ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2019 р. Справа№ 910/4425/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги №82/653 від 09.07.2018 (вх. №09.1-04.1/972/18 від 25.10.2018) Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2018

у справі №910/4425/18 (судя - Чебикіна С.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 21 543, 96 грн

за участю представників сторін:

від позивача - Пінчук-Ніколайчук Ю.В., довіреність № 104 від 04.10.17

від відповідача - не з'явились

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача вартість недостачі вантажу у розмірі 21 543,96 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 у справі №910/4425/18 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №82/653 від 09.07.2018, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято на підставі не повністю досліджених доказів, з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що строк позовної давності необхідно відраховувати від дати отримання відповіді на претензію, а саме з 24.10.2017, а тому, станом на 05.04.2018 (момент подачі позову) спеціальний строк позовної давності відповідачем пропущено не було.

Представник відповідача 21.09.2018 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

У зв'язку з ліквідацією Київського апеляційного господарського суду справу було передано до утвореного Указом Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 Північного апеляційного господарського суду.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2018 справу та апеляційну скаргу №82/653 від 09.07.2018 (вх. №09.1-04.1/972/18 від 25.10.2018) Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2018 справу №910/4425/18 прийнято до провадження Північним апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я. Відкрито апеляційне провадження Північним апеляційним господарським судом за апеляційною скаргою №82/653 від 09.07.2018 (вх. №09.1-04.1/972/18 від 25.10.2018) Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 у справі №910/4425/18. Задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Справу призначено до розгляду в режимі відеоконференції на 19.12.2018.

Встановлено учасникам справи строк для подання заяв та клопотань, пояснень протягом п'яти днів з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 28.11.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2018 розгляд справи №910/4425/18 відкладено на 26.12.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018, у зв'язку з виникненням технічної неможливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції, розгляд справи №910/4425/18 відкладено на 24.01.2019.

Представник відповідача в судове засідання 24.01.2019 не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Клопотань та заяв до початку судового розгляду справи від даного учасника справи не надходило, про поважність причин неприбуття в судове засідання відповідачем не повідомлено.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Частиною 12 статті 270 ГПК України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, унормованих ст. 273 ГПК України, а також з врахуванням того, що явка представників учасників справи судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, повідомленого належним чином про здійснення перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представник позивача в судовому засіданні 24.01.2019 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутнього представника позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачем, як відправником зі станції «КРИВИЙ ТОРЕЦЬ» Донецької залізниці на станцію «БУРШТИН» Львівської залізниці відправлено вантаж «вугілля кам'яне марки Г 0-100», а саме:

- за накладною від 19.06.2017 № 50590678 в тому числі у вагоні № 57922570 у кількості 69.700 кг.;

- за накладною від 14.06.2017 № 50496488 в тому числі у вагоні № 54017348 в кількості 69.500 кг.;

- за накладною від 10.06.2017 № 50426568 в тому числі у вагоні № 54780572 в кількості 70.000 кг.;

- за накладною від 07.06.2017 № 50380799 в тому числі у вагоні № 60633963 в кількості 70.000 кг. та у вагоні № 55616072 в кількості 70.000 кг.;

- за накладною від 08.06.2017 № 500396407 в тому числі у вагоні № 61248738 в кількості 70.000 кг. та у вагоні № 61438909 в кількості 70.000 кг.;

Одержувачем за вказаними накладними є ДТЕК Бурштинська ТЕС публічного акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО».

На станції ЛИМАН Донецької залізниці були складені наступні комерційні акти:

- № 490000/223 від 21.06.2017 року про недостачу вантажу в вагоні № 50590678 в кількості 2000 кг. та зазначено, що при контрольному переважуванні вагону на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 91100 кг., тара - 23400 кг., нетто - 67700 кг. Над 7 люками виявлене поглиблення довжиною 2000 мм., по ширині вагону, глибиною 500 мм., Вагон без торцевих дверей, люки зачинені. В місці поглиблення маркування відсутнє. Вагон в технічному відношенні справний. Течі вантажу не було;

- № 490000/226/234 від 14.06.2017 року про недостачу вантажу в вагоні № 54017348 в кількості 1400 кг. та зазначено, що при контрольному переважуванні вагону на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 90000 кг., тара - 24000 кг., нетто - 66000 кг. Посередині над 1 люками виявлене поглиблення довжиною 1500 мм., по ширині вагону, глибиною 800 мм. Вагон без торцевих дверей, люки зачинені. В місці поглиблення маркування відсутнє. Вагон в технічному відношенні справний. Течі вантажу не було;

- № 388103/200 від 15.06.2017 року про недостачу вантажу в вагоні № 54780572 в кількості 2050 кг. та зазначено, що при контрольному переважуванні вагону на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 89650 кг., тара - 23500 кг., нетто - 66150 кг. При огляді заглиблення на конус 100 см.* 100 см. Зазор між кришкою люка та армовочним листом 30 мм. * 300 мм. Вагон без торцевих дверей, люки зачинені. Недостаючий вантаж міг поміститися у вагоні. Вагон в технічному відношенні справний. Течі вантажу не було;

- № 490000/217 від 09.06.2017 року про недостачу вантажу в вагоні № 60633963 в кількості 2500 кг. та зазначено, що при контрольному переважуванні вагону на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 90100 кг., тара - 23400 кг., нетто - 69200 кг. Над 6-7 люками виявлене поглиблення довжиною 3000 мм., по ширині вагону, глибиною 500 мм. Вагон без торцевих дверей, люки зачинені. В місці поглиблення маркування відсутнє. Вагон в технічному відношенні справний. Течі вантажу не було;

- № 490000/218 від 09.06.2017 року про недостачу вантажу в вагоні № 55616072 в кількості 2000 кг. та зазначено, що при контрольному переважуванні вагону на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 89100 кг., тара - 23300 кг., нетто - 67800 кг. Над 1-2 люками виявлене поглиблення довжиною 3000 мм., по ширині вагону, глибиною 500 мм. Вагон без торцевих дверей, люки зачинені. В місці поглиблення маркування відсутнє. Вагон в технічному відношенні справний. Течі вантажу не було;

- № 490000/219/225 від 09.06.2017 року про недостачу вантажу в вагоні № 61248738 в кількості 1800 кг. та зазначено, що при контрольному переважуванні вагону на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 89200 кг., тара - 22600 кг., нетто - 68400 кг. Над 6-7 люками виявлене поглиблення довжиною 2500 мм., по ширині вагону, глибиною 700 мм. Вагон без торцевих дверей, люки зачинені. В місці поглиблення маркування відсутнє. Вагон в технічному відношенні справний. Течі вантажу не було.

Згідно ст.130 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (далі - Статут залізниць України) право на пред'явлення претензії та позову залізниці у разі недостачі вантажу належить одержувачу.

Таким чином, право на пред'явлення залізниці претензії або позову про відшкодування суми недостачі належить позивачу.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно частини 2 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Факт недостачі вантажу за спірним перевезенням підтверджений вищевказаними комерційними актами та не спростований відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст.113 Статуту залізниць України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості;

в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Загальна сума відшкодування збитку за незбережений вантаж в усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за повністю втрачений вантаж.

У відповідності до ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Розмір понесених позивачем збитків встановлено відповідно до наявних в матеріалах справи довідок про вартість вугільної продукції ТОВ «Донінтервугілля».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач наявність своєї вини у втраті вантажу позивача не спростував.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Таким чином, обов'язковою умовою відшкодування збитків є порушення учасником господарських відносин власних господарських зобов'язань.

Відповідно до ч.1 ст.225 Цивільного кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою для притягнення особи до господарсько-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків є наявність складу господарського правопорушення, який включає в себе: протиправну поведінку (дію чи бездіяльність особи); збитки, завдані такою поведінкою; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вину особи, внаслідок протиправної поведінки якої було заподіяно збитки.

Судом дана належна оцінка відзиву відповідача на позовну заяву, проте, посилання відповідача, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження вартості вантажу, яка встановлюється за документами вантажовідправника, та не доведено оплату переданого до перевезення вантажу, а відтак не доведено понесення ним збитків, не приймаються судом до уваги, оскільки понесення позивачем збитків полягає у втраті його майна, і така втрата підтверджена матеріалами справи, також матеріалами справи підтверджується наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками позивача, наявність вини відповідача, що полягає у незабезпеченні збереження прийнятого до перевезення вантажу.

За таких обставин, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах щодо мінерального палива.

Розрахунок фактичної недостачі вантажу здійснюється наступним чином:

Вагон №57925570: 69700/100 = 697 кг; 2000 кг - 697 кг = 1303 кг. Вартість нестачі вугілля складає: 1,303 т х 2400,07 грн. = 3127,29 грн. з ПДВ.

Вагон №54017348: 67400/100 = 674 кг; 1400 кг - 674 кг = 726 кг. Вартість нестачі вугілля складає: 0,726 т х 2496,38 грн. = 1 812,37 грн. з ПДВ.

Вагон №54780572: 68200/100 = 682 кг; 2050 кг - 682 кг = 1368 кг. Вартість нестачі вугілля складає: 1,368 т х 2390,63 грн. = 3270,38 грн. з ПДВ.

Вагон №60633963: 69200/100 = 692 кг; 2500 кг - 692 кг = 1808 кг. Вартість нестачі вугілля складає: 1,808 т х 2312,52 грн. = 4 181,04 грн. з ПДВ.

Вагон №55616072: 67800/100 = 678 кг; 2000 кг - 678 кг = 1322 кг. Вартість нестачі вугілля складає: 1,322 т х 2312,52 грн. = 3 057,15 грн. з ПДВ.

Вагон №61248738: 68400/100 = 684 кг; 1800 кг - 684 кг = 1116 кг. Вартість нестачі вугілля складає: 1,116 т х 2500,30 грн. = 2 790,33 грн. з ПДВ.

Вагон №61438909: 67800/100 = 678 кг; 2000 кг - 678 кг = 1322 кг. Вартість нестачі вугілля складає: 1,322 т х 2500,30 грн. = 3 305,40 грн. з ПДВ.

Таким чином, загальна сума збитків (вартості недостачі вантажу) за розрахунком позивача становить 21 543,96 грн. та є обґрунтованою, а враховуючи наявність повного складу цивільного правопорушення в діях відповідача, збитки від втрати вантажу підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Натомість, суд першої інстанції, посилаючись на приписи ст.ст.134, 136 Статуту залізниць, як на спеціальні норми, які регулюють питання перебігу строку позовної давності у позовах про відшкодування збитків (вартості нестачі вантажу), що виникають із залізничних перевезень, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності, однак, колегія суддів з вказаними висновками не погоджується з огляду на наступне.

08.05.2018 року відповідачем надано заяву-клопотання, у якому він просив суд про застосування позовної давності до вимог позивача.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 та ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність - скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Статтею 136 Статуту залізниць України встановлено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту. Пунктом «а» статті 134 Статуту залізниць України передбачено, що претензії можуть бути заявлені з дня видачі вантажу (багажу) - для претензій про відшкодування за псування або недостачу вантажу(багажу).

Проте частиною 4 статті 315 Господарського кодексу України встановлено. Якщо заявлену перевізнику претензію, що випливає з договору перевезення вантажу, відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті (в даному випадку - 3 місяці) заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

З викладеного вбачається, що вказаною правовою нормою початок перебігу строку позовної давності розраховується по-іншому ніж Статутом залізниць України.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Статут залізниці України, затверджений Постановою КМУ № 457 від 06.04.1998. Господарський кодекс України, який за своєю правовою природою є законом України, був прийнятий верховною Радою України 16.01.2003 року за № 436-ІУ і набув чинності з 01.01.2004 року. У Прикінцевих положеннях Господарського Кодексу України законодавець зобов'язав Кабінет Міністрів України привести свої нормативні акті (в т.ч. Статут залізниць України, оскільки він суперечить ГК України) у відповідність до норм ГК України. Відтак у разі суперечності норм Статуту нормам ГК України слід застосовувати норму ГК України. Аналогічна правова позиція міститься у Постанові ВСУ від10.04.2012 № 10-26/166-10-4300.

За таких обставин, відповідно до ч.4 ст.315 ГК України строк позовної давності у даній справі не був пропущений позивачем, оскільки початком перебігу строку позовної давності є день одержання відповіді на претензію, або закінчення строку , встановленого для даної відповіді.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу надавались відповіді на претензії, оригінали яких долучені до позовної заяви, якими вимоги позивача були відхилені, а враховуючи, що відповіді на претензії датовані 24.10.2017, строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права спливає 24.04.2018, а позов здано на пошту 05.04.2018, станом на момент подання позову, шестимісячний строк позовної давності, передбачений ч. 4 ст. 315 Господарського кодексу України, пропущено не було, а відповідно відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строку позовної давності.

Відповідно до п. 2 ч 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення відповідно до ст. 277 ГПК України, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права, яке полягало в тому, що суд першої інстанції не врахував положення ч. 4 ст. 315 Господарського кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга №82/653 від 09.07.2018 (вх. №09.1-04.1/972/18 від 25.10.2018) Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 у справі №910/4425/18 підлягає задоволенню. Суд апеляційної інстанції скасовує рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 у справі №910/4425/18 та приймає нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача (Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»).

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 у справі №910/4425/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 у справі №910/4425/18 скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (79026, Львівська обл., м. Львів, вул. Козельницька, 15; ) 21 543 (двадцять одну тисячу п'ятсот сорок три) грн 96 коп. вартості недостачі вантажу та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн 00 коп. судового збору, понесеного у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська,5; ) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (79026, Львівська обл., м. Львів, вул. Козельницька, 15; ) 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн 00 коп. судового збору, понесеного у зв'язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

5. Справу № 910/4425/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову до Верховного Суду в порядку, визначеному ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Повний текст постанови складено 04.02.2019