.

Твердження відповідача про те, що сторони домовились про оплату виключно реалізованого товару за умови реалізації не менше як на 500,00 грн. спростовується матеріалами справи, зокрема змістом вказаного пункту 7.9 Договору, за яким строк оплати товару визначений не моментом реалізації, а через 120 днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної. Подані копії видаткових накладних свідчать про те, що кожна із спірних поставок була більша, ніж на 500,00 грн., відтак суд встановив, що строк оплати товару, отриманого за спірними видатковими накладними настав:

01.06.2018 - за видатковою накладною №НЛ180131008 від 31.01.2018 на суму 57 433,54 грн.;

13.07.2018 за видатковою накладною №НЛ180313011 від 14.03.2018 на суму 1 695,17 грн.;

03.08.2018 за видатковою накладною №НЛ180403015 від 04.04.2018 на суму 30 772,94 грн.;

31.08.2018 за видатковою накладною №НЛ180427003 від 02.05.2018 на суму 122 215,68 грн.; та видатковою накладною №НЛ180501006 від 02.05.2018 на суму 4 593,65 грн.

Загальна сума поставки за спірними накладними складає 216 710,98 грн. Позивач визнає за відповідачем часткову оплату та просить суд стягнути з відповідача залишок заборгованості в сумі 194 634,29 грн. Відповідно до частини 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Суд відхиляє твердження відповідача про те, що актом перевірки розрахунків за період 01.07.2018 31.07.2018 сторонами узгоджено залишок нереалізованого товару, а не розмір заборгованості, оскільки таке є домислами відповідача та спростовується змістом поданого Акту перевірки розрахунків (а не Акту інвентаризації залишків товару в магазинах чи на складі із зазначенням артикулів, кількості упаковок тощо) оригінал якого судом оглянутий в судовому засіданні 14.01.2019, і порядок складання та підписання якого унормований пунктом 7.13 Договору.

Суд погоджується, що Акт звірки не є первинним документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». однак, зазначене не спростовує обовязок відповідача, який прийняв товар за вищеперерахованими накладними, сплатити повну ціну отриманого товару (частина 2 ст. 692 ЦК України) у строки, встановлені договором (частина 1 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обовязок доведення факту належної оплати за отриманий товар закон покладає на покупця.

Суд в порядку частини 2 ст. 74 ГПК України зобов'язував відповідача ухвалою від 30.11.2018 подати платіжні документи, банківські виписки, що підтверджують оплату грошових коштів згідно договору від 01.12.2015. Зазначені вимоги відповідачем виконані не були.

Відповідач долучив до матеріалів справи два платіжних доручення від 11.09.2017 на суму 30 000,00 грн. та від 18.09.2017 на суму 29 209,44 грн., які жодним чином не свідчать про оплату товару, отриманого за спірними накладними в 2018 році.

Твердження представника відповідача в судовому засіданні, що товар оплачувався передоплатою, є голослівними та суперечать матеріалам справи та поданим доказам.

Відтак, відповідач належних та допустимих доказів належного виконання своїх зобовязань за договором та сплати коштів за поставлений товар в розмірі, більшому, ніж визнає позивач, не представив, відповідно доводи позивача не спростував.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, надані позивачем, суд задовольняє позов товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка Захід» повністю, приймає рішення про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» 194 634,29 грн. боргу.

Щодо судового збору суд зазначає наступне.

Ціна заявленого товариством з обмеженою відповідальністю «Ніка Захід» позову складає 194 634,29 грн. Відтак, позивач при зверненні до господарського суду Київської області з даним повозом зобовязаний був сплатити 2 919,52 грн. судового збору.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи платіжного доручення №7784 від 01.11.2018, позивач сплатив 2 944,95 грн. судового збору, тобто у розмірі більшому, ніж встановлено законом.

Зайве сплачений судовий збір у розмірі 2 944,95 2 919,52 = 25,43 грн., підлягатиме поверненню позивачу, в разі звернення останнім до господарського суду Київської області з відповідним клопотанням у встановленому статтею 7 Закону України «Про судовий збір» порядку.

Судовий збір у розмірі 2 919,52 грн., відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка Захід» задовольнити повністю.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-Г, код 35995595)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка Захід» (82549, Львівська область, Турківський район, с. Риків, вул. Зарічна, буд. 32, код 32893148)

194 634,29 грн. (сто девяносто чотири тисячі шістсот тридцять чотири гривні двадцять девять копійок) основного боргу,

2 919,52 грн. (дві тисячі девятсот девятнадцять гривень пятдесят дві копійки) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 14.02.2019.

Суддя О.В. Конюх