ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3694/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків
до Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року до суду звернулось Акціонерне товариство "Харківобленерго" з позовом до Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації про стягнення з відповідача на користь АТ "Харківобленерго" 1126,49 грн. - інфляційних втрат за період з травня по листопад 2018 року, 5976,22 грн. - пені з травня по листопад 2018 року, 582,43 грн. - 3 % річних з травня по листопад 2018 року на п/р46 в ПАТ "Мегабанк", МФО 351629, . Судові витрати позивач просив покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про постачання електричної енергії № 067140 від 24.12.2010 року в частині не своєчасної оплати спожитої електричної енергії станом на 01.12.2018 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.01.2019 р. було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи та призначено судове засідання на 28.01.2019 р. о 10:20.

28.01.2019 р. через канцелярію господарського суду від відповідача надійшов відзив (вх. №2324), в якому Департамент цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації вказує, що відповідно до платіжного доручення №257 від 26.12.2018 р. відповідачем було частково погашено заборгованість за Договором про постачання електричної енергії №067140 від 24.12.2010 р. на суму 6386,22 грн., в тому числі 3% річних 517,33 грн., індекс інфляції 676,22 грн., пеня 5192,62 грн. Також, відповідач заявив клопотання про зменшення штрафних санкцій на 50%.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 28.01.2019 р., у судовому засіданні було оголошено перерву до 05.02.2019 р.

В призначеному на 05.02.2019 р. судовому засіданні представник позивача повністю підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, надав для долучення до матеріалів справи копію довідки (вх. 3109) Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області про фінансування Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації з Державного бюджету України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

24 грудня 2010 року між Акціонерною компанією «Харківобленерго» (після зміни назви АТ «Харківобленерго», як постачальником) та Головним управлінням з питань надзвичайних ситуацій Обласної державної адміністрації (після зміни назви Департамент цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації, як споживачем) було укладено договір постачання електричної енергії №067140 (надалі - Договір). Згідно розділу 1 укладеного Договору постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до нього, що є його невідємною частиною.

На підставі даних засобів обліку електричної енергії та умов додатка №2 «Порядок розрахунків» (у відповідності до додатку 3.1 «Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію») оформлюється звіт про обсяг спожитої електричної енергії у формі додатку №9 «Звіт про обсяги спожитої за розрахунковий період електричної енергії» до цього Договору, зазначений звіт про обсяги спожитої електричної енергії за розрахунковий період за встановленою формою споживач зобов язаний щомісяця у встановлений Договором строк надати постачальнику, а споживач зобовязаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно умовам додатка 2 «Порядок розрахунків».

Згідно абзацу 2 п. 5 додатку № 2 Порядок розрахунків до Договору за результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток № 20 Акт про використану електричну енергію. Відповідно до абзацу 3 п. 5 додатку № 2 Порядок розрахунків, для проведення остаточного розрахунку Споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами Харківенергозбуту рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений відповідачем протягом 5 операційних днів з дня отримання. Оплата за такі види нарахувань, як вартість електроенергії з ПДВ, пені, 3 % річних та індексу інфляції здійснюється платником протягом 5 операційних днів з моменту отримання споживачем рахунку.

В разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунки споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення (п. 5 додатку № 2 Порядок розрахунків до Договору).

З травня по жовтень 2018 року позивачем було поставлено (продано) електричну енергію відповідачу та за результатами розрахункового періоду (з урахуванням оплат) і на підставі Звітів про обсяги спожитої з травня по жовтень 2018 року електричної енергії АК Харківобленерго видало рахунки № 7140 за використану електричну енергію за період з травня по жовтень 2018 року (а.с. 70-75). Рахунки за період з травня по листопад 2018 року отримані наруки та частково направлені споживачу рекомендованим листом, на підтвердження чого позивачем надано реєстри відправлень за відповідні періоди.

Однак, розрахунок за отриману електричну енергію проводилися відповідачем із порушенням строків їх проведення, в результаті чого позивачем було здійснено нарахування пені, відсотків річних та інфляційних втрат на встановлену заборгованість, з вимогою про стягнення яких позивач і звернувся до господарського суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 6 додатку № 2 Порядок розрахунків до укладеного сторонами Договору у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних з простроченої суми та з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Окрім того, частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданих позивачем розрахунків, у відповідача наявна заборгованість, яка складається із наступних нарахувань:

- 1126,49 грн. інфляційні втрати з травня 2018 по листопад 2018 року;

- 5976,22 грн. пені з травня 2018 по листопад 2018 року;

- 582,43 грн. 3% річних з травня 2018 по листопад 2018 року.

В той же час, з відзивом на позовну заяву відповідачем було надано платіжне доручення №257 від 26.12.2018 р., за яким відповідачем було частково погашено заборгованість за Договором про постачання електричної енергії №067140 від 24.12.2010 р. на суму 6386,22 грн., в тому числі 3% річних 517,33 грн., індекс інфляції 676,22 грн., пеня 5192,62 грн.

Здійснивши перерахунок пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних з урахуванням часткового погашення згідно платіжного доручення №257 від 26.12.2018 р. (а.с. 107), суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 450,27 грн., пені - 783,60 грн. 3% - 65,10 грн.

Розглядаючи клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій на 50%, суд виходить з такого.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, інших обставин, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідністю розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Обґрунтовуючи клопотання про зменшення штрафних санкцій відповідач посилався на особливості фінансування бюджетних установ, які фінансуються з Державного бюджету України, а за відсутності коштів на рахунках Департамент цивільного захисту обласної державної адміністрації не мав асигнувань на подальше отримання послуг з енергопостачання, що унеможливило здійснення відповідачем вчасної оплати послуг з електропостачання.

В той же час, суд зауважує, що частиною 2 статті 617 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Положеннями статті 1 Цивільного кодексу України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують бездіяльність сторони та не заперечують обов'язку такого органу, який виступає стороною зобов'язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Пунктом 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13 липня 2012 року №01-06/908/2012 "Про доповнення інформаційного листа Вищого господарського суду України" від 15 березня 2011 року № 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів" визначено, що за змістом частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання (постанова Верховного суду України від 15 травня 2012 року у справі №11/446).

Європейським судом з прав людини у рішеннях по справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 50%.

Враховуючи встановлені обставини, зазначені положення діючого законодавства України і умови укладеного сторонами Договору, наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження часткової обґрунтованості позовних вимог, суд задовольняє вимоги позивача у відповідній частині.

Враховуючи приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та те, що спір виник з вини відповідача, судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації (м.Харків, Салтівське шосе, буд.73 р/р 8519 ГУДКСУ в Харківські області МФО 851011, код 23000066) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (м.Харків, вул. Плеханівська, 149 на п/рахунок 46 в ПАТ "Мегабанк", МФО 351629, ) інфляційні втрати 450,27 грн., пеню - 783,60 грн. 3% - 65,10 грн., судовій збір 1762,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.02.2019 р.

Суддя ОСОБА_3