УХВАЛА

04 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 910/7919/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О.М. - головуючий, Вронська Г.О., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київагронафтотрейд"

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Буравльова С.І., Калатай Н.Ф., Зубець Л.П.

від 26.11.2018

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київагронафтотрейд"

до Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва "Київавтошляхміст"

про стягнення заборгованості у розмірі 228 910,87 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київагронафтотрейд" 18.01.2019 звернулось до Верховного Суду, через Північний апеляційний господарський суд, з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 у справі № 910/7919/18 та заявило клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.01.2019 визначено склад колегії суддів: Баранець О.М. - головуючий, Вронська Г.О., Студенець В.І.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київагронафтотрейд", колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо:

1) Верховний Суд вже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку; або

2) правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 у справі № 910/7919/18 рішення Господарського суду м. Києва від 27.08.2018 скасовано частково, з прийняттям в частині нового рішення, в іншій частині рішення суду залишено без змін. Викладено резолютивну частину рішення у такій редакції:

"1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва "Київавтошляхміст" (01013, м. Київ, Набережно-Печерська дорога,2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київагронафтотрейд" (88000, м. Ужгород, вул. Анкудінова, 4, ) 100 000 (сто тисяч) 00 грн основного боргу, 37453 (тридцять сім тисяч чотириста п'ятдесят три) 87 грн інфляційних втрат, 8 539 (вісім тисяч п'ятсот тридцять дев'ять) 83 грн 3% річних.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва "Київавтошляхміст" (01013, м. Київ, Набережно-Печерська дорога, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київагронафтотрейд" (88000, м. Ужгород, вул. Анкудінова, 4, ) 2 189 (дві тисячі сто вісімдесят дев'ять) 90 грн судового збору за подання позовної заяви."

Рішення суду апеляційної інстанції обґрунтовано тим, що факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань з оплати вартості поставленого товару за договором про закупівлю товарів за державні кошти № 2-10 від 15.02.2016, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість в розмірі 100 000,00 грн, належним чином підтверджений, у зв?язку з чим висновки місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості за укладеним договором в розмірі 100 000,00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просив суд стягнути з відповідача 38 731,50 грн інфляційних втрат та 8 542,45 грн 3% річних.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Нормами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, є обґрунтованими. Однак, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розрахунку позивачем 3% річних та інфляційних втрат було допущено арифметичну помилку. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 37 453,87 грн інфляційних втрат та 8 539,83 грн 3% річних.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 81 636,92 грн пені, то судом апеляційної інстанції застосовано строк позовної давності та в позові в цій частині відмовлено.

Позивач не погодився з висновками суду апеляційної інстанції, вважає, що рішення суду апеляційної судом прийнято з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що судом апеляційної інстанції не доведено допущення ним арифметичної помилки при розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних, а також не враховано положення пункту 7.4 договору та частини п?ятої статті 261 Цивільного кодексу України при вирішенні питання про дотримання строків звернення з вимогами про стягнення пені.

Правова позиція щодо порядку проведення розрахунку інфляційних втрат викладена в постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 910/3816/16.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Під час визначення індексу інфляції необхідно враховувати певні вимоги щодо здійснення розрахунку інфляційних втрат. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць, тому умовно слід вважати, що сума, яка внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Виплата відсоткового доходу за кожен відсотковий період є фактично окремою вимогою та не залежить від невиплати за іншим відсотковим періодом, а розрахунок інфляційних втрат повинен розраховуватись за кожним відсотковим періодом окремо, а не наростаючим підсумком. У разі здійснення підрахунку наростаючим підсумком, тобто з урахуванням заборгованості, що виникла за попередній період, отримана в результаті такого розрахунку кінцева сума боргу з урахуванням індексу інфляції буде вирахувана не за весь період прострочення, а лише з дати настання строку прострочення останнього зобов'язання. Оскільки заборгованість за попередній період прострочення була проіндексована до виникнення наступного періоду, то отримане в підсумку загальне значення інфляційного збільшення суми боргу за всі періоди шляхом сумування інфляційного збільшення суми боргу за кожен окремий період буде арифметично неправильним.

Оскільки позивачем розрахунок інфляційних втрат, згідно таблиці 2, здійснено не за кожним відсотковим періодом окремо, а наростаючим підсумком, суд апеляційної інстанції здійснив перерахунок інфляційних втрат та 3 % річних та виправив допущену позивачем при розрахунку помилку.

Щодо доводів касаційної скарги, що судом апеляційної інстанції не враховано положення пункту 7.4 договору та частини п?ятої статті 261 Цивільного кодексу України при вирішенні питання про дотримання строків звернення з вимогами про стягнення пені, то вони свого підтвердження не знаходять.

Судом апеляційної інстанції надавалась оцінка вищенаведеним доводам позивача та зазначено, що збільшення періоду нарахування пені, передбаченого частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, не збільшує строк позовної давності, встановлений статтею 258 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

В матеріалах справи відсутня письмова угода, укладена між сторонами, щодо збільшення строку позовної давності, зокрема в частині стягнення пені.

Позивач помилково ототожнює період нарахування пені, встановлений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, та строк позовної давності, передбачений статтею 258 Цивільного кодексу України, а тому викладені в касаційній скарзі доводи не можуть бути підставою для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права при вирішенні спору.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київагронафтотрейд" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 у справі № 910/7919/18 слід відмовити, оскільки за встановлених судом апеляційної інстанції обставин, правильність застосування ним норм матеріального права при вирішенні спору сумнівів не викликає.

Питання про поновлення строку на касаційне оскарження вирішується у разі відкриття касаційного провадження у справі, а тому підстави для оцінки наведених в клопотанні Товариства з обмеженою відповідальністю "Київагронафтотрейд" про поновлення строку на подачу касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 у справі № 910/7919/18 обставин, що зумовили його пропуск, відсутні.

Ухвалою Верховного Суду від 25.01.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва "Київавтошляхміст" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 у справі № 910/7919/18.

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 2 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київагронафтотрейд" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 у справі № 910/7919/18.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з доданими до скарги матеріалами направити особі , яка подавала касаційну скаргу, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді Г. Вронська

В. Студенець