ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2019 року м. Дніпро Справа № 904/2156/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач)

судді Березкіна О.В., Пархоменко Н.В.

секретар Манчік О.О.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 року (повний текст складено 05.10.2018 року)

у справі № 904/2156/18 (суддя - Кеся Н.Б., м. Дніпро)

за позовом Приватного підприємства "ВКФ Уніпром", м. Маріуполь Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 269 172,36 грн.

та за зустрічним

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Приватного підприємства "ВКФ Уніпром", м. Маріуполь Донецької області

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст та мотиви рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 року позовні вимоги за первісним позовом задоволені у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" на користь Приватного підприємства "ВКФ Уніпром" заборгованість у розмірі 243 000,00 грн., пеню у розмірі 17 654,79 грн., 3% річних у розмірі 2 118,57 грн., інфляційні втрати у розмірі 6 399,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 037,58 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом покладено на позивача за зустрічним позовом.

Вказане рішення мотивовано тим, що відповідач за первісним позовом не спростував факт отримання послуг за спірним договором, що свідчить про його схвалення. Підстав для визнання договору № 17-21/08 від 21.08.2017 року про надання послуг спецтехнікою у справі суд не вбачає. Досліджуючи зібрані у справі докази суд дійшов висновку про доведеність факту отримання відповідачем за первісним позовом послуг позивача щодо найму спецтехніки. Відповідачем за первісним позовом допущено порушення строків здійснення розрахунків за надані послуги, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 24 300,00 грн. є обґрунтованими. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню, з присудженням до стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 243 000,00 грн., пені в розмірі 17 654,79 грн., 3 % річних в розмірі 2 118,57 грн. та інфляційних в розмірі 6 399,00 грн. Враховуючи те, що позивач за первісним позовом подав до суду докази надання правової допомоги, понесення витрат по оплаті на правничу допомогу, а також відсутність заперечень з боку відповідача щодо їх розміру, суд задовольнив ці вимоги та поклав на відповідача за первісним позовом витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Крост" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- господарський суд, вирішуючи спір по суті заявлених вимог, неправильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм чинного законодавства, належним чином не дослідив матеріали справи;

- первісний позивач підтверджує, що Договір № 7-21/08 про надання послуг спецтехнікою був припинений 31.12.2017 року, проте позивач вимагає оплати послуг, нібито наданих у 2018 році (акт від 31.01.2018 року на суму 144 000,00 грн. з ПДВ);

- про існування Договору № 17-21/08 про надання послуг спецтехнікою від 21.08.2017 року керівництву ТОВ "Крост" стало відомо лише після ознайомлення представника підприємства з матеріалами справи в суді. У вказаному договорі зазначено в якості підписанта від ТОВ "Крост" генерального директора ОСОБА_1, який під час дії спірного договору був за кордоном та повернувся лише в березні 2018 року. Після перевірки бухгалтерської документації за час відсутності директора виявилося, що бухгалтерією підприємства без наявності оригіналів первинних документів було враховано Договір за копіями рахунків, виставлених ПП "ВКФ Уніпром" без погодження з керівництвом та реального виконання даного договору. Акти виконаних робіт підписані від імені ТОВ "Крост" не підписантами підприємства. Таким чином, Договір був підписаний від ТОВ "Крост" особою, яка не мала жодних повноважень діяти від імені підприємства. При цьому, ПП "ВКФ Уніпром" підтвердило, що підписи здійснювалися не уповноваженими особами ТОВ "Крост", жодних доказів перевірки повноважень вказаної особи ПП "ВКФ Уніпром" не надано. Отже, можна стверджувати про обізнаність позивача щодо відсутності у гр. ОСОБА_2 повноважень для підписання відповідних документів;

- фактично суд приймав рішення посилаючись лише на формулювання "відповідачем не спростовано", що не відповідає вимогам чинного законодавства.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

ПП "ВКФ Уніпром" у відзиві на апеляційну скаргу просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Посилалось на те, що в спірному договорі та актах виконаних робіт стоїть підпис не генерального директора ОСОБА_1, а директора з капітального будівництва ТОВ "Крост" ОСОБА_2, який діяв за дорученням генерального директора ОСОБА_1 Крім того, ОСОБА_1 своїми діями підтверджував дійсність укладеного договору, які полягали в оплаті наданих послуг спецтехнікою у розмірі 608 400,00 грн., що вбачається з акту звірки взаємних розрахунків станом на 31.05.2018 року, тому у керівництва ПП "ВКФ Уніпром" не виникало питань щодо обмеження повноважень представництва юридичної особи ТОВ "Крост" в особі директора з капітального будівництва ОСОБА_2 Слід звернути увагу, що саме за підписом директора з капітального будівництва ТОВ "Крост" ОСОБА_3 укладались договори субпідряду на будівельно-монтажні роботи між ТОВ "Крост" та ТОВ "Метінвест Інжиніринг", які скріплювались печаткою ТОВ "Крост" саме з позначкою № 2. Позивач за первісним позовом вважає, що надав суду достатньо доказів користування відповідачем належним на праві власності позивачу транспортним засобом - навантажувачем фронтальним LIEBHERR L566, номерний знак НОМЕР_1, після закінчення строку дії Договору. Таким чином, строк дії Договору є поновленим на строк, який раніше був встановлений Договором, у зв'язку з відсутністю заперечень з боку позивача, тобто до 31.12.2018 року. Позивач не надав доказів того, що у відповідності до умов Договору ТОВ "Крост" не прийняло надані послуги з виконання робіт навантажувача фронтального, а натомість сплатив кошти за них у сумі 608 400,00 грн. із загальної вартості наданих послуг спецтехнікою на суму 851 400,00 грн. за весь час дії Договору.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.11.2018 року (головуючий суддя Вечірко І.О., судді Кузнецов В.О., Березкіна О.В.) відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 18.12.2018 року.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.11.2018 року (колегією суддів у складі: головуючий суддя - Вечірко І.О., Кузнецов В.О., Березкіна О.В) відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено на 18.12.2018 року.

17.12.2018 року на адресу апеляційного господарського суду від ТОВ "Крост" надійшло електронною поштою клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з участю в слідчих діях, призначених на 18.12.2018 року адвоката ОСОБА_4, який є представником ТОВ "Крост".

В судовому засіданні 18.12.2018 року оголошено перерву до 27.12.2018 року.

Через неможливість судді Кузнецова В.О. продовжувати розгляд апеляційної скарги у зв'язку із перебуванням у відпустці, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені законом, розпорядженням керівника апарату суду від 26.12.2018 року призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів, за результатами якої для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Вечірко І.О., судді - Березкіна О.В., Пархоменко Н.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.12.2018 року справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 року прийнято до свого провадження колегією суддів у зазначеному вище складі.

Іншою ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.12.2018 року розгляд справи відкладено на 06.02.2019 року.

Учасники провадження у справі наданими їм процесуальними правами не скористались та не забезпечили явку в судове засідання своїх повноважних представників, хоча про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

ПП "ВКФ Уніпром" у відзиві на апеляційну скаргу просило розгляд справи провести у відсутності його представника.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на судове рішення, враховуючи те, що явка представників учасників провадження у справі судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні є правом, а не обов'язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

21.08.2017 року між ПП "ВКФ Уніпром" (надалі - виконавець) та ТОВ "Крост" (надалі - замовник) підписано договір № 17 -21/08 про надання послуг спецтехнікою (надалі - Договір) та Додаткова угода про внесення змін до Договору № 17 - 21/08 про надання послуг спецтехнікою (т. 1, а. с. 20-22).

Виконавець зобов'язується в порядку і на умовах, визначених цим договором за дорученням замовника надати послуги з виконання робіт за допомогою навантажувача фронтального LIEBHERR L566 (надалі - "Послуги"), а замовник зобов'язується прийняти послуги і оплатити їх відповідно до умов договору (пункт 1.1. Договору).

Прийом замовником наданих виконавцем послуг оформлюється актом прийому - передачі послуг (пункт 3.1. Договору).

Вартість послуг договірна і узгоджується Сторонами до початку виконання робіт. Оплата за надані виконавцем послуги здійснюється шляхом перерахування грошових коштів замовником на розрахунковий рахунок виконавця впродовж 14 календарних днів від дати складання ОСОБА_3 приймання наданих послуг на підставі виставленого рахунку. Виконавець зобов'язаний надати замовнику податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої виконавцем особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (пункти 2.2., 2.3., 2.4. Договору з урахуванням додаткової угоди до Договору) .

Замовник зобов'язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати надані виконавцем послуги (пункт 5.1.2. Договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 року, а в частині проведення розрахунків до повного виконання (пункт 8.2. договору).

На підтвердження виконання умов Договору на загальну суму 243 000,00 грн. позивач надав акт № ОУ - 0000156 здачі-прийняття робіт від 25.12.2017 року на суму 99 000,00 грн. з ПДВ, та акт № ОУ - 0000014 здачі-прийняття робіт від 31.01.2018 року на суму 144 000,00 грн. з ПДВ.

У встановлений Договором строк відповідач оплати не здійснив.

Позивачем відповідачу було направлено лист № 58-АБ від 26.04.2018 року про сплату заборгованості. Відповідь на лист відповідачем не надана, оплата за надані послуги не проведена.

Наведені обставини і стали підставою для звернення позивача з позовом до господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 26.06.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2017 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 14.08.2018 року.

02.07.2018 року до Господарського суду Дніпропетровської області від ТОВ "Крост" надійшла зустрічна позовна заява до ПП "ВКФ Уніпром" про визнання недійсним Договору № 17-21/08 про надання послуг спецтехнікою від 21.08.2017 року, укладеного між ТОВ "Крост" та ПП "ВКФ Уніпром".

Також 02.07.2018 року відповідач за первісним позовом подав до Господарського суду Дніпропетровської області клопотання про призначення судової експертизи та витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2018 року зустрічний позов прийнято до розгляду, призначено розгляд зустрічного позову разом з первісним позовом у підготовчому засіданні на 14.08.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2018 року закрито підготовче провадження, розгляд справи призначено до судового розгляду по суті на 30.08.2018 року.

30.08.2018 року судове засідання не відбулось у зв'язку із перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2018 року призначено судове засідання на 25.09.2018 року.

Розглянувши первісний та зустрічний позови, місцевий господарський суд рішенням від 25.09.2018 року позовні вимоги за первісним позовом задовольнив в повному обсязі, стягнув з ТОВ "Крост" на користь ПП "ВКФ Уніпром" заборгованість в розмірі 243 000,00 грн., пеню в розмірі 17 654,79 грн., 3 % річних в розмірі 2 118,57 грн., інфляційні в розмірі 6 399,00 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 037,58 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. В задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції відмовив. Витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом покладено на позивача за зустрічним позовом.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

3.3.1. Норми права, що підлягають застосуванню.

Цивільний кодекс України:

Частина 1 статті 92 - юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Частина 1 статті 203 - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частина 2 статті 203 - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частина 3 статті 203- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частина 5 статті 203 - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Абзац 2 частини 2 статті 207 - правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Частина 1 статті 215 - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Стаття 241 - правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним.

Стаття 525 - одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 - невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, є порушенням зобов'язання.

Пункт 3 частини 1 статті 611 - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 625 - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський кодекс України:

Стаття 193 - суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору.

3.3.2. Юридична оцінка доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що спірний Договір та Додаткова угода до нього з боку ТОВ "Крост" підписані особою, прізвище та посадове становище якої не відповідає зазначеному в цих документах: Генеральний директор ТОВ "Крост" ОСОБА_1 Вказана обставина не заперечується відповідачем за первісним позовом.

Позивач за первісним позовом стверджує, що підписантом спірних документів з боку Відповідача є директор з капітального будівництва ТОВ "Крост" ОСОБА_2

Відповідач за первісним позовом вказане твердження позивача про фактичного підписанта договору не спростував, але просить за зустрічним позовом визнати договір недійсним з підстав укладення договору не уповноваженою особою.

Також, відповідач за первісним позовом заперечує проти акту № ОУ - 0000156 здачі-прийняття робіт від 25.12.2017 року на суму 99 000,00 грн. з ПДВ та акту № ОУ - 0000014 здачі-прийняття робіт від 31.01.2018 року на суму 144 000,00 грн. з ПДВ, вказуючи на те, що вони також підписані не уповноваженою особою з боку ТОВ "Крост".

У постанові Верховного Суду України від 27.04.2016 року у справі № 6-62цс16 вказано, що частина 3 статті 92 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником із перевищенням повноважень (статті 203, 241 Цивільного кодексу України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору. Разом з тим, далі вказано, що обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Постанова Верховного Суду України від 13.03.2017 року у справі № 760/8121/16-ц містить висновок, що на захист прав третіх осіб, які виступають у правовідносинах з юридичними особами, в тому числі й укладають з юридичними особами договори різних видів, частиною 3 статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

У постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 року у справі № 3-59гс14 зроблено наступний висновок - правові наслідки вчинення правочинів з перевищенням повноважень визначено частиною 1 статті 241 Цивільного кодексу України: правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Таким чином, із змісту норми частини 1 статті 241 Цивільного кодексу України випливає, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу).

Аналіз постанов Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/1163/17, від 25.04.2018 року у справі № 910/9915/17, від 10.04.2018 року у справі № 910/11079/17 свідчить, що вони містять висновок про те, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 Цивільного кодексу України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів тощо).

При цьому, в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/1163/17 зазначено, що схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, передача транспортних засобів, зняття їх з обліку із наданням усіх необхідних документів та прийняття часткової або повної оплати за спірними договорами).

Разом із відзивом на зустрічний позов позивач за первісним позовом надав суду додаткові докази: копії подорожніх листів з 04.12.2017 року по 14.12.2017 року та з 15.01.2018 року по 30.01.2018 року, копію талону про проходження державного технічного огляду транспортного засобу, копію свідоцтва про його реєстрацію, копію транспортного пропуску 3004 на територію ПрАТ "ММК ім. Ілліча". У подорожніх листах, виданих відповідачем за первісним позовом містяться відмітки (підпис та печатка) ТОВ "Крост", яка засвідчує факт надання послуг з виконання робіт за допомогою навантажувача фронтального LIEBHERR L566. Таким чином, позивачем за зустрічним позовом не спростовано факту надання послуг з виконання робіт позивачем за первісним позовом.

У даній справі мало місце укладення оспорюваного Договору з боку відповідача за первісним позовом особою з перевищенням повноважень, але і було подальше схвалення цього правочину шляхом прийняття до виконання вказаного правочину, що узгоджується з імперативними нормами статті 241 Цивільного кодексу України та підтверджує правильність рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні зустрічного позову про визнання спірного Договору недійсним.

Щодо позовних вимог первісного позову колегія суддів враховує наступне.

Надані до суду позивачем за первісним позовом докази свідчать про доведеність факту отримання відповідачем послуг позивача щодо найму спецтехніки за Договором № 17 -21/08 про надання послуг спецтехнікою від 21.08.2017 року згідно з актом здачі-прийняття робіт № ОУ-0000156 від 25.12.2017 року.

Натомість, відповідачем розрахунків за надані послуги не проведено, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 99 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно нарахування позивачем за первісним позовом пені, інфляційних втрат та річних за актом здачі-прийняття робіт № ОУ-0000156 від 25.12.2017 року колегія суддів враховує наступне.

Згідно із пунктом 6.2. Договору у випадку прострочення по сплаті за надані виконавцем послуги замовник несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент укладення договору.

На підставі пункту 6.2. Договору позивачем за первісним позовом за вказаним актом нараховано відповідачу за первісним позовом пеню в розмірі 8 679,45 грн. за період з 09.01.2018 року по 16.05.2018 року. Даний розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, а тому ця вимога підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, позивачем за первісним позовом нараховано та заявлено до стягнення з відповідача за первісним позовом за актом від 25.12.2017 року 3 % річних в розмірі 1 041,53 грн. за період з 09.01.2018 року по 16.05.2018 року та інфляційні в розмірі 3 504,60 грн. за період лютий - травень 2018 року. Даний розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, а тому ці вимоги підлягають задоволенню.

Стосовно стягнення з відповідача за первісним позовом суми боргу, пені, інфляційних втрат та річних за актом здачі-прийняття робіт № ОУ-0000014 від 31.01.2018 року колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до пункту 8.2 Договору даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 року, а в частині проведення розрахунків до повного виконання.

Із матеріалів справи вбачається, що роботи за актом № ОУ-0000014 здачі-прийняття робіт (надання послуг) виконувались в січні 2018 року та вказаний акт підписаний сторонами 31.01.2018 року, тобто за межами строку дії даного Договору. Крім того, в акті відсутнє будь-яке посилання на умови Договору.

За наведених обставин, Договір не може бути підставою для стягнення заборгованості за актом № ОУ-0000014.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем за первісним позовом було направлено відповідачу лист № 58-АБ від 26.04.2018 року про сплату заборгованості, в якому позивач просив погасити борг у тому числі згідно акту № ОУ-0000014 у 5-денний строк з моменту отримання зазначеного листа (т. 1, а. с. 29).

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки позивачем за зустрічним позовом суму заборгованості не погашено, позивач за первісним позовом має правові підстави для стягнення 144 000,00 грн. боргу.

Вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача пені за актом від 31.01.2018 року не підлягають задоволенню, оскільки сторонами не було погоджено розміру пені в разі невиконання зобов'язань за актом № ОУ-0000014.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, позивачем за первісним позовом нараховано та заявлено до стягнення з відповідача за первісним позовом за актом від 31.01.2018 року 3 % річних в розмірі 1 077,04 грн. за період з 15.02.2018 року по 16.05.2018 року та інфляційні в розмірі 2 894,40 грн. за період лютий - травень 2018 року.

При цьому, позивачем за первісним позовом при здійсненні розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних не враховано обставин щодо строків невиконання зобов'язань відповідачем за первісним позовом.

Здійснивши власний перерахунок за актом від 31.01.2018 року апеляційний господарський суд вважає, що з відповідача за первісним позовом на користь позивача підлягають стягненню 189,37 грн. 3 % річних за період з 01.05.2018 року по 16.05.2018 року.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

За наведених обставин, за актом № ОУ-0000014 від 31.01.2018 року позовні вимоги за первісним позовом щодо стягнення пені та інфляційних не підлягають задоволенню.

Щодо заявленого відповідачем за первісним позовом до суду першої інстанції клопотання про призначення експертизи колегія суддів апеляційного господарського суду враховує, що ухвалою від 14.08.2018 року судом першої інстанції таке клопотання було залишено без розгляду з огляду на те, що позивач за первісним позовом не заперечував проти факту неналежності підписів у договорі гр. ОСОБА_1, а відповідач за первісним позовом у зв'язку з цим на проведенні експертизи не наполягав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно поклав на відповідача за первісним позовом витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., враховуючи те, що позивач за первісним позовом надав до суду докази надання правової допомоги, витрати по оплаті на правничу допомогу, а також відсутність заперечень з боку відповідача щодо їх розміру.

3.3.3. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги. В зв'язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення за первісним позовом пені, 3 % річних та інфляційних втрат. В зв'язку з чим абзаци 1, 2 резолютивної частини рішення необхідно викласти в новій редакції, згідно з якою позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню частково, має бути стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 243 000,00 грн., пеня в розмірі 8 679,45 грн., 3 % річних в розмірі 1 230,90 грн., інфляційні втрати в розмірі 3 504,60 грн. В решті в задоволенні позовних вимог за первісним позовом необхідно відмовити. Рішення суду першої інстанції в іншій частині має бути залишено без змін.

3.3.4. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 року у справі № 904/2156/18 в частині стягнення за первісним позовом пені, 3 % річних та інфляційних втрат - змінити.

Викласти абзаци 1, 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 року у справі № 904/2156/18 в наступній редакції:

"Позовні вимоги за первісним позовом - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Карла Лібкнехта, 7, ) на користь Приватного підприємства "ВКФ Уніпром" (87502, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Станіславського, 1, ) заборгованість в розмірі 243 000,00 грн., пеню в розмірі 8 679,45 грн., 3 % річних в розмірі 1 230,90 грн., інфляційні втрати в розмірі 3 504,60 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 846,22 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. В решті у задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовити".

В решті рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 року у справі № 904/2156/18 залишити без змін.

Стягнути з Приватного підприємства "ВКФ Уніпром" (87502, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Станіславського, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Карла Лібкнехта, 7, ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 287,04 грн.

Видачу наказів доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Повний текст виготовлено та підписано 15.02.2019 року.

Головуючий суддя _________________ І.О. Вечірко

Суддя _________________ О.В. Березкіна

Суддя _________________ Н.В. Пархоменко