ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2019 року м.Дніпро Справа № 904/2910/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Орєшкіної Е.В.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Колтигін А.П., довіреність № 39 від 22.01.2019 р., адвокат;

від відповідача: Дєлов В.В., ордер ДП № 2467/003 від 10.12.2018 р., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Підприємства зі 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" м.Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018, ухвалене суддею Ліпинським О.В., повний текст якого складений 16.11.2018, у справі №904/2910/18

за позовом Підприємства зі 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" м.Київ

до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, м.Дніпро

про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство зі 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого Комунальним підприємством "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради (далі Відповідач) шляхом виставлення акту-рахунку від 06.07.2017 року згідно договору від 20.04.2001 року № 3090.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач стверджує, що акт № 009336 від 25.05.2017, який став підставою для донарахування витрат за споживання питної води, було складено з порушенням вимог чинного законодавства.

Позивач вважає, що виставляючи акт-рахунок з донарахуванням 295 394,29 грн., Відповідач вчинив дію, яка може бути розцінена як односторонній правочин, який породжує для Позивача в силу умов договору певні обов'язки. При цьому, вважаючи, що зміст зазначеного правочину суперечить вимогам чинного законодавства, Позивач просить визнати його недійсним в судовому порядку за правилами ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 у справі №904/2910/18 в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Підприємство зі 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, хибність висновків суду першої інстанції, просить рішення суду від 08.11.2018 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та визнати недійсним зобов`язання оплатити на користь КП "Дніпроводоканал" ДМР витрат питної води в розмірі 295 394,29 грн.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що в спірному акті обстеження від 25.05.2017 не зазначено жодних підстав виникнення представництва інтересів ПІІ "Білла-Україна" у ОСОБА_3

Також, позивач не може погодитись з висновками суду першої інстанції щодо тлумачення приписів Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України.

Судом також не прийнятий до уваги акт перевірки зовнішнього протипожежного водопроводу представниками 1 ДПРЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області від 20.05.2017, яким визначено дату зняття пломби на пожежному гідранті. Судом зазначено, що відповідно до п.7.7 Правил, перевірка пожежних гідрантів здійснюється органами пожежної охорони разом з представниками виробника (відповідача). Тобто, суд зазначив порушення процедури проведеної перевірки пожежних гідрантів органами пожежної охорони, однак, не спростував при цьому факт зняття пломби з пожежного гідранту 20.05.2017.

Суд помилково дійшов висновку про те, що складання в односторонньому порядку зобов'язання щодо сплати 295 394,29 грн. у формі акту-рахунку є оперативно-господарською санкцією у розумінні ст.235 ГК України, оскільки дана оперативно-господарська санкція в порушення ст.236 ГК України не відображена в договорі.

Позивач, Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що обстеження мереж позивача було здійснено у присутності того представника, якого виділено самим Позивачем, жодним нормативним документом не передбачена перевірки співробітниками КП "Дніпроводоканал" повноважень та документів виділеного представника; крім того, зазначена у акті особа - ОСОБА_3 була також присутня і при перевірці мереж позивача 19.01.2017. Також відповідач зазначає, що доводи скаржника про відсутність документального підтвердження опломбування гідранта не відповідають дійсності, оскільки 07.10.2016, при обстеженні мереж позивача, в присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_5, була встановлена відсутність пломби на кришці пожежного гідранта, що відображено в акті від 07.10.2016 № 058497; запропоновано позивачу звернутись письмово для опломбування гідранта; позивачем направлено лист від 22.12.2016 № 22 про направлення представника для опломбування гідранта та згідно акту № 014553 від 19.01.2017, підписано ОСОБА_3, пожежний гідрант опломбовано пломбою № 19876010, відсутність якої на гідранті встановлено при перевірці 25.05.2017 та зафіксовано у акті № 009336; згідно акта № 009442 від 26.06.2017 здійснено опломбування гідранта пломбою № 20971893.

Відповідальність на позивача покладена згідно Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, якими встановлена відповідальність за самовільне користування пожежним гідрантом, що підтверджується відсутністю пломби на гідранті. Будь-яка інша особа, за доводами позивача, не могла скористатись гідрантом, враховуючи, що останній знаходиться в межах балансової належності позивача.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.12.2018 (головуючий суддя Іванов О.Г.) апеляційну скаргу Підприємства зі 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" м.Київ залишено без руху з підстав відсутності доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, з наданням Позивачу строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Підприємства зі 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 у справі №904/2910/18; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 07.02.2019.

В судовому засіданні 07.02.2019 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

24.04.2001 року між сторонами був укладений договір № 3090 на відпуск води та послуги каналізації будівлі супермаркету, розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, 2 (а.с. 8-12, 86-88).

Згідно умов зазначеного договору, Відповідач (далі Водоканал) зобов'язався здійснити відпуск питної води та забезпечити в точці приєднання до комунальної водопровідної мережі надлишковий тиск. У свою чергу, Позивач (далі Абонент), зобов'язався прийняти воду та скинути стоки в кількості, визначеній за показниками приладів обліку або за прикладеними до договору розрахунками.

Під час виконання умов зазначеного сторони зобов'язалися керуватися діючими "Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України".

25.05.2017 року представниками Водоканалу було здійснено обстеження мереж водопостачання та водовідведення належного Позивачу об'єкта водоспоживання, що розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, 2.

За результатами обстеження складено акт № 009336 яким встановлено, що водоспоживання об'єкта здійснюється від мережі КП "Дніпроводоканал" діаметром 500 мм в діаметр 100 мм. Водовідведення в каналізаційні мережі з попереднім очищенням у проміжному колодязі. Від місця балансового розмежування споживача та виробника встановлено пожежний гідрант діаметром 100 мм на мережі споживача до водомірного вузла. Водомірний вузол встановлено в приміщенні насосної. При обстеженні приладу обліку, фільтру, обвідної лінії, притискних гайок, пломби - не порушені.

При обстеженні виявлено, що в колодязі на пожежному гідранті відсутня пломба, кришка на гідранті відкрита, що є порушенням "Привал № 190..." п. 7.3., 5.18., 5.17, 3.3., 3.4. 5.14.

Вказаний вище акт підписаний представниками Водоканалу - Ясногор Н.А., Монченко О.Н. та представником Абонента - ОСОБА_3 (а.с. 13-14, 46-47).

06.07.2017 року Відповідачем складено акт-рахунок приймання-передачі наданих послуг згідно договору від 20.04.2001 № 3090 (а.с. 12).

За змістом наведеного вище акта-рахунку, в період з 26.04.2017 по 25.05.2017, згідно акта від 25.05.2017 № 009336 проведено розрахунок витрат питної води відповідно до п. 5.18, п. 3, п. 3.4. "Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190, а саме за пропускною спроможністю труби вводу діаметром 100 мм при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин на добу.

Згідно розрахунку, обсяг наданих послуг водопостачання становить 22 885,12 м3 та 19 049,48 м3 на загальну суму 295 394,29 грн.

Звертаючись із даним позовом до суду, Позивач зазначає, що акт № 009336 від 25.05.2017, який став підставою для розрахунку витрат питної води, складено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема:

- представниками відповідача здійснено обстеження мереж водопостачання та водовідведення без уповноваженого представника позивача. Особа, яка підписала акт від імені Позивача - товарознавець ОСОБА_3 не встановлена, її повноваження представляти інтереси та підписувати будь-які документи та акти не підтверджені;

- Відповідач наполягає на пошкодженні пломби на пожежному гідранті, який встановлений на межі Позивача, однак, відповідач не надав жодного документального підтвердження опломбування зазначеного гідранта;

- в акті Відповідач посилається на п. 5.18, 5.17, 3.3., 3.4., 5.14, які не передбачають відповідальність за відсутність або порушення цілісності пломби на пожежному гідранті. Пунктом 7.3., який також зазначений Відповідачем, передбачене право Водоканалу накладати пломби на пожежні гідранти та крани, які розташовані на межі споживача;

- Відповідач в акті зазначив про те, що пожежний гідрант розташований на межі Позивача, однак, після приєднання мережі водопостачання Позивача, Відповідачем без погодження з Позивачем було приєднано мережу іншого суб'єкта господарювання, який фактично має відповідати за пожежний гідрант, так як гідрант знаходиться до місця підключення в мережу цього суб'єкта;

- відповідно до п. 7.6. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, використовувати воду для господарських потреб із самостійних протипожежних систем, що живляться від спільних вводів, забороняється. Якщо представник виробника виявить самовільне користування водою з пожежних систем, розрахунок за воду здійснюється з часу початку користування водою до часу його виявлення. Вочевидь, Правилами передбачена відповідальність за користування водою, а не за пошкодження пломби;

- Позивачем наданий акт перевірки пожежного гідранта представниками 1ДПРЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області від 20.05.2017, який вказує дату пошкодження цілісності пломби на пожежному гідранті, який не був прийнятий до уваги Відповідачем.

При цьому, Позивач вважає, що виставляючи акт-рахунок, з донарахуванням 295 394,29 грн. Відповідач вчинив односторонній правочин, зміст якого суперечить вимогам чинного законодавства, що є підставою для визнання його недійсним в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, господарський суд виходив із того, що складений Відповідачем акт-розрахунок від 06.07.2017, за яким здійснено розрахунок витрат питної води за пропускною спроможністю труби, є оперативно-господарською санкцією, яка може бути скасована судом, а не одностороннім правочином, що підлягає визнанню недійсним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно відмови в позові з наступних мотивів.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст. ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 235 ГК України за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Частиною першою статті 236 ГК України встановлено види оперативно-господарських санкцій, серед яких - встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов'язань стороною, яка порушила зобов'язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо.

Згідно з частиною другою статті 236 ГК України перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у її першій частині, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі й інші оперативно-господарські санкції.

Відповідно до статті 237 ГК України підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов'язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред'явлення претензії порушнику зобов'язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначають "Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України" № 190 від 27.06.2008, затверджені Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України (далі - Правила).

Зазначені вище Правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Згідно п. 5.18 Правил, Споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з'єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування.

Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника.

У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 цих Правил.

Відповідно до вимог п. 3.3. Правил, виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. При цьому, розрахунковий період водокористування встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць (п. 3.4. Правил).

З урахуванням наведених вище положень чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що складений Відповідачем акт-розрахунок від 06.07.2017, за яким здійснено розрахунок витрат питної води за пропускною спроможністю труби, є оперативно-господарською санкцією, яка може бути скасована судом, а не одностороннім правочином, що підлягає визнанню недійсним, як помилково вважав Позивач під час визначення предмету свого позову.

У преамбулі укладеного між сторонами Договору № 3090 від 24.04.2001 серед іншого зазначено, що сторони зобов'язуються керуватися діючими "Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України", (Правила) (а.с. 86).

Таким чином, правовідносини, що склалися між сторонами регулюються не лише умовами укладеного Договору, Законом України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", а й "Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України" № 190 від 27.06.2008, якими передбачена відповідальність, серед іншого, за цілісність пломб і деталей пломбування.

На підставі викладеного, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що застосована Відповідачем до Позивача оперативно-господарська санкція у вигляді акту-розрахунку від 06.07.2017, в порушення ст.236 ГК України не передбачена укладеним між сторонами договором.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Односторонній правочин є дією однієї сторони, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила.

Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю між цими особами.

Отже, за загальним правилом односторонні правочини створюють для однієї сторони права, а для іншої обов'язки.

За правилами недійсності правочинів не можна визнавати недійсними документи, які за своїм змістом не є правочинами (угодами).

На думку колегії суддів, складений Відповідачем акт-розрахунок від 06.07.2017, за яким здійснено розрахунок витрат питної води за пропускною спроможністю труби, не є одностороннім правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, а є дією Відповідача, спрямованою на притягнення Позивача до відповідальності за порушення Правил № 190.

У будь-якому випадку акт-розрахунок від 06.07.2017 не може вважатися одностороннім правочином, адже він не є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків ані у КП "Дніпроводоканал", ані у іншої сторони договору № 3090 на відпуск води та послуги каналізації.

Таким чином, господарський суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та встановивши, що акт-рахунок з донарахуванням 295 394,29 грн. не є одностороннім правочином, правомірно відмовив у задоволенні цього позову.

Щодо інших обставин, якими заявник апеляційної скарги обґрунтував свої вимоги, колегія суддів зазначає наступне.

Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник стверджує, що акт від 25.05.2017, який послужив підставою для здійснення донарахування витрат води, складено Відповідачем без участі уповноваженої особи Абонента. При цьому, Позивач зазначає, що особа, яка підписала зазначений акт - товарознавець ОСОБА_3 не встановлена, її повноваження представляти інтереси та підписувати будь-які документи та акт не підтверджені.

Як вище встановлено судом, 25.05.2017 представниками Водоканалу було здійснено обстеження мереж водопостачання та водовідведення об'єкту водоспоживання Позивача, за результатами якого виявлено факт відсутності пломби на пожежному гідранті, про що складено акт № 009336, який підписаний представниками Водоканалу та представником Абонента - ОСОБА_3

Відповідно до ст. 73 ГПК України, наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи встановлюються на підставі доказів.

При цьому, в силу приписів ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів, які б свідчили про те, що Підприємством зі 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" було призначено інших представників, уповноважених на складання актів обстеження в порядку встановленому "Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України" № 190 від 27.06.2008, Позивачем суду не надано. Як і не надано доказів, які б свідчили про те, що у ОСОБА_3 були відсутні повноваження на підписання акту № 009336.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що попередній акт обстеження від 19.01.2017 (а.с. 43, 44), який також підписаний представником Позивача - ОСОБА_3 (акт № 014553), був прийнятий Позивачем без заперечень.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт підписання акту №009336 від 25.05.2017 не уповноваженою особою, у зв'язку із чим останній вважається підписаним без заперечень.

Відносно посилання скаржника на відсутність документального підтвердження опломбування пожежного гідранта, слід зазначити, що зазначені доводи спростовуються наданим Відповідачем актом № 014553 від 19.01.2017, згідно якого, опломбування пожежного гідранта проведено пломбою № 19876010.

Доводи заявника апеляційної скарги, які ґрунтуються на відсутності підстав для відповідальності за порушення цілісності пломб на пожежному гідранті, спростовуються змістом п. 7.3., 7.6 Правил, згідно яких, з метою недопущення самовільного і без облікового водокористування виробник має право накладати пломби на пожежні гідранти та крани, які розташовані на мережі споживача, а в разі виявлення самовільного користування водою з пожежних систем, розрахунок за воду здійснюється відповідно до п. 3.3 цих Правил.

Доводи відносно приєднання до мережі Позивача іншого споживача без погодження з ним, спростовуються наданим у справу листом від 16.04.2013, який містить резолюцію фінансового директора ПІІ "Білла-Україна" про відповідне погодження (а.с. 40).

Посилання скаржника на визначення Правилами відповідальності за самовільне користування водою, а не за пошкодження пломби, колегія суддів вважає такими, що ґрунтуються на невірному розумінні норм чинного законодавства, адже за визначенням п. 5.18. Правил, підставою для розрахунку втрат води за пропускною спроможністю труби, є незабезпечення цілісності пломб, встановлених виробником, або самовільні дії споживача зі знімання таких пломб без дозволу виробника.

Колегія суддів не приймає до уваги наданий Позивачем акт перевірки зовнішнього протипожежного водопроводу представниками 1ДПРЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області від 20.05.2017, яким визначено дату зняття пломби на пожежному гідранті, та який на думку Позивача мав бути прийнятий Відповідачем при визначенні часу фактичного водокористування, з наступних підстав.

В силу приписів п. 7.7. Правил, перевірка пожежних гідрантів здійснюється органами пожежної охорони разом з представниками виробника. Про проведення перевірки справності пожежної системи в будинках і спорудах та випробувань пожежних насосів споживач має повідомити виробника за три доби до зняття пломб із засувок обвідних ліній тощо. У цьому випадку розрахунки за воду проводяться за пропускною спроможністю водопровідного вводу при швидкості води 2,0 м/сек за час фактичного водокористування. Без узгодження з виробником споживач не має права знімати пломбу.

Зняття пломб із запірної арматури без попереднього повідомлення виробника може здійснюватися лише при гасінні пожеж. Після закінчення користування протипожежною системою водопостачання споживач зобов'язаний протягом доби надати виробнику акт про зняття пломб та викликати його представника для опломбування (п. 7.8. Правил).

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження попереднього повідомлення Відповідача (Виробника) про проведення перевірки справності пожежної системи, а також узгодження з ним зняття пломб із пожежного гідранта, у зв'язку із чим, підстави для здійснення розрахунку з визначенням розрахункового періоду згідно п. 7.7. Правил - відсутні.

З урахуванням вищенаведених обставин, господарським судом підставно відмовлено в задоволенні позовний вимог.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 283 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Підприємства зі 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 у справі №904/2910/18 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 у справі №904/2910/18 - залишити без змін.

Судові витрати Підприємства зі 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" м.Київ за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 12.02.2019.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя Е.В. Орєшкіна