ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2019 року м.Дніпро Справа № 904/3711/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Іванова О.Г.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: Майтак І.В., ордер ДП № 2516/001 від 13.12.2018 р., адвокат;

від відповідача: Сова Ю.В., довіреність №17/26/4311 від 28.12.2018 р., представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2018р. у справі №904/3711/18, (суддя Новікова Р.Г., повний текст якого складено 17.12.2018р.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №2017286 від 15.06.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" звернулось до Криворізької міської ради з позовом про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №2017286 від 15.06.2017р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

При винесенні рішення місцевий господарський суд виходив з того, що питання оподаткування земельних ділянок, наданих в оренду, плата за які справляється у формі орендної плати, врегульовані ст. 288 Податкового кодексу України, яка не передбачає жодних спеціальних ставок орендної плати за земельні ділянки надані для гірничодобувних підприємств.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2018р у справі №904/3711/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги :

Апелянт вважає, що оскільки Податковий кодекс України під поняттям "плати за землю" об'єднує земельний податок та орендну плату, то орендна плата за своєю суттю є земельним податком. З урахуванням чого, висновок суду першої інстанції, що положення ст..284 Податкового кодексу України визначають особливості оподаткування платою за землю виключно у формі земельного податку, суперечить положенням Податкового кодексу України.

На думку апелянта законодавець, доповнюючи ст. 284 Податкового кодексу України пунктом 284.4, запровадив імперативну норму визначення належного до сплати розміру плати за землю (включає земельний податок та орендну плату за земельні ділянки державної і комунальної власності), що не впливає на необхідність прийняття та/або зміни відповідно до діючого законодавства рішень місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, про що зазначається у листі Комітету Верховної Ради України з питань податкової та митної політики на запит відповідача від 04.04.2018 року №04-27/10-267, однак місцевим господарським судом проігноровано дане роз'яснення суб'єкта законодавчої ініціативи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" та призначено до розгляду у судовому засіданні (головуючий суддя - Дармін М.О., судді - Іванов О.Г., Березкіна О.В.).

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що умови оспорюваного договору погоджувались сторонами та здійснювались як на підставі норм діючого законодавства України так і на підставі принципу свободи договору, а тому внесення змін до Договору в редакції позивача є неприйнятним для відповідача та порушує інтереси територіальної громади міста Кривого Рогу в частини недоотримання коштів до місцевого бюджету.

Крім того вказує, що Позивач, відповідно до Договору оренди земельної ділянки №2013562 від 27.12.2013 не є постійним землекористувачем, а є орендарем земель комунальної власності, тобто є платником плати за землю у формі орендної плати, а не у формі земельного податку, і на нього, як на платника саме орендної плати, не розповсюджуються пільги щодо плати за землю, встановлені для платників земельного податку. При-цьому, умови запропоновані позивачем у Додатковій угоді, яка є предметом спору в даній справі, не можуть бути прийняті Криворізькою міською радою, оскільки не узгоджуються з рішенням міської ради від 12.07.2017 №1862. При цьому ст. 288 ПК України, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, імперативно не вказує на можливість застосування п.284.4. ст. 284 ПК України при визначенні розміру орендної плати.

В судовому засіданні 06.02.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом і не оспорюється сторонами спору:

15.06.2017р. між Публічним акціонерним товариством "Криворізький залізорудний комбінат" (далі - орендар) та Криворізькою міською радою (далі - орендодавець) підписаний договір оренди земельної ділянки №2017286 (далі - договір).

Державною службою геології та надр України видано спеціальний дозвіл №2557 від 12.10.2001р. за наказом від 24.02.2016р. №69, за видом користування надрами: видобування залізної руди, мета користування надрами: продовження видобування залізних руд у полі шахти "Октябрська" Дніпропетровської області, розташованої у 13 км на північний схід від центру м. Кривий Ріг у Жовтневому районі. Строк дії спеціального дозволу до 12.10.2018 року (арк.с. 62).

Згідно з наказом Державної служби геології та надр України від 31.10.2018р. №410 "Про продовження строку дії спеціальних дозволів на користування надрами" продовжено строк дії спеціального дозволу на користування надрами №2557 на 20 років.

Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки України 28.12.2011 року Публічному акціонерному товариству "Криворізький залізорудний комбінат" видано Акт про надання гірничого відводу з метою розробки родовища залізної руди в межах поля шахти "Октябрська". Гірничий відвід знаходиться в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Площа проекції гірничого відводу, показана на копії топографічного плану кутовими точками, становить 947,4 га. Термін чинності акта про надання гірничого відводу до 12.10.2018р. (арк.с. 63).

При цьому, як вбачається із копії топографічного плану (а.с. 64), межі спірної земельної ділянки, повністю входять до меж гірничого відводу поля шахти " Октябрська".

Після набрання 01.01.2018р. чинності Законом України від 07.12.2017р. №2245-VІІІ, позивач підготував проект додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки №2017286 від 15.06.2017р. (а.с. 24-25), в якій запропонував викласти пункт 7 договору в наступній редакції: "Починаючи з 01.01.2018р. річна орендна плата за земельну ділянку вноситься орендарем в розмірі 17399грн.25коп. виключно у грошовій формі. Обчислення розміру орендної плати починаючи з 01.01.2018р. здійснюється на підставі пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до пункту 274.1 статті 274, пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України та рішення Криворізької міської ради від 12.07.2017 № 1862 "Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2018 році". Розрахунок розміру орендної плати є додатком до даної додаткової угоди".

Зазначена додаткова угода була направлена позивачем на адресу відповідача супровідним листом №53-14/1155 від 02.05.2018р. (а.с. 27-28).

Листом №6/18-1407 від 11.05.2018р. відповідач розглянувши пропозицію позивача, відмовив у підписанні спірної додаткової угоди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду не наступне:

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладання договору оренди земельних ділянок.

Як зазначалося вище, на підставі рішення міської ради від 29.03.2017р. №1556, 15.06.2017року між Криворізькою міською радою та ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" був укладений договір оренди земельної ділянки №2017286 терміном до 23.05.2022р., відповідно до умов якого у користування "Орендаря" передана земельна ділянка промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення площею 0,8744 га для обслуговування шахти «Нова-Північна», яка розташована на вул. Зв'язку 2с у Покровському районі м. Кривого Рогу (надалі-Договір) (а.с. 18-21).

Відповідно до п. 3 Договору, на земельній ділянці розміщенні об'єкти нерухомого майна: об'єкти основних засобів (електропідстанція ш.Нова-Північна, будівля вентиляційної установки ш.Нова-Північна, баштова надшахтна будівля ш.Нова-Північна, промислова дільниця ш.Нова-Північна), що обліковуються на балансі ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» відповідно до бухгалтерської довідки про балансову належність станом на 01.03.2017р..

Пунктом 7 Договору оренди сторонами узгоджено, що на момент укладання договору оренди річна орендна плата за землю вноситься «Орендарем» у розмірі 62 637,56 грн виключно у грошовій формі за ставкою 0,9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки не є сталим і змінюється в зв'язку з проведення її щорічної індексації та на підставі інших вимог діючого законодавства. «Орендар» самостійно зобов'язується щорічно відповідно до інформації Центрального органу виконавчої влади, до реалізує державну політику в сфері земельних відносин, про коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, опублікованих в засобах масової інформації, здійснювати індексацію нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженою Кабінетом Міністрів формулою, що заповнюється під час укладання або зміни умов Договору чи продовження його дії.

Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього Договору.

Згідно вимог ст. 126 Земельного кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право оренди за вказаним договором оренди було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 15.06.2017р., про що свідчить витяг від 20.06.2017р. за №90033294 (а.с. 23).

12.07.2017 Криворізькою міською радою було прийняте рішення №1862 "Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2018 році" (а.с. 31-36).

Відповідно до вказаного рішення, для земель промисловості за кодом 11.01 (для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов'язані з користуванням надрами) з 01.01.2018 встановлено річний розмір орендної плати у вигляді 1% від нормативної грошової оцінки земель міста.

Законом України від 07.12.2017 № 2245-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" статтю 284 Податкового кодексу України доповнено пунктом 284.4. наступного змісту - Плата за землю за земельні ділянки, надані для залізниць у межах смуг відведення, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, справляється у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 цього Кодексу.

Згідно Прикінцевих та перехідних положень зазначений Закон набрав чинності з 1 січня 2018 року, крім окремих положень, які не стосуються доповнень до статті 284 Податкового кодексу України.

Позивачем було підготовлено проект додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки № 2017286 від 15.06.2017 (а.с. 24-25).

17.05.2018 позивач отримав відповідь відповідача про відмову у підписанні додаткових угод, зокрема і додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки № 2017286 від 15.06.2017р.. В обґрунтування відмови від підписання додаткової угоди відповідач посилається на те, що особливості оподаткування платою за землю, встановлені пунктом 284.4 статті 284 Податкового кодексу України не можуть бути застосовані до земельних ділянок з іншим цільовим призначенням, зокрема «Для розміщення та експлуатації будівель та споруд залізничного транспорту» (код 12.01) та для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов'язані з користуванням надрами» (код 11.01)(а.с. 35-37).

Вищезазначене стало причиною спору між сторонами.

Відповідно до абзацу 4 пункту 3.12. Постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму ВГСУ « Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» , під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом позову є матеріально - правова вимога позивача про внесення змін до договору оренди земельної ділянки в частині зміни розміру річної орендної плати в редакції запропонованій позивачем.

Позовні вимоги обґрунтовані набранням з 01.01.2018р. року чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018році».

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що підставою даного позову про внесення змін до спірного договору оренди земельної ділянки, є зміни в законодавстві, які фактично не регулюють спірні правовідносини, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення даного позову.

Колегія суддів погоджується з даним висновком з наступних мотивів:

В силу вимог п. 284.4 ст. 284 ПК України плата за землю за земельні ділянки, надані для залізниць у межах смуг відведення, надані гірничодобувні підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, справляється у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 цього Кодексу.

Проте, дана норма не може бути застосована до договірних відносин, які склались між сторонами - Криворізькою міською радою і ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" на підставі вказаного вище Договору оренди земельної ділянки, оскільки відповідно до ст. 269.1. Податкового кодексу України платниками земельного податку є:

- 269.1.1. власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);

- 269.1.2. землекористувачі.

Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (п. 14.1.73. ПК України);

Земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу) (п. 14.1.72. ПК України).

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата) (п. 14.1.136. ПК України).

З системного аналізу підпунктів 14.1.72., 14.1.73. та 14.1.136. пункту 14.1. статті 14 та п. 269.1 ст. 269.1 ПК України колегія суддів робить висновок, що:

- платниками земельного податку - є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та постійні землекористувачі;

- платниками орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності - є орендарі земель державної та комунальної власності.

При цьому підставою для нарахування земельного податку, як встановлено п.286.1 ст. 286 ПК України, є дані державного земельного кадастру, а орендної плати: землю (пункт 288.1. статть288 ПК України ) - договір оренди земельної ділянки.

Так, відповідно до пункту 288.2. статті 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Згідно з пунктом 288.3. статті 288 ПК України об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Згідно з пунктами 288.1, 288.4 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельні ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

При цьому, пунктом 288.5 статті 288 ПК України імперативно визначено наступне: розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку:

- для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка її нормативної грошової оцінки;

- для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області (пп. 288.5.1 п. 288.5 ст 288 ПКУ);

та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (пп. 288.5.2 п. 288.5 ст. 288 ПКУ)

Згідно з п.274.1 ст.274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Таким чином, податковим законодавством окремо встановлено межі розміру річної орендної плати за землю та окремо земельного податку.

При цьому, оскільки стаття 284 Податкового кодексу України, яку Законом України від 07.12.2017р. № 2245-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" доповнено пунктом 284.4., регулює особливості саме оподаткування платою за землю, а не особливості сплати орендної плати, то дана норма має застосовуватись у випадку сплати постійним землекористувачем саме податку, обчислюваного відповідно до ст.274 Кодексу, а не орендної плати, яка обчислюється відповідно до ст.288 Кодексу.

Таким чином, оскільки Позивач, Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат", відповідно до Договору оренди земельної ділянки №2017286 від 15.06.2013 не є постійним землекористувачем, а є орендарем земель комунальної власності, тобто є платником плати за землю у формі орендної плати, а не у формі земельного податку, то на нього, як на платника саме орендної плати, не розповсюджуються пільги щодо плати за землю, встановлені для платників земельного податку.

Згідно з ч. 1 ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Як підтверджено матеріалами справи, Рішенням Криворізької міської ради № 1862 від 12.07.2017 для земель промисловості за кодом 11.01 (для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов'язані з користуванням надрами) з 01.01.2018 встановлено річний розмір орендної плати у вигляді 1% від нормативної грошової оцінки земель міста.

Таким чином Криворізька міська рада, в межах дискреційних повноважень відповідно до приписів діючого законодавства України, встановила розмір орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності.

Оскільки ст. 288 ПК України, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, імперативно не вказує на можливість застосування п.284.4. ст. 284 ПК України при визначенні розміру орендної плати, то колегія суддів погоджується з доводами Відповідача, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, що умови, запропоновані позивачем у Додатковій угоді, яка є предметом спору в даній справі, не можуть бути прийняті Криворізькою міською радою, оскільки не узгоджуються з рішенням міської ради від 12.07.2017 № 1862.

Відповідні доводи апеляційної скарги які зводяться до правового висновку, що оскільки Податковий кодекс України під поняттям «плати за землю» об'єднує земельний податок та орендну плату, то орендна плата за своєю суттю є земельним податком ґрунтуються на неправильному розумінні позивачем норм матеріального права і підлягають відхиленню в вищенаведених підстав.

Посилання апелянта на Лист Комітету Верховної Ради України з питань податкової та митної політики на запит відповідача від 04.04.2018 року №04-27/10-267/71393 (а.с. 30) відхиляються з огляду на наступне:

Відповідно до п. 1 Договору у користування Позивача передана земельна ділянка промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення для обслуговування шахти «Нова-Північна», яка розташована на вул. Зв'язку 2с у Покровському районі м. Кривого Рогу (надалі-Договір)

Таким чином, цільове призначення та мета використання орендованої земельної ділянки за означеним Договором є саме розміщення та експлуатація будівель і споруд гірничого підприємства.

Пунктом 284.4. статті 284 Податкового кодексу України встановлено плату за землю у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 цього Кодексу, не для будь-яких земельних ділянок, наданих гірничодобувним підприємствам, а лише за земельні ділянки, надані для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин.

В той же час, Позивачем не доведено, що спірна земельна ділянка надана останньому саме для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, оскільки відповідно до п. 1 Договору від 15.06.2017р. метою її використання є лише розміщення та експлуатація будівель та споруд, а тому застосування до визначення розміру орендної плати п. 284.4 ст. 284 ПК України є безпідставним.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно з'ясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції у відповідності до п.1 ч. 1 ст.275 ГПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга, відповідно без задоволення.

Розподіл судових витрат у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, - 276, 281 - 284, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2018р. у справі №904/3711/18 - залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги у даній справі покласти на скаржника Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат".

Касаційна скарга на судове рішення подається в порядку, визначеному статтею 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови у відповідності до статті 233 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.02.2019 року.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна