ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. ОдесаСправа № 923/722/14
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

від ОСОБА_1 підприємства Херсонтеплогенерація - ОСОБА_2, договір про надання правової допомоги від 25.06.2018р.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 569 від 28.08.2012р.; ордер серія ХС № 72562 від 16.01.2019р.

від Головного територіального управління юстиції у Херсонській області - ОСОБА_3, довіреність № 44, дата видачі : 09.01.19;

від позивача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 підприємства «Херсонтеплогенерація»

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 28 вересня 2018 року

у справі № 923/722/14

за скаргою ОСОБА_1 підприємства «Херсонтеплогенерація»

на дії та рішення відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до відповідача ОСОБА_1 підприємства «Херсонтеплогенерація»

про стягнення заборгованості в сумі 1136525,85грн,

головуючий суддя Закурін М.К.

місце ухвалення рішення: Господарський суд Херсонської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. В судовому засіданні 07.02.2019 згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 31.03.2015 у справі №923/722/14, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.05.2015, позов Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України задоволено частково, стягнуто з приватного підприємства "Херсонтеплогенерація" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" суму основного боргу у розмірі 714490,04 грн., суму пені у розмірі 215554,58 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 25070,05 грн., суму 3% річних у розмірі 64960,67 грн. та 20880,52 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

19.05.2015 на виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 31.03.2015 у справі № 923/722/14 судом видано наказ на примусове виконання рішення.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.07.2015р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07.05.2015 у справі №923/722/14 залишено без змін.

19.09.2018 до Господарського суду Херсонської області надійшла скарга ОСОБА_1 підприємства "Херсонтеплогенерація" на дії та рішення Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, в якій скаржник просив суд:

- визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області при примусовому виконанні наказу №923/722/14 виданого 19.05.2015 року Господарським судом Херсонської області щодо нарахування 104 095,59 грн виконавчого збору витрат виконавчого провадження, штрафів і його стягнення;

- визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 48270867;

- зобовязати повернути незаконно стягнуті кошти у сумі 16 914,39 грн.;

- визнати незаконною та скасувати постанову про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню №48270867 від 06.09.2018.

Скарга мотивована тим, що:

- за виконавчим провадженням № 48270867 про стягнення з ПП "Херсонтеплогенерація" заборгованості на користь стягувача на даний час та на дату нарахування державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області виконавчого збору у сумі 104 095,59 грн. заборгованість була сплачена боржником шляхом самостійної сплати 735 371,11 грн (у тому числі 20 880,52 грн компенсації по сплаті судового збору) на рахунок стягувача, а 305 585,30 грн були списані за законодавством, а тому, на його думку, державним виконавцем не здійснювалися дії по примусовому стягненню за виконавчим провадженням, а тому виконавчий збір не підлягає нарахуванню та стягненню;

- державним виконавцем виконавчий збір на суму стягнення 305 585,30 грн. нарахований безпідставно, оскільки у відповідності до пункту 6 частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії»;

- скаржник вказує, що 7000 грн. ним були сплачені до моменту закінчення строку добровільного виконання, а саме до 05.08.2015, встановленого постановою про відкриття виконавчого провадження від 30.07.2015, а тому на вказану дату примусове стягнення заборгованості стосувалося лише суми 1 033 955,86 грн., у звязку з чим виконавчий збір підлягав обрахуванню саме з цієї суми;

- державним виконавцем проігноровано звернення скаржника із заявою про закінчення виконавчого провадження через відсутність заборгованості, а тому така бездіяльність є неправомірною.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 28.09.2018р. (суддя Закурін М.К.) закрито провадження у скарзі в частині визнання протиправною бездіяльності щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 48270867.

В іншій частині скаргу задоволено частково.

Визнано незаконними дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області щодо нарахування 31 258,53 грн. виконавчого збору та його стягнення. Визнано незаконною постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про арешт коштів боржника від 06.09.2018 в частині накладення арешту на суму 31 258,53 грн. В іншій частині скарги в її задоволенні відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Приватне підприємство «Херсонтеплогенерація» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Херсонської області від 28.09.2018 у справі № 923/722/14 в частині невизнання дій Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області при примусовому виконанні наказу №923/722/14 виданого 19.05.2015 року Господарським судом Херсонської області щодо нарахування 72 837,06 грн виконавчого збору витрат виконавчого провадження, штрафів і його стягнення у сумі 16914,39 грн. незаконними; відмови у зобовязанні повернути незаконно стягнуті кошти у сумі 16914,39 грн.; відмови у визнанні незаконною та скасуванні постанови про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню №48270867 від 06.09.2018 року на суму 72 837,06 грн. та ухвалити нове рішення у вказаній частині, яким задовольнити вимоги скаржника

Скаржник вважає вказану ухвалу такою, що прийнята судом при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, а також з порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, що свідчить про необґрунтованість та незаконність оскаржуваного рішення, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Так, скаржник зазначає, що виконавче провадження було порушено 30.07.2015р., коли діяла редакція ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999. Однак, з невідомих причин, в порушення вимог діючого законодавства державним виконавцем не було винесено постанову про стягнення виконавчого збору за виконавчим провадженням №52035081 відповідно до вимог закону в розмірі 104095,59 грн. У даному випадку, державним виконавцем було порушено вимоги Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №515, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012р. №489/20802 (в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження).

Погашення суми основного боргу у розмірі 714490,04 грн. відбулося без здійснення примусових заходів державного виконавця, а самостійно боржником, про що свідчать копії платіжних документів за якими погашення суми основного боргу відбулось з рахунку підприємства на рахунок НАК «Нафтогаз України» наданих виконавцеві разом з листом від 28.08.2018р. Тому у виконавця взагалі не було законних підстав для нарахування та стягнення виконавчого збору, а тим більш для накладення арешту на всі рахунки підприємства, яке має соціальне значення для м. Херсона у період підготовки до опалювального сезону 2018-2019рр.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.01.2019 року у зміненому складі колегії суддів: головуючого судді Колоколова С.І., суддів Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф. прийнято справу № 923/722/14 до провадження та розпочато апеляційний розгляд справи з призначенням до розгляду в судовому засіданні.

У судовому засіданні 07.02.2019р. в режимі відеоконференції представник ОСОБА_1 підприємства «Херсонтеплогенерація» просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Представник ДВС заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали.

Представники ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в судове засідання не зявились.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено під час апеляційного перегляду, 19.05.2015р. за результатами розгляду даної справи Господарським судом Херсонської області був виданий наказ №923/722/14, за змістом якого з ОСОБА_1 підприємства "Херсонтеплогенерація" підлягало стягненню на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 714 490,04 грн основного боргу, 215 554,58 грн пені, 25 070,05 грн інфляційних, 64 960,67 грн річних та 20880,52 грн компенсації по сплаті судового збору.

30.07.2015 року відділом державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні з метою примусового виконання вказаного наказу відкрито виконавче провадження №48270867 та боржнику встановлений строк для його добровільного виконання до 05.08.2015.

Водночас, ПП "Херсонтеплогенерація" добровільно було сплачено у межах вказаного строку 7 000 грн., а саме платіжним дорученням № 6262 від 17.07.2015 1000 грн, № 6275 від 20.07.2015 1000 грн, № 6276 від 21.07.2015 1000 грн, № 6314 від 27.07.2015 1000 грн, № 6318 від 28.07.2015 1000 грн, № 6334 від 03.08.2015 1000 грн, № 6348 від 05.08.2015 1000 грн.

02.08.2018 року начальником Управління ДВС ГТУЮ у Херсонській області винесено постанову про передачу виконавчого провадження з Суворовського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області до ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області до подальшого виконання.

10.08.2018 року винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №48270867 до виконання. Постанова направлена на адресу боржника та отримана останнім 22.08.2018р.

28.08.2018 року Приватне підприємство "Херсонтеплогенерація" направило на адресу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області заяву про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження у звязку із добровільною сплатою 714 490,04 грн основного боргу та 20 880,52 грн судового збору грошовими коштами та списанням за Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» 305 585,30 грн.

06.09.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області винесена постанова про арешт коштів боржника, якою накладений арешт на рухоме та нерухоме майно ПП "Херсонтеплогенерація" у межах суми стягнення з виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів у розмірі 104 095,59 грн.

12.09.2018 року з розрахункового рахунку ОСОБА_1 підприємства "Херсонтеплогенерація" примусово списані кошти в сумі 16914,39 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на дату ухвалення оскаржуваної ухвали господарського суду, 28.09.2018р., державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №48270867 за наказом Господарського суду Херсонської області №923/722/14 від 19.05.2015р.(а/с 102)

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 28.09.2018р. закрито провадження у скарзі в частині визнання протиправною бездіяльності щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 48270867.

В іншій частині скаргу задоволено частково.

Визнано незаконними дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області щодо нарахування 31 258,53 грн. виконавчого збору та його стягнення. Визнано незаконною постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про арешт коштів боржника від 06.09.2018 в частині накладення арешту на суму 31 258,53 грн. В іншій частині скарги в її задоволенні відмовлено.

Задовольняючи частково скаргу ПП "Херсонтеплогенерація" на дії державного виконавця, місцевий господарський суд посилаючись на частину 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 (у редакції станом на день відкриття виконавчого провадження 30.07.2015), статтю 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016, Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" зазначив, що примусове виконання здійснюється відносно сум, які не сплачені боржником у добровільному порядку у встановлений державним виконавцем термін. У даному випадку боржником у строк добровільного виконання сплачено 7000 грн, а тому сумою стягнення на час початку примусових дій з виконання наказу суду складала сума 1 033 955,86 грн. Таким чином, правомірним є нарахування виконавчого збору виходячи із суми заборгованості, яка становить 728 370,56 грн, у розмірі 72 837,06 грн.

Стосовно вимоги скаржника про скасування постанови державного виконавця про арешт майна, суд першої інстанції зазначив, що виконавчий збір у розмірі 72 837,06 грн боржником не сплачений, а отже накладення арешту на його майно правомірне лише у вказаній сумі.

Також, господарським закрито провадження по справі в частині визнання протиправною бездіяльності щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 48270867 у звязку з відсутністю предмету спору.

Колегія суддів, проаналізувавши приписи чинного процесуального законодавства України, не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду та зазначає наступне.

Згідно зі ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною першою статті 340 названого Кодексу визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першій статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на час розгляду даної справи учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом №1404-VIII, згідно з частиною першою статті 74 якого, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Колегія суддів зазначає, що з наведених норм права можна зробити висновок, що Законом №1404-VIII встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 175 і пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, розглянувши по суті скаргу ПП «Херсонтеплогенерація» на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, не звернув уваги на те, що такий спір не підлягає розгляду в межах цієї справи за правилами господарського судочинства, тому припустився помилкового висновку та розглянув скаргу по суті.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №921/16/14-г/15 та у постанові об'єднаної палати Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №34/559.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 278 судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та закриття провадження у справі за скаргою ПП «Херсонтеплогенерація» на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючисьст.ст. 129, 269, 270, 275, 278, 281-284 ГПК України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 підприємства «Херсонтеплогенерація» - задовольнити.

2.Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 28.09.2018р. у справі №923/722/14 скасувати.

Провадження у справі №923/722/14 за скаргою ОСОБА_1 підприємства «Херсонтеплогенерація» на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в порядку та строки передбачені ст.ст.287-288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено 11.02.2019

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Н.М. Принцевська

Суддя Я.Ф. Савицький