ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року Справа № 915/985/18

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П.,

при секретарі судового засідання Степановій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6 (),

до відповідача: комунального підприємства Тепло-Сервіс Вознесенської міської ради, 56500, Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Центральна, 20 (),

про: стягнення 1213986,58 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, за дов.;

від відповідача ОСОБА_2, керівник

СУТЬ СПОРУ.

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом до комунального підприємства Тепло-Сервіс Вознесенської міської ради про стягнення грошових коштів у сумі 1213986,58 грн., з яких:

- 732525,93 грн. пеня,

- 55718,52 грн. 3% річних,

- 425742,13 грн. інфляційні втрати.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ.

Ухвалою суду від 14.09.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 22.10.2018 року. Запропоновано відповідачу в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України.

22.10.2018 року підготовче засідання відкладено на 14.11.2018 року.

14.11.2018 року підготовче засідання відкладено на 11.12.2018 року.

11.12.2018 року підготовче засідання не відбулось у звязку із знаходженням головуючого судді на лікарняному.

Ухвалою суду від 17.12.2018 року підготовче засідання призначено на 02.01.2019 року.

02.01.2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті та 24.01.2019 року.

24.01.2019 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

28.11.2018 року до суду від відповідача надійшов відзив (а.с. 59-60).

Відповідно до ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Копію ухвали суду від 14.09.2018 року відповідач отримав 19.09.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 36).

Отже, 15-денний строк на подання відзиву закінчився 04.10.2018 року (включно).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відзив подано відповідачем з порушенням строку за відсутності обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, він не приймається судом до уваги, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

05.12.2018 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 71-73).

11.12.2018 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 78).

16.01.2019 року до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення.

Оскільки відповідачем порушено строк подання відзиву, а відповідь на відзив та заперечення, є послідовною реакцією на відзив, вищезазначені документи також не прийняті судом до уваги.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 2025/15-БО-22 від 24.11.2014 року щодо своєчасної оплати рахунків.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

24.11.2014 року між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, як продавцем та комунальним підприємством Тепло-Сервіс Вознесенської міської ради, як покупцем був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 2025/15-БО-22 (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, завезений на митну територію України Національною акціонерною компанією Нафтогаз України, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього Договору (а.с. 11-16).

Відповідно до п. 1.2 Договору газ, що продається за цим Договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Відповідно до п. 3.3 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 3.4 Договору акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього Договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 11 Договору Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

У січні 2015 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ обсягом 124,802 тис.куб.м на суму 956188,00 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2015 року (а.с. 22).

У лютому 2015 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ обсягом 105,149 тис.куб.м на суму 779873,32 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2015 року (а.с. 23).

У березні 2015 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ обсягом 44,640 тис.куб.м на суму 505933,69 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2015 року (а.с. 17).

У квітні 2015 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ обсягом 7,104 тис.куб.м на суму 68200,11 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2015 року (а.с. 18).

У жовтні 2015 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ обсягом 23,788 тис.куб.м на суму 211839,75 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2015 року (а.с. 19).

У листопаді 2015 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ обсягом 56,261 тис.куб.м на суму 492105,53 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2015 року (а.с. 20).

У грудні 2015 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ обсягом 104,001 тис.куб.м на суму 910122,73 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2015 року (а.с. 21).

Рахунки за січень-квітень, жовтень-грудень 2015 року були оплачені відповідачем з порушенням встановленого Договором строку, що підтверджується випискою по операціям згідно Договору за період з 01.01.2015 року по 31.01.2018 року (а.с. 30-31), у звязку чим позивачем нараховано:

- пеню в сумі 732525,93 за період з 17.02.2015 року по 15.07.2016 року;

- 3% річних в сумі 55718,52 грн. за період з 17.02.2015 року по 07.12.2017 року;

- інфляційні втрати в сумі 425742,13 грн. за період з березня 2015 року по листопад 2017 року.

ВИСНОВКИ СУДУ.

На підставі ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобовязання, яке в силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього Договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що розрахунок пені здійснено арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору. Нарахування здійснено позивачем, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, по кожному окремому зобовязанню, та в межах шестимісячного строку. Період нарахування визначено позивачем вірно.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи, період розрахунку визначено позивачем вірно.

Детальний розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат наявний у матеріалах справи (а.с. 24-28).

Отже, вимога позивача про стягнення пені в сумі 732525,93 грн., 3% річних в сумі 55718,52 грн. та інфляційних втрат у сумі 425742,13 грн. є обґрунтованою.

Разом з тим, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Системний аналіз вищевказаних норм дозволяє дійти висновку про те, що суди мають право при прийнятті рішення про стягнення пені зменшувати її розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що позивачем не надано суду доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за договором (залучення кредитних коштів зі сплатою процентів тощо) або погіршення матеріального стану підприємства саме у звязку з порушенням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 2025/15-БО-22 від 24.11.2014 року; придбаний за Договором газ використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (п. 1.2 Договору); нарахування та стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки, повязані з порушенням відповідачем умов Договору, стягнення ж з відповідача пені у повному обсязі, на думку суду, не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобовязання, суд вважає за можливе зменшити розмір належної до стягнення пені на 70% - до 219757,78 грн., тобто позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у сумі 18209,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 237, 238, 241 ГПК України

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства Тепло-Сервіс Вознесенської міської ради (56500, Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Центральна, 20, ) на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ):

- 219757,78 грн. пеня,

- 55718,52 грн. 3% річних,

- 425742,13 грн. інфляційні втрати,

- 18209,80 грн. судовий збір.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Південно-Західного апеляційного господарського суду в порядку визначеному главою 1 розділу 4 ГПК України із врахуванням його перехідних положень.

Рішення набирає законної сили згідно положень ст. 241 ГПК України.

Повний текст рішення складено і підписано 04.02.2019 року.

Суддя А.П. Алексєєв