ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.02.2019 Справа № 910/13058/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,

при секретарі судового засідання Цакадзе М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства "ДЕН", м. Київ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське", м.Маріуполь

про стягнення 38926,75 грн.

Представники сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

Суть спору: Позивач, Приватне підприємство "ДЕН", м. Київ звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача, Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське", м.Маріуполь про стягнення в якості відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності у розмірі 38926,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на виплату ним на підставі рішення суду шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_1 у розмірі 38926,75грн., посилаючись при цьому на наявність договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, який укладений між відповідачем та позивачем, а також нездійснення відповідачем відповідної страхової виплати на користь потерпілого за зверненням позивача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.10.2018 позовну заяву з додатками передано за територіальною підсудністю до господарського суду Донецької області.

23.10.2018 на адресу господарського суду Донецької області надійшла позовна заява з додатками.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ від 23.10.2018, позовну заяву передано для розгляду судді Курило Г.Є.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/13058/18, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

30.11.2018 від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання №27/11 від 27.11.2018, в якому останній надав докази відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами.

Підготовче засідання відкладалось, ухвалою від 18.12.2018 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 17.01.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 07.02.2019.

Розгляд справи по суті розпочато на 07.02.2019, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, суд задовольняє клопотання.

Позивач у підготовчих засіданнях наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судові засіданні не зявився, про дату, місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, шляхом направлення ухвал суду на його юридичну адресу. Відзиву на позовну заяву та пояснень по суті справи відповідачем не надано, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило. В матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення ухвал суду.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті. У звязку з ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до положень ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Вивчивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

16.06.2016 між позивачем ПП «ДЕН» (Страхувальник) та відповідачем - ОСОБА_2 «СТ «ІЛЛІЧІВСЬКЕ» (Страховик) було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АЕ/8851461), відповідно до умов якого на строк з 17.06.2016 по 16.06.2017 забезпеченим наземним транспортним засобом є автомобіль «Volkswagen Crafter», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачу, страхову суму (ліміт) відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) встановлено у розмірі 100000,00 грн., розмір франшизи складає 0 (нуль) грн.

06.12.2016 о 12 год 15 хв в м. Києві по пр. Перемоги, 12, водій автомобіля «Volkswagen Crafter», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачу, керуючи зазначеним автомобілем, під час руху не дотримавшись безпечної швидкості руху та дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить громадянину ОСОБА_1, зіткнення призвело до пошкодження транспортних засобів, за участю яких сталося вказана ДТП.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, під час зазначеної ДТП та винна у неї особа водій належного позивачу автомобіля, встановлені постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення №761/44181/16-п.

Позивачем на виконання приписів ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на адресу відповідача, було надіслано повідомлення про дорожньо-транспортну подію (номер страхової справи №505 745).

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06.12.2016 за його участю та участю автомобіля, належного позивачу. Рішенням Шевченківського районного суду м. Київа у справі №761/21313/17 від 16 січня 2018 року стягнуто з ПП «ДЕН» на користь ОСОБА_3 41066 грн 75 коп., з яких 38926 грн. 75 коп. - розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 640 грн. 00 коп. - судові виплати по сплаті судового збору; 1500 грн. 00 коп. - витрати на професійну правничу допомогу.

Зазначеним рішенням суду встановлено, що 06.12.2016 о 12 год 15 хв в м. Києві по пр.Перемоги, 12 за участю автомобіля «Volkswagen Crafter», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ПП «ДЕН», та автомобіля НОМЕР_2, який належить громадянину ОСОБА_1, з вини водія, який перебував у трудових відносинах з позивачем та керував належним позивачу транспортним засобом, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль, належний ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження, чим потепрпілому заподіяно матеріальних збитків у розмірі 38 926,75 грн.

В силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України вказані обставини встановлені зазначеним рішенням суду стосовно позивача не підлягають доказуванню.

Згідно з платіжними дорученнями №2561 від 11.05.2018 та №2738 від 01.06.2018 позивачем на виконання вищезазначеного рішення суду на користь ОСОБА_3 здійснено перерахування 21533 грн 40 коп. та 21533 грн. 35 коп. відповідно.

Позивачем на адресу відповідача надіслана вимога про здійснення відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Матеріали справи не містять доказів щодо здійснення відповідачем на користь позивача відповідної виплати за цією вимогою.

Згідно ч.1 ст.1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

За приписами п.22.1 ст.22 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно із ст.29 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Системний аналіз положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дає підстави для висновку, що в момент укладення договору обов'язкового страхування страховик бере на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто бере на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Отже, у відповідача ОСОБА_2 «СТ «Іллічівське», внаслідок події ДТП, яка мала місце 06.12.2016 за участю забезпеченого транспортного засобу, який належить позивачу ПП «ДЕН», на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, виник обовязок щодо здійснення виплати страхового відшкодування на користь потерпілого ОСОБА_3

Щодо права особи, потерпілої внаслідок деліктного правопорушення, звернутися за відшкодуванням до правопорушника, а не до страховика, у випадку страхування цивільно-правової відповідальності правопорушником, та права страхувальника після здійснення відповідного відшкодування звернутися до страховика за відшкодуванням коштів, виплачених потерпілому, слід зазначити наступне.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст.12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України).

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 911/2589/17.

Отже судом встановлено, що відповідачем було проігноровано вимоги позивача про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, чим порушено майнові інтереси позивача за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеним між сторонами.

Приймаючи до уваги вищезазначене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судовий збір, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягає віднесенню на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 74, 76, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства «ДЕН» до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» про стягнення в якості відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності у розмірі 38926,75 грн., задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (87501, Донецька область, м.Маріуполь, проспект Нікопольський, буд.54; ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь Приватного підприємства «ДЕН» (03194, м.Київ, бульвар Кольцова, буд. 14-К, офіс 302 А; ідентифікаційний код юридичної особи в ) 38926,75грн. в якості відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності та судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області.

У судовому засіданні 07.02.2019 складено та підписано повний текст рішення.

Суддя Г.Є. Курило