ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.01.19 Справа№ 914/1359/18

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І., за участю секретаря судового засідання Сала О.А., розглянувши клопотання Приватного підприємства "Компанія "Інтер-Трейд" від 03.12.2018 року про стягнення з відповідача та його представника - адвоката ОСОБА_1 штрафу у справі

за позовом Приватного підприємства "Компанія "Інтер-Трейд", м.Львів

до відповідача Фізичної особи-підприємця Коханської Тетяни Вікторівни, АДРЕСА_2,

про стягнення заборгованості в розмірі 414 094,56 грн.

за участю представників:

позивача: не з'явився,

відповідача: не з'явився,

встановив:

у провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа за позовом Приватного підприємства "Компанія "Інтер-Трейд" до Фізичної особи-підприємця Коханської Тетяни Вікторівни про стягнення заборгованості в розмірі 414 094,56 грн. Хід та обставини розгляду справи відображені у відповідних ухвалах суду, що знаходяться в матеріалах справи.

03.12.2018 року позивачем подано клопотання про стягнення з відповідача та його представника - адвоката ОСОБА_1 штрафу.

Так, позивач стверджує, що з моменту відкриття провадження у вказаній справі (відповідно до ухвали Господарського суду Львівської області від 30.07.2018 року) відповідач вчиняє дії, спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи, а саме: заявляє завідомо безпідставні відводи головуючому судді (заяви від 08.10.2018 року та від 29.10.2018 року), неодноразово здійснює заміну свого представника, а також не забезпечує явку (не з'являється) у судові засідання по справі. Наведені дії відповідача свідчать про зловживання останнім як учасником судового процесу процесуальними правами. Відповідно до ст.135 ГПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов'язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу (а саме, неодноразове (двічі) невиконання вимог ухвали суду від 30.07.2018 року в частині ненадання відзиву на позовну заяву і доданих до нього документів у строк, встановлений ухвалою суду, а також не надіслання позивачу копії відзиву та доданих до нього документів); зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству (а саме: вчинення відповідачем дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи: заявлення завідомо безпідставних відводів головуючому судді (заяви від 08.10.2018 року та від 29.10.2018 року), неодноразове здійснення заміни свого представника (як наслідок, відкладення розгляду справи), а також неодноразове не забезпечення явки у судові засідання себе або свого представника по справі); ненадання копії відзиву на позов іншому учаснику справи у встановлений судом строк.

Розглянувши подане клопотання, суд вважає його частково обгрунтованим у зв'язку з наступним.

Так, відповідно до ч.1 ст.131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.135 ГПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов'язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною десятою статті 188 цього Кодексу.

Суд зазначає, що відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відтак, неподання відповідачем відзиву у матеріали справи та позивачу як стороні справи, є розпорядженням стороною своїми процесуальними правами на свій розсуд, і наслідком неподання відзиву на підтвердження своєї позиції у справі є вирішення судом справи за наявними матеріалами, що випливає з положень ст.165, ст.178 ГПК України, а не застосування до сторони заходів процесуального примусу. Суд звертає увагу, що згідно з положеннями ст.161 ГПК України подання заяв по суті, однією з яких є відзив на позов, є правом учасників.

Щодо тверджень позивача про зловживання відповідачем своїми процесуальними правами шляхом вчинення дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи: заявлення завідомо безпідставних відводів головуючому судді (заяви від 08.10.2018 року та від 29.11.2018 року), неодноразове здійснення заміни свого представника (як наслідок, відкладення розгляду справи), а також неодноразове не забезпечення явки у судові засідання себе або свого представника по справі, суд зазначає наступне. Так, з положень ч.1 ст.43, п.1 ч.2 ст.43, ч.4 ст.43 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи. Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, двічі заявлені відповідачем суду відводи ґрунтувалися на обставинах неповідомлення сторони про дату та час судового засідання, що спростовувалося в ухвалах про відмову у задоволенні відповідних відводів. Інші підстави, вказані відповідачем для відводів, визнавалися згідно з ухвалами суду необгрунтованими та безпідставними. У зв'язку з заявленням стороною відводів, відповідно до порядку вирішення відводу, визначеного ст.39 ГПК України, провадження у справі на час вирішення заяв про відвід зупинялося, що унеможливлювало проведення відповідних судових зсідань 08.10.2018 року та 29.11.2018 року. Неодноразові клопотання відповідача про відкладення розгляду справи (від 03.09.2018 року, від 24.09.2018 року) обґрунтовувалися неодноразовою зміною представників, що враховувалось судом при розгляді справи та мало наслідком відкладення розгляду справи та при продовження строку підготовчого провадження 24.09.2018 року.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого господарського суду України, наведених у п.3.14 постанови №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, якщо їх явку судом визнано обов'язковою, також може розцінюватися судом як зловживання процесуальними правами; відповідна практика, спрямована на умисне затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку; при цьому під затягуванням судового процесу розуміються дії або бездіяльність учасника судового процесу, спрямовані на: неможливість початку розгляду судом порушеної провадженням справи; неможливість прийняття судом рішення в даному судовому засіданні; створення інших перешкод у вирішенні спору по суті з метою недосягнення результатів такого вирішення протягом установлених законом процесуальних строків.

Суд також звертає увагу, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Враховуючи наведене, суд доходить висновків, що відповідач, будучи обізнаним про відкриття провадження у даній справі, не користувався наданими ст.42 ГПК України процесуальними правами для доказування своєї правової позиції, необхідної для вирішення справи по суті, не вчиняв дій, спрямованих для сприяння справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спору (що є обов'язком учасників судового процесу згідно з ч.2 ст.2 ГПК України), натомість періодично звертався до суду з безпідставними заявами про відвід суду та неодноразовими клопотаннями про відкладення розгляду справи, пов'язаними зі зміною представника, що свідчить про зловживання процесуальними правами сторони неприпустимість чого є одним із основних принципів господарського судочинства. Враховуючи обставини розгляду даної справи, суд вважає обґрунтованими твердження позивача щодо зловживання відповідачем своїми правами шляхом вчинення дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи, що дає підстави для застосування до відповідача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.

Суд також звертає увагу, що згідно з записом в ЄДР 17.01.2019 року припинено діяльність Коханської Т.В. як підприємця. Проте, вказане не створює наслідків для сторони спору в даній справі та не може бути підставою для відмови у задоволенні заявленого позивачем клопотання, адже виходячи з положень ст. 42 Господарського кодексу України, 52 Цивільного кодексу України, зазначеного необхідно зробити висновок, що у разі позбавлення фізичної особи статусу підприємця, вона не позбавляється набутих раніше господарських зобов'язань, зокрема і зобов'язання здійснити оплату за господарським договором. Аналогічної позиції дотримується Верховний суд України в постанові від 09.08.2017 у справі №915/1056/16 (провадження №3-788гс17), де зазначено, що однією з особливостей підстав припинення зобов'язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі 6-125цс13). Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 року у справі №338/180/17 зробила висновки, що у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою її права й обов'язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Щодо вимоги позивача про застосування штрафу до адвоката ОСОБА_1 як представника відповідача, суд зазначає наступне. Так, Ковальов Вадим Олегович, будучи присутнім у судовому засіданні 29.11.2018 року, надав пояснення та підтримав заяву про відвід від 29.11.2018 року, підписану як відповідачем особисто, так і його адвокатом - Ковальовим В.О. Проте, в судовому засіданні адвокат як представник сторони не зміг надати ствердні відповіді та підтверджуючі документи щодо викладених у заяві підстав для відводу судді, зокрема, щодо дати та способу отримання відповідачем поштової кореспонденції суду, щодо стадії розгляду справи та призначення справи до розгляду по суті. Фактично адвокат Ковальов В.О. подав через канцелярію суду завідомо безпідставний відвід судді, підтримав особисто викладені в заяві про відвід непідтверджені та достеменно невідомі йому обставини. Наведене суд розцінює як зловживання процесуальними правами представником учасника справи, що згідно з ч.3 ст.135 ГПК України дає підстави та право суду стягнути штраф не лише учасника справи, а і з його представника.

ПП «Компанія «Інтер-Трейд» як заявник клопотання розміру штрафу, необхідного для застосування до сторони та його представника, не визначив. Проте, суд, виходячи з наведених вище обставин, доходить висновку, про обгрунтованість застосування заходу процесуального примусу в розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Згідно з ч.4 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Керуючись ст. ст. 131, 135, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Львівської області

ухвалив:

1. Клопотання Приватного підприємства "Компанія "Інтер-Трейд" від 03.12.2018 року про стягнення з відповідача та його представника - адвоката ОСОБА_1 штрафу задовольнити.

2. Застосувати до Коханської Тетяни Вікторівни (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_2) та її представника - адвоката ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №170 від 31.01.2011 року, видане Радою адвокатів Вінницької області, 21050, АДРЕСА_1) заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

3. Стягнути з Коханської Тетяни Вікторівни (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_2) в дохід державного бюджету України (отримувач коштів: УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 6007, код класифікації доходів бюджету 21081100) штраф у розмірі 5 763,00 грн.

4. Стягнути з ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №170 від 31.01.2011 року, видане Радою адвокатів Вінницької області, 21050, АДРЕСА_1) в дохід державного бюджету України (отримувач коштів: УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 6007, код класифікації доходів бюджету 21081100) штраф у розмірі 5 763,00 грн

5. Стягувач: Державна судова адміністрація України (код ЄДР 26255795, 01021, м. Київ, вулиця Липська, будинок 18/5; отримувач коштів: УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 6007, код класифікації доходів бюджету 21081100).

6. Боржник згідно з п.3 даної ухвали: Коханська Тетяна Вікторівна (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_2).

7. Боржник згідно з п.4 даної ухвали: Ковальов Вадим Олегович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №170 від 31.01.2011 року, видане Радою адвокатів Вінницької області, 21050, АДРЕСА_1).

8. Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

9. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

10. Ухвала може бути пред'явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з наступного дня після її прийняття.

11. Ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції.

12. Повний текст ухвали складено 28.01.2019 року.

Суддя Матвіїв Р.І.