ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2019 Справа №914/1950/18

Господарський суд Львівської області в особі судді Пазичева В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Вояж-Львів”, м. Миколаїв, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Західінфо”, м. Львів

про: стягнення заборгованості в сумі 73 717,76 грн.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Вашкевич Н.І.

Представники:

від позивача: не з’явився.

від відповідача: не з’явився.

Суд встановив: 19.10.2018 року за вх. № 2075 в канцелярії Господарського суду Львівської області зареєстровано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Вояж-Львів” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Західінфо” про стягнення заборгованості в сумі 73 717,76 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.10.2018 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання на 13.11.2018 року. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.11.2018 року, підготовче засідання відкладено на 19.11.2018 року, у зв’язку із відсутністю представника відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.11.2018 року, підготовче засідання відкладено на 10.12.2018 року, у зв’язку із відсутністю представника відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.12.2018 року, підготовче засідання відкладено на 03.01.2019 року, у зв’язку із відсутністю представника відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.01.2019 року, підготовче засідання відкладено на 15.01.2019 року, у зв’язку із відсутністю представника відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.01.2019 року, підготовче засідання відкладено на 22.01.2019 року, у зв’язку із відсутністю представників сторін. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.01.2019 року, підготовче засідання закрито, справа призначена до судового розгяду по суті на 04.02.2019 року.

Оскільки, за складністю та категорією дану справу, слід розглядати за правилами загального позовного провадження, суд призначає розгляд цієї справи в підготовчому провадженні.

Позивач вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 22.10.2018 року, про відкладення підготовчого засідання від 13.11.2018 року, від 19.11.2018 року, від 10.12.2018 року, від 03.01.2019 року, від 15.01.2019 року, від 22.01.2019 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, повернуті на адресу суду, що знаходяться у матеріалах справи, а явка якого була визнана судом обов’язковою.

18.12.2018 р. за вх. № 48423/18 представник позивач подав заяву.

30.01.2019 р. за вх. № 3955/19 представник позивача подав письмові пояснення по справі.

Відповідач вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 22.10.2018 року, про відкладення підготовчого засідання від 13.11.2018 року, від 19.11.2018 року, від 10.12.2018 року, від 03.01.2019 року, від 15.01.2019 року, від 22.01.2019 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення за вх. № 3978/19, № 3980/19, № 4385/19, № 3976/19, а також повідомлення про вручення поштового відправлення № 4027/19, що було скеровано на адресу адвоката відповідача та отримано останнім 25.01.2019 р., повернуті на адресу суду, що знаходяться у матеріалах справи, а явка якого була визнана судом обов’язковою.

07.11.2018 р. за вх. № 42735/18 представник відповідача подав заяву.

23.01.2019 р. за вх. № 3053/19 представник відповідача подав клопотання по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 240 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 04.02.2019 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

У позовній заяві позивач зазначає, що в період з 05.07.2018 р. по 05.09.2018 р. ТзОВ «Вояж-Львів», як виконавцем, надавались послуги перевезення ТзОВ «Західінфо», як замовнику, згідно договору надання послуг перевезення № 13/12/17-1 від 26.04.2018 р. (надалі – Договір) на загальну суму 229101 грн. на підставі наступних актів здачі-приймання робіт (надання послуг):

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 984 від 25.07.2018 р. на суму 3888 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 936 від 18.07.2018 р. на суму 9716 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 928 від 18.07.2018 р. на суму 9180 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 902 від 13.07.2018 р. на суму 8910 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 890 від 11.07.2018 р. на суму 11043 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 967 від 24.07.2018 р. на суму 9608 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 966 від 19.07.2018 р. на суму 4428 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 889 від 05.07.2018 р. на суму 35880 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1261 від 05.09.2018 р. на суму 4160 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 594 від 25.05.2018 р. на суму 2000 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 591 від 21.05.2018 р. на суму 4500 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 590 від 23.05.2018 р. на суму 7500 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 725 від 12.06.2018 р. на суму 2750 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 777 від 23.06.2018 р. на суму 10491 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 810 від 29.06.2018 р. на суму 15065 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 413 від 26.04.2018 р. на суму 4531 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 985 від 27.07.2018 р. на суму 3834 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1018 від 30.07.2018 р. на суму 17685 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1067 від 09.08.2018 р. на суму 18684 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1 від 01.08.2018 р. на суму 3726 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1090 від 14.08.2018 р. на суму 14956 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1126 від 15.08.2018 р. на суму 10582 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1131 від 17.08.2018 р. на суму 15984 грн.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 2.1 вищезазначеного Договору, оплата здійснюється не пізніше ніж у триденний термін після підписання сторонами Акту прийому-передачі наданих послуг перевезення.

Відповідно до п. 5.3 вищезазначеного Договору, при порушенні строку оплати, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день такого прострочення.

Позивач наголошує, що до позовних матеріалів долучається Акт звірки за 2018 р., підписаний двома сторонами, з якого вбачається заборгованість відповідача у сумі 87755 грн. Станом на день подачі позову, оплата відповідачем за надані послуги перевезення в повному обсязі не проведена, і враховуючи здійснену часткову проплату в сумі 156346 грн., борг відповідача становить 72755грн.

Позивач стверджує, що 28.09.2018 р. ним на юридичну та фактичну адресу відповідача направлялись претензії з вимогою провести оплату за надані послуги перевезення, однак такі залишені без відповіді. Враховуючи наведене, відповідачу пред’являються вимоги щодо сплати пені в розмірі 825,22 грн. та 3% річних в розмірі 137,54 грн., про що додається відповідний розрахунок.

Відповідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Загальні умови перевезення визначаються Цивільним Кодексом України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов’язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з п. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона(перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Статтею 920 ЦК України визначено що, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Загальний розрахунок суми позову складає: 72755 грн. (основного боргу) + 825,22 грн.(пені) + 137,54 грн. (3% річних) = 73717,76 грн.

У позовній заяві позивач просить стягнути з ТзОВ «Західінфо» () на користь ТзОВ «Вояж-Львів» () суму боргу у розмірі 72755 грн. основного боргу, 825,22 грн. пені, 137,54 грн. -3% річних.Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762 грн. покласти на відповідача.

У поясненнях позивач зазначає, що оплата відповідачем за надані послуги перевезення в повному обсязі не проведена. До позовних матеріалів долучено акт звірки за 2018 р., підписаний двома сторонами, з якого вбачається заборгованість відповідача у сумі 87755 грн. Враховуючи здійснену часткову проплату в сумі 156346 грн., борг відповідача становить 72755 грн. (229101 грн. -156346 грн.=72755 грн.)

Відповідно до п. 2.1 вищезазначеного Договору, оплата здійснюється не пізніше ніж у триденний термін після підписання сторонами Акту прийому-передачі наданих послуг перевезення.

Відповідно до п. 5.3 вищезазначеного Договору, при порущенні строку оплати, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день такого прострочення.

28.09.2018р. позивачем на юридичну та фактичну адресу відповідача направлялись претензії з вимогою провести оплату за надані послуги перевезення, однак такі залишені без відповіді.

Враховуючи наведене, за твердженням позивача, відповідачу за період з 10.09.2018 р. по 02.10.2018 р. пред’явлено вимоги щодо сплати пені в розмірі 825,22 грн. та 3% річних в розмірі 137,54 грн., про що додано до матеріалів справи № 914/1950/18 відповідний обґрунтований розрахунок із зазначенням формул, за якими здійснювався розрахунок.

Відповідач вимог суду не виконав, відзиву на позовну заяву не подав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить стаття 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Загальні умови перевезення визначаються Цивільним Кодексом України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов’язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з п. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Статтею 920 ЦК України визначено що, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

У ході розгляду справи судом встановлено, що в період з 05.07.2018 р. по 05.09.2018 р. ТзОВ «Вояж-Львів», як виконавцем, надавались послуги перевезення ТзОВ «Західінфо», як замовнику, згідно Договору надання послуг перевезення №13/12/17-1 від 26.04.2018 р. на загальну суму 229101 грн. на підставі наступних актів здачі-приймання робіт (надання послуг):

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 984 від 25.07.2018 р. на суму 3888 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 936 від 18.07.2018 р. на суму 9716 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 928 від 18.07.2018 р. на суму 9180 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 902 від 13.07.2018 р. на суму 8910 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 890 від 11.07.2018 р. на суму 11043 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 967 від 24.07.2018 р. на суму 9608 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 966 від 19.07.2018 р. на суму 4428 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 889 від 05.07.2018 р. на суму 35880 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1261 від 05.09.2018 р. на суму 4160 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 594 від 25.05.2018 р. на суму 2000 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 591 від 21.05.2018 р. на суму 4500 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 590 від 23.05.2018 р. на суму 7500 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 725 від 12.06.2018 р. на суму 2750 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 777 від 23.06.2018 р. на суму 10491 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 810 від 29.06.2018 р. на суму 15065 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 413 від 26.04.2018 р. на суму 4531 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 985 від 27.07.2018 р. на суму 3834 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1018 від 30.07.2018 р. на суму 17685 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1067 від 09.08.2018 р. на суму 18684 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1 від 01.08.2018 р. на суму 3726 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1090 від 14.08.2018 р. на суму 14956 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1126 від 15.08.2018 р. на суму 10582 грн.

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1131 від 17.08.2018 р. на суму 15984 грн.

Статтею 610 ЦК України встановлюється, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 2.1 вищезазначеного Договору, оплата здійснюється не пізніше ніж у триденний термін після підписання сторонами Акту прийому-передачі наданих послуг перевезення.

Відповідно до п. 5.3 вищезазначеного Договору, при порушенні строку оплати, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день такого прострочення.

Акт звірки за 2018 р., підписаний повноважними представниками обох сторін, з якого вбачається заборгованість відповідача у сумі 87755 грн.

Станом на день подачі позову, оплата відповідачем за надані послуги перевезення в повному обсязі не проведена, і враховуючи здійснену часткову проплату в сумі 156346 грн., борг відповідача становить 72755 грн.

28.09.2018р. позивачем на юридичну та фактичну адресу відповідача направлялись претензії з вимогою провести оплату за надані послуги перевезення, однак, такі залишені без відповіді. Враховуючи наведене, відповідачу пред’являються вимоги щодо сплати пені в розмірі 825,22 грн. та 3% річних в розмірі 137,54 грн.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо об’єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідачем позовні вимоги не спростовані, суд прийшов до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Вояж-Львів” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Західінфо” про стягнення заборгованості в сумі 73 717,76 грн. є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 1076 від 17.10.2018 року на суму 1765,00 грн. про сплату судового збору.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, слід покласти на сторін пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги – задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Західінфо» (79069, м. Львів, вул. Шевченка, 341, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вояж-Львів» (81053, Львівська обл., Миколаївський р-н, м. Миколаїв, вул. Лисенка, 45, ) суму основного боргу в розмірі 72755 (сімдесят дві тисячі сімсот п’ятдесят п’ять) грн. 00 коп., 825 (вісімсот двадцять п’ять) грн. 22 коп. - пені, 137 (сто тридцять сім) грн. 54 коп. – 3 % річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Західінфо» (79069, м. Львів, вул. Шевченка, 341, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вояж-Львів» (81053, Львівська обл., Миколаївський р-н, м. Миколаїв, вул. Лисенка, 45, ) суму судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

4. Наказ видати, в порядку ст. 327 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 14.02.2019 р.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку ст. 256 ГПК України.

Суддя Пазичев В.М.