ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2019 р. Справа №921/315/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Гунька О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", м.Київ вих. № 09-2-1/1167 від 06.11.2018 (вх.ЗАГС №01-05/1285/18 від 26.11.2018)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.10.2018 (суддя Гирила І.М., повний текст винесено та підписано 17.10.2018) з врахуванням ухвали господарського суду Тернопільської області від 17.10.2018 про виправлення описки та додаткового рішення господарського суду Тернопільської області від 17.10.2018.

у справі № 921/315/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", м.Київ

до відповідача Фізичної особи - підприємця Сендецького Богдана Михайловича, с.Великий Глибочок, Тернопільська область

про стягнення заборгованості в загальній сумі 181 757,46 грн.

представники сторін: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 10.10.2018 у справі № 921/315/18 позов задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи підприємця Сендецького Богдана Михайловича на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" 77 800 заборгованості по кредиту, 50 580,68 грн. заборгованості по процентам, 24 441,75 грн. - збільшення боргу по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 02.11.2009 по 31.12.2014, 316,80 - 3% річних за період з 02.11.2009 по 31.12.2009, 2297,09 грн. повернення сплаченого судового збору. В задоволенні решти вимог відмовлено.

17.10.2018 ухвалою господарського суду Тернопільської області у даній справі виправлено описку в п.2 резолютивної частини рішення господарського суду Тернопільської області від 10.10.2018 у справі № 921/315/18 шляхом її викладення у наступній редакції: "стягнути з Фізичної особи підприємця Сендецького Богдана Михайловича на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" 77 800 заборгованості по кредиту, 50 580,68 грн. заборгованості по процентам, з яких 17 042,82 грн. відсотки за користування кредитом та 33 537, 86 відсотки за неправомірне користування кредитом; 24 441,75 грн. - збільшення боргу по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 02.11.2009 по 31.12.2014, 316,80 - 3% річних за період з 02.11.2009 по 31.12.2009, 2 297,09 грн. повернення сплаченого судового збору".

Додатковим рішенням від 17.10.2018 у справі № 921/315/18 стягнуто з Фізичної особи підприємця Сендецького Богдана Михайловича на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" 16 056,64 - 3% річних за період 15.08.2011 по 01.07.2018 та 240,84 грн. в повернення сплаченого позивачем судового збору.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження, рішення господарського суду скасувати в частині задоволення позову частково та відмови у задоволені позовних вимог на суму 12 561,59 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі. В іншій частині рішення господарського суду залишити без змін. Витрати по оплаті судового збору покласти на відповідача.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що згідно положень ст. 1048 ЦК України та умов укладеного між сторонами кредитного договору позивач має право на стягнення з відповідача процентів від суми позики/кредиту із нарахуванням їх по день повного погашення кредиту. При цьому, звертаючись до суду з позовом про дострокове стягнення кредиту банком не змінено основного зобов'язання, оскільки лише рішенням суду про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили, може бути встановлено дострокове стягнення заборгованості і така зміна зобов'язання встановлюється з дати набрання рішенням законної сили. Неправомірним вважає позивач відмову у стягнення 3% річних за період з 01.10.2010 по 14.08.2011, оскільки стягнення процентів та 3% річних є різними за своєю суттю заходами відповідальності за невиконане зобов'язання і не виключають їх одночасного застосування.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2018 справу № 921/315/18 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Желіка М.Б., суддів Галушко Н.А., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" залишено без руху. Апелянта зобов'язано протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути недоліки апеляційної скарги, а саме надати суду докази сплати та зарахування судового збору у розмірі 2360,00грн. до спеціального фонду державного бюджету.

13.12.2018 на адресу Західного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", надійшов лист вих. №09-2-1/1289 від 10.12.2018 (вх.ЗАГС №01-04/1408/18 від 13.12.2018) про усунення недоліків апеляційної скарги з додатками, а саме доказами сплати та зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету (платіжне доручення №/1 від 06.12.2018 на суму 2360,00 грн.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 відкрито апеляційне провадження, надано сторонам строк для подання відзивів (заперечень), призначено справу до розгляду на 09.01.2019.

09.01.2019 та 30.01.2019 ухвалами Західного апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарг відкладався з підстав зазначених у них.

Представником ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" подано клопотання про участь у судовому засіданні призначеного на 30.01.2019 в режимі відеоконференцзв'язку. Згідно довідки головного спеціаліста відділу комп'ютерного та програмного забезпечення, інформаційної безпеки від 25.01.2019 проведення судового засідання призначеного на 30.01.2019 о 10:00 в режимі відеоконференції не можливо, з огляду на що ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 в задоволенні поданого клопотання відмовлено.

30.01.2019 представником ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" подано до суду додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких зазначає, що кредитний договір не є припиненим, через окреме визначення в договорі строку його дії відповідно до повного повернення позичальником кредиту, сплати в повному обсязі відсотків за користування ним та виконання інших грошових зобов'язань прийнятих на себе відповідно до умов кредитного договору; окрім того сторонами погоджено сплату відсотків за неправомірне користування кредитом, як плата, яка встановлена банком за користування кредитом після настання строку його погашення в розмірі 42% річних за період з дати настання строку погашення по день повного погашення кредиту. Відтак до правовідносин, що виникли між сторонами повинні бути застосовані положення договору, а не норм ЦК України та ГК України, які регулюють загальні вимоги.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 13.02.2019 учасники провадження у справі участі уповноважених представників не забезпечили, причин неявки не повідомили, хоча були належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Відтак, колегія суддів з врахуванням того, що участь сторін у судовому засіданні обов'язковою не визнавалася, судове засідання неодноразово відкладалося, в тому числі у зв'язку з неявкою сторін, наявність достатніх доказів в матеріалах справи, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Як вбачається із матеріалів справи, 15.08.2008 між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та Суб'єктом підприємницької діяльності Сендецьким Богданом Михайловичем укладено Кредитний договір № 03-1/62, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит у сумі 77 800 грн. на придбання дискової борони в комплекті з катком. При цьому, кредит надається Банком Позичальнику шляхом оплати протягом дії цього Договору розрахункових документів (платіжних доручень) Позичальника безпосередньо з позичкового рахунку №2991, відкритого Банком в філії "Відділення Промінвестбанку в м. Тернопіль", код Банку 09338427, на рахунки контрагентів Позичальника відповідно до цільового призначення кредиту.

Сторонами погоджено кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 14.08.2011 та графіки погашення заборгованості.

Відповідно до п. п. 3.2-3.3 Кредитного договору відсотки за користування кредитом сплачується Позичальником, виходячи із встановленої Банком відсоткової ставки у розмірі 21% річних у валюті кредиту. Нарахування Банком відсотків починається з дати першої оплати розрахункових документів Позичальника з позичкового рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються Банком в останній робочий день поточного місяця та сплачуються Позичальником щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця.

Сторони передбачили, що у випадку порушення Позичальником встановленого в п. 2.2 цього Договору строку погашення одержаного кредиту Позичальник надалі сплачує відсотки за неправомірне користування кредитом, виходячи із відсоткової ставки у розмірі 42% відсотки річних у валюті кредиту, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно п. 3.3, 3.4 цього Договору.

18.09.2008 між сторонами укладено Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 03-1/62 від 15.08.2008, яким, зокрема, п. 3.10 викладено у новій редакції: "в забезпечення повернення кредиту оформлено власне майно Сендецького Б.М. - борона марки БГР-4,2 "Солоха", 2007 року випуску, реєстраційний №20-02218 заставною вартістю 77 800,00 грн.".

Строк, у межах якого Банк може звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності) встановлюється тривалістю у 10 років (п. 6.9 Кредитного договору).

У зв'язку із порушенням відповідачем порядку погашення кредиту та відсотків в обумовлені у Кредитному договорі строки, 16.10.2009 Банк звернувся до Господарського суду Тернопільської області із позовною заявою про стягнення 94 126,63 грн., з яких: 77 800,00 грн. - неповернутий кредит та 16 326,63 грн. - заборгованість по несплачених відсотках, шляхом звернення стягнення на заставне майно. Рішенням Господарського суду Тернопільської області у справі № 6/110-1976 від 11.12.2009 позовні вимоги Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку до відповідача - суб'єкта підприємницької діяльності Сендецького Богдана Михайловича задоволено повністю; звернуто стягнення на предмет застави за договором застави №05-37 від 18.09.2008, що належить на праві власності суб`єкту підприємницької діяльності Сендецькому Богдану Михайловичу на користь Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку України на погашення 77 800 грн. заборгованості по кредиту, 16 326,63 грн. заборгованості по відсотках згідно з Кредитним договором №03-1/62 від 15.08.2008.

11.01.2010 Господарським судом Тернопільської області видано наказ на примусове виконання рішення у справі №6/110-1976 від 11.12.2009, що був пред'явлений стягувачем до примусового виконання. 31.03.2017 головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області при примусовому виконання наказу №6/110-1976 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв'язку із відсутністю у боржника майна, а саме: предмету застави - борона БГР - 4,2 "Солоха", а здійснені заходи щодо розшуку майна виявились без результативними.

Вказане, а також долучені позивачем до матеріалів справи банківські виписки з рахунку Позичальника підтверджують, що станом на день звернення позивача із даним позовом до суду рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.12.2009 у справі №6/110-1976 боржником не виконано, відповідачем заборгованість за вказаним вище правочином не погашена. Зазначені вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи та надавши їм належну правову оцінку колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад", якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пп. 4.3.4 п. 4.3 Кредитного договору сторони погодили право Банку, зокрема, у випадках: невиконання Позичальником у строк своїх зобов'язань по поверненню кредиту та/або сплаті відсотків за користування кредитом, та/або інших обов'язків по сплаті грошових коштів, передбачених цим Договором; порушення Позичальником графіку погашення кредиту вимагати від Позичальника (незалежно від настання строку погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або відсотків за користування ним, та/або відсотків за неправомірне користування кредитом, та/або суму неустойки, передбачених цим Договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання припиняється виконання, проведеним належним чином (ст. ст. 509, 525 ЦК України).

Колегія суддів зазначає, що рішенням Господарського суду Тернопільської області від 11.12.2009 у справі №6/110-1976, яке набрало законної сили встановлено факти неналежне виконання Позичальником (відповідачем у даній справі) зобов'язань за Кредитним договором №03-1/62 від 15.08.2008 щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та наявність у останнього заборгованості по тілу кредиту в розмірі 77 800,00 грн. та заборгованості по відсотках в розмірі 16 326 грн. 63 коп. (нарахованих за період з 30.09.2008 по 29.09.2009), які в порядку положень ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягають доказуванню у даній справі. З врахуванням відсутності доказів добровільної сплати боржником зазначених вище сум, позов в даній частині є таким, що підлягає до задоволення.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 11 028 грн. 06 коп. - процентів по строковому кредиту, нарахованих за період з 30.09.2009 по 29.10.2009 та з 01.01.2010 по 14.08.2011; 33 357 грн. 86 коп. - процентів по простроченому кредиту, нарахованих за період з 01.01.2010 по 14.08.2011, а також 18 623 грн. 16 кoп. - 3% річних, нарахованих за період з 02.11.2009 по 01.07.2018 колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 3.5 Кредитного договору сторони передбачили, що у випадку порушення Позичальником встановленого в п. 2.2 цього Договору строку погашення кредиту Позичальник надалі сплачує відсотки за неправомірне користування кредитом, виходячи із відсоткової ставки у розмірі 42% річних.

При цьому, відповідно до п. п. 1.3 - 1.4 Кредитного договору відсотки за користування кредитом - плата, яка встановлюється Банком за користування кредитом, та сплачується Позичальником у розмірі та у строки, передбачені цим Договором. Відсотки за неправомірне користування кредитом - плата, яка встановлюється Банком за користування кредитом після настання строку його погашення, та сплачується Позичальником у розмірі та у строки, передбачені цим Договором. При сплаті відсотків за неправомірне користування кредитом відсотки за користування кредитом не сплачуються. Сторонами також погоджено, що нарахування відсотків за користування кредитом починається з дати оплати платіжних документів з позичкового рахунку по день повного погашення кредиту. Кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 14.08.2011.

Однак, колегія суддів погоджуючись із висновками господарського суду зазначає, що позивач вертаючись 16.10.2009 до господарського суду із позовом про дострокове стягнення усієї заборгованості за Кредитним договором за рахунок заставного майна, на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку повернення кредиту (передбачених п. 2.2 періодичності внесення платежів) та, відповідно, порядку сплати відсотків за користування кредитом.

Звернення з позовом про дострокове повернення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Якщо у рішенні про стягнення заборгованості за кредитним договором сума заборгованості вказана у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вказані норми матеріального права визначені умовами Кредитного договору відсотки за неправомірне користування кредитом після настання строку його повернення за відсотковою ставкою 42% річних є платою за прострочення виконання грошового зобов'язання в розумінні ст. 625 ЦК України.

Враховуючи зазначене обґрунтованим є нарахування відсотків за користування кредитом за відсотковою ставкою 21% річних, а відповідно і вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена ч. 1 ст. 1048 ЦК України до дня звернення позивача із позовом про дострокове стягнення усієї суми кредиту - 16.10.2009, оскільки саме з моменту пред'явлення вказаного позову припинилось право кредитодавця нараховувати передбачені Договором проценти за користування кредитом та, відповідно, виникло право на нарахування врегульованої приписами ст. 625 ЦК України плати за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення процентів та 3% річних, а також періодів їх нарахування із врахуванням висновків суду, обґрунтованим є задоволення позовних вимог в частині 17 042,82 грн. - відсотків за користування кредитом, 33 537,86 грн. - відсотків за неправомірне користування кредитом; 316,80 грн. - 3% річних за період з 02.11.2009 по 31.12.2009 та 16 056,64 грн. 3% річних за період з 15.08.2011 по 01.07.2018.

Окрім того, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Беручи до уваги неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором, суд, в межах визначеного позивачем періоду, та з врахування встановленого при розгляді даного спору факту зміни позивачем строку виконання основного зобов'язання, а відповідно і наявності права проводити передбачені ст. 625 ЦК України інфляційні нарахування на всю суму кредиту, за період з 02.11.2009 по 31.12.2014 правомірним є нарахування інфляційних втрат в розмірі 35 576 грн. 30 коп.

Однак, як вірно зазначено господарським судом суд позбавлений права вийти за межі заявлених позовних вимог, відтак до стягнення підлягає сума інфляції визначена позивачем - 24 441 грн. 75 коп.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що законодавством України передбачено можливість захисту порушених прав декількома способами. Здійснення особою свого права на судовий захист не може ставитись у залежність від використання нею інших засобів правового захисту, до яких відноситься, зокрема, захист цивільних прав шляхом звернення стягнення на заставне майно. З огляду на що, позивач не позбавлений права на звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. (ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваної ухвали, доводи учасників провадження у справі, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", м.Київ вих. № 09-2-1/1167 від 06.11.2018 (вх.ЗАГС №01-05/1285/18 від 26.11.2018) - відмовити.

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.10.2018 у справі № 921/315/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено та підписано 15.02.2019.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.