ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

11.02.2019

Справа № 910/1441/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши заяву Компанії «Віво Мобайл Ком’юнікейшн Ко., ЛТД» про забезпечення позову у справі

За позовом Компанії «Віво Мобайл Ком’юнікейшн Ко., ЛТД»,

до 1) Компанії «Телефоніка. С.А.»,

2) Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

про дострокове часткове припинення дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг

Представники: без виклику сторін.

ВСТАНОВИВ:

Компанія «Віво Мобайл Ком’юнікейшн Ко., ЛТД» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Компанії «Телефоніка. С.А.» (далі - відповідач-1) та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - відповідач-2), в якому просить суд достроково припинити дію свідоцтва України № 157082 на знак для товарів і послуг «VIVO» стосовно товарів 09 і послуг 35, 38 класів МКТП; зобов’язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести відповідні зміни до Державного реєстру знаків для товарів і послуг та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем-1 не використовується торговельна марка «VIVO» за свідоцтвом України № 157082 щодо товарів і послуг 9, 35, 38 класів МКТП.

Крім того, разом з позовною заявою Компанією «Віво Мобайл Ком’юнікейшн Ко., ЛТД» подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

- заборонити Компанії «Телефоніка. С.А.» до винесення рішення суду та набрання ним законної сили: відчужувати знак для товарів і послуг «VIVO» за свідоцтвом України № 157082 у будь-який спосіб; відмовлятися від свідоцтва України № 157082 на знак для товарів і послуг повністю або частково;

- заборонити Міністерству економічного розвитку і торгівлі України до винесення рішення суду та набрання ним законної сили вносити до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про: зміни пов’язані зі зміною особи власника свідоцтва України № 15782 на знак для товарів і послуг «VIVO»;припинення дії свідоцтва України № 157082 на знак для товарів і послуг «VIVO» повністю або частково за заявою правовласника.

Заява обгрунтована тим, що відповідач-1 може відмовитися від знака «VIVO» для товарів і послуг за свідоцтвом України № 157082 або здійснити передачу прав на вказаний знак іншій особі, про що будуть внесені відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, що утруднить вирішення справи по суті і зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Розглянувши заяву Компанії «Віво Мобайл Ком’юнікейшн Ко., ЛТД» про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", власник свідоцтва може передавати будь-якій особі право власності на знак повністю або відносно частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг, на підставі договору.

Згідно ч. 2 ст. 1114 Цивільного кодексу України, факт передання виключних майнових прав інтелектуальної власності, які відповідно до цього Кодексу або іншого закону є чинними після їх державної реєстрації, підлягає державній реєстрації.

Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що власник свідоцтва в будь-який час може відмовитися від нього повністю або частково на підставі заяви, поданої до Установи. Зазначена відмова набирає чинності від дати публікації відомостей про це в офіційному бюлетені Установи.

Статтею 22 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтва, не має права на повторну реєстрацію знака протягом трьох років після припинення дії свідоцтва згідно із пунктами 1-3 статті 18 цього Закону.

Отже, у разі відчуження відповідачем-1 свідоцтва України № 157082 на знак для товарів і послуг «VIVO» щодо товарів і послуг 9, 35, 38 класів МКТП з наступним поданням до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України заяв про реєстрацію відповідних змін, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

У такому разі, у випадку визнання свідоцтва України № 157082 на знак для товарів і послуг достроково частково припиненим, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України об'єктивно не матиме можливості виконати рішення суду, оскільки у Державному реєстрі свідоцтв на знаки для товарів та послуг будуть відомості про особу, якій передано право власності на свідоцтво України № 157082, а не відомості про відповідача-1, або взагалі будуть відсутні відомості про знак.

Крім того, у випадку відмови відповідача-1 від знаку для товарів і послуг «VIVO» за свідоцтвом України № 157082 ніхто інший, в тому числі і позивач, не матиме змоги протягом 3-х років здійснити повторну реєстрацію знаку після дострокового припинення дії свідоцтва.

Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

У зв’язку з тим, що власник свідоцтва України № 157082 може у будь-який час відмовитись або передати іншій особі право власності на свідоцтво повністю, суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано припускає, що права на знаки, які є предметом спору на момент прийняття рішення можуть перейти до іншої (інших) особи (осіб).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Враховуючи наведене вище, подана заява про забезпечення позову визнається судом обґрунтованою щодо вжиття заходів до забезпечення позову, шляхом заборони Компанії «Телефоніка. С.А.» до набрання рішенням законної сили відчужувати знак для товарів і послуг «VIVO» за свідоцтвом України № 157082 у будь-який спосіб; відмовлятися від свідоцтва України № 157082 на знак для товарів і послуг повністю або частково та заборони Міністерству економічного розвитку і торгівлі України до набрання рішенням законної сили вносити до Державного реєстру свідоцтва України на знаки для товарів і послуг відомості про: зміну особи власника свідоцтва України № 15782 на знак для товарів і послуг «VIVO»; припинення дії свідоцтва України № 157082 на знак для товарів і послуг «VIVO» повністю або частково за заявою правовласника.

При цьому, обраний спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

У зв’язку з наведеним, подана заява щодо вжиття заходів до забезпечення позову визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Компанії «Віво Мобайл Ком’юнікейшн Ко., ЛТД» про забезпечення позову задовольнити.

2. До набрання рішенням законної сили у справі № 910/1441/19 вжити заходи до забезпечення позову, а саме:

1) заборонити Компанії «Телефоніка. С.А.» до набрання рішенням законної сили відчужувати знак для товарів і послуг «VIVO» за свідоцтвом України № 157082 у будь-який спосіб; відмовлятися від свідоцтва України № 157082 на знак для товарів і послуг повністю або частково;

2) заборонити Міністерству економічного розвитку і торгівлі України до набрання рішенням законної сили вносити до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про: зміну особи власника свідоцтва України № 15782 на знак для товарів і послуг «VIVO»; припинення дії свідоцтва України № 157082 на знак для товарів і послуг «VIVO» повністю або частково за заявою правовласника.

Стягувач: Компанія «Віво Мобайл Ком’юнікейшн Ко., ЛТД» (283№, ББК Роуд, Уша, Чан’ань, Дунгуань, Гуандун, Китай).

Боржник-1: Компанія «Телефоніка. С.А.» (Гран Віа, 28, 28013 Мадрид, Іспанія).

Боржник-2: Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 12/2, ідентифікаційний код - 37508596).

Ухвала про вжиття заходів забезпечення позову набирає законної сили з 11.02.2019 та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 11.02.2022.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Щербаков С.О.