ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
====================================================================
УХВАЛА

05 лютого 2019 року Справа № 915/1134/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши матеріали

за позовом: Приватного підприємства «Аграрна компанія 2004» (31222, Хмельницька область, Волочиський район, с. Попівці, вул. Шкільна, 34а; поштова адреса: 31200, Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Котляревського, 7)

до відповідача: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Агро» (56100, Миколаївська область, Баштанський район, м. Баштанка, вул. Ювілейна, 77, каб. 5)

про: стягнення 590008,14 грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився,

від відповідача: не зявився,

Суть спору:

16.10.2018 приватне підприємство «Аграрна компанія 2004» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 10.10.2018 (вх. № 13412/18) про стягнення з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Агро» грошових коштів за договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № У 03/2905/2018 від 29.05.2018 в сумі 590008,14 грн., з яких: 550000,00 грн. основний борг, 36894,31 грн. пеня, 3113,83 грн. 3% річних.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № У 03/2905/2018 від 29.05.2018 з додатковою угодою № 1 від 29.05.2018 до нього; акту приймання-передачі техніки в оренду від 02.06.2018 та акту повернення техніки з оренди від 16.07.2018; акту виконання робіт (надання послуг) № 253 від 16.07.2018; застосування норм статей 526, 530, 549, 611, 625, 759 Цивільного кодексу України, статей 193, 283 Господарського кодексу України та мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе договірних зобовязань щодо своєчасної оплати послуг з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем.

Ухвалою суду від 14.11.2018, після усунення недоліків позовної заяви, останню було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1134/18, яка розглядається за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 11.12.2018 о 10 год. 30 хв., викладено вимоги до позивача та встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву.

23.11.2018 до суду від позивача надійшла заява б/н від 19.11.2018 (вх. № 15334/18), в якій останній просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 550000,00 грн. основного боргу; повернути позивачу частину надмірно сплаченого судового збору; стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 36894,31 грн. пені та 3% річних в сумі 3113,83 грн.; судовий збір стягнути з відповідача.

11.12.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 10.12.2018 (вх. № 16595/18), в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 11.12.2018 підготовче засідання у справі відкладено на 10.01.2019 об 11 год. 00 хв.

У судове засідання 10.01.2019 представники сторін, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, не зявилися.

Ухвалою суду від 10.01.2019 суд закрив підготовче провадження у справі № 915/1134/18 та призначив дану справу до судового розгляду по суті на 05.02.2019 о 14 год. 00 хв.

30.01.2019 до суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 28.01.2019 (вх. № 1466/19) про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

05.02.2019 до суду від позивача надійшла заява б/н від 05.02.2019 (вх. № 1795/19) про відмову від позову, в якій заявник просить суд прийняти відмову від позову в частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 36 894,31 грн та три відсотки річних у сумі 3 113,83 грн, та закрити провадження у справі в цій частині. Крім того, просить суд розгляд справи проводити без участі представника позивача.

Станом на момент проведення судового засідання будь-яких інших заяв як по суті справи, так і з процесуальних питань від учасників справи до суду не надходило.

05.02.2019 в судове засідання представники сторін не зявилися. При цьому, як вже вище наведено, відповідач просив розгляд справи здійснити за відсутності представника відповідача (клопотання б/н від 28.01.2019 (вх. № 1466/19)); позивач просив розгляд справи проводити без участі представника позивача (заява б/н від 05.02.2019 (вх. № 1795/19)).

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

29.05.2018 між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Агро» (далі орендар) та приватним підприємством «Аграрна компанія 2004» (далі орендодавець) укладено договір оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 03/2905/2018 (далі Договір), згідно з предметом якого орендодавець передає орендареві в строкове платне користування транспортні засоби та самохідні машини чи механізми (далі Техніка, Предмет оренди) разом з обслуговуючим персоналом (далі Екіпаж), а орендар зобовязується прийняти Техніку орендодавця та сплачувати Орендодавцеві плату за її використання.

Відповідно до пп. 1.7 Договору, предмет оренди передається в оренду на строк за домовленістю сторін. Фактичний та остаточний строк користування орендарем Предметом оренди буде зазначений сторонами в ОСОБА_1 прийому-передачі наданих послуг та в ОСОБА_1 повернення обєкту з оренди. На письмову вимогу орендаря строк оренди може бути скорочений, в такому випадку термін дії Договору та строк оренди за ним припиняються на дату, що зазначена у вимозі, в такому разі Техніка повинна бути повернута орендарем орендодавцеві в порядку передбаченому цим Договором протягом 10 робочих днів з моменту припинення терміну дії оренди.

Згідно з пп. 2.1 Договору орендар зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату. Орендодавець зобовязаний передати орендареві предмет оренди у технічно-справному стані; передати орендареві всю технічну документацію на транспортних засіб.

Відповідно до пп. 3.1 Договору, орендар зобовязаний в присутності орендодавця перевірити справність, кількість та комплектність Техніки, про що Сторони зазначають в ОСОБА_1 приймання - передачі Техніки в оренду. Акт приймання-передачі підписується повноважними представниками орендодавця та орендаря.

Як передбачено пп. 3.3 Договору, повернення орендарем Предмета оренди орендодавцю здійснюється у тому ж порядку, що й передача в оренду, шляхом укладання ОСОБА_1 повернення Техніки з оренди, не пізніше 10 робочих днів після закінчення строку оренди, визначеного відповідно до пп.1.7 цього Договору.

Згідно з пп. 4.1, 4.2, 4.3 Договору, орендар сплачує орендні платежі за фактичне користування Предметом оренди, в розмірі, що визначається у Додатковій угоді до цього Договору, яка є його невідємною частиною.

Розрахунки проводяться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця протягом 20 банківських днів з моменту підписання ОСОБА_1 повернення техніки з оренди.

Загальна вартість орендної плати за Договором залежить від всіх орендних платежів, сплачених орендарем орендодавцеві на підставі актів приймання - передачі наданих послуг з оренди протягом строку дії цього Договору.

В пп. 5.1 Договору зазначено, що за невиконання чи неналежне виконання своїх зобовязань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та цього Договору.

Відповідно до пп. 5.2 Договору за несвоєчасне виконання грошових зобовязань Орендар несе відповідальність в формі сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення від суми простроченого грошового зобовязання за кожний день прострочення.

Крім того, пп. 9.1 Договору передбачено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2018 року, але в будь-якому разі до повного виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за цим Договором.

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1 від 29.05.2018 до Договору, орієнтовний розмір орендної плати за цим Договором складає 5000 грн 00 коп. з ПДВ за одиницю Предмету оренди за один день. Остаточний розмір орендної плати визначається сторонами після закінчення строку оренди та зазначається в ОСОБА_1 приймання-передачі наданих послуг та в ОСОБА_1 повернення техніки з оренди.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, в частині стягнення основної заборгованості, виходячи з такого.

Предметом даного позову виступають майнові вимоги позивача щодо стягнення з відповідача сум основного боргу, пені та відсотків річних внаслідок порушення останнім договірних зобов'язань з повної та своєчасної сплати орендної плати.

Отже, спірні відносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про оренду.

Так, відповідно до змісту частин 1 та 6 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу. Строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

За змістом статті 286 ГК України орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об'єкта оренди. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до приписів статті 291 ГК України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об'єкта оренди; ліквідації суб'єкта господарювання-орендаря; загибелі (знищення) об'єкта оренди. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Статтею 193 ГК України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Матеріали справи свідчать, що 02.06.2018 позивачем було передано, а відповідачем прийнято в користування предмет оренди, що підтверджується ОСОБА_1 приймання-передачі Техніки в оренду за Договором. Вказаний акт скріплений підписами та печатками обох сторін.

16.07.2018 відповідно ОСОБА_1 повернення Техніки з оренди за Договором, позивачем було прийнято, а відповідачем повернуто з користування предмет оренди. Вказаний акт скріплений підписами та печатками обох сторін.

Актом повернення Техніки з оренди за Договором передбачено, зокрема, таке:

«Орендодавець свідчить про те, що предмет оренди передається у справному стані, без пошкоджень, придатний для використанням його за призначенням, претензій стосовно загального стану предмета оренди немає.

Фактичний строк користування предметом оренди з 02 червня 2018 року по 16 липня 2018 року.

Загальний остаточний розмір орендної плати за фактичний строк користування предметом оренди складає 718 208,10 грн з ПДВ.»

Крім того, 16.07.2018 сторонами підписано ОСОБА_1 виконаних робіт (надання послуг) № 253 від 16.07.2018, відповідно до якого загальна вартість робіт (послуг) без ПДВ склала 598506,30 грн, ПДВ 119 501,26 грн, загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ 718207,56 грн. Сторони претензій одна до одної не мають.

Таким чином, з урахуванням положень пп. 4.2 Договору, відповідач мав здійснити розрахунок за Договором, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача до 13.08.2018 включно.

Відповідач, в порушення взятих на себе зобовязань, оплату за Договором не здійснив, у звязку з чим, 17.08.2018 та 22.08.2018 позивачем направлялися на адресу відповідача вимоги про сплату заборгованості.

З порушенням строку, визначеного в пп. 4.2 Договору, відповідач протягом вересня-листопада здійснив часткову сплату орендних платежів в загальній сумі 338207,56 грн., про що позивач зазначає в позові.

За перевіркою суду, залишок основного боргу станом на дату звернення позивача до суду з позовом, дійсно становив 550 000,00 грн.

Водночас, в період розгляду даної справи, з наданої позивачем банківської виписки АТ «ОСОБА_2 АВАЛЬ» від 19.11.2018, та наданих відповідачем платіжних доручень № 556 від 06.09.2018, №565 від 11.09.2018, №579 від 21.09.2018, № 587 від 27.09.2018, № 618 від 19.10.2018, №636 від 26.10.2018, № 652 від 02.11.2018, № 654 від 06.11.2018, № 662 від 15.11.2018, вбачається, що відповідач здійснив сплату претензійних вимог в частині сплати суми основного боргу за Договором.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем погашено заявлені позивачем за даним позовом до стягнення суми основного боргу за Договором, між сторонами не залишилось спірних питань по суті спору в цій частині.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на викладене, суд вважає, що у даній справі в частині стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 550 000,00 грн основного боргу відсутній предмет спору у звязку з тим, що відповідачем погашено вказану суму заборгованості за Договором.

Таким чином, беручи до уваги наведені норми та обставини, провадження у справі № 915/1134/18 в частині стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 550 000,00 грн основного боргу підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім основного боргу, відповідно до умов пп. 5.1., 5.2. Договору позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача за прострочення виконання зобовязання зі сплати орендних платежів пеню в загальній сумі 36 894,31 грн за періоди та в розмірах, зазначених у розрахунках (а.с. 7).

Окрім цього, на підставі приписів ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України позивач в позовній заяві нарахував та просив суд стягнути з відповідача 3% річних у загальному розмірі 3 113,83 грн за періоди та у сумах зазначених в розрахунках (а.с. 7).

Відповідач проти задоволення позову в цій частині заперечував.

Разом з тим, від позивача надійшла заява б/н від 05.02.2019 (вх. № 1795/19) про відмову від позову в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 36 894,31 грн та трьох відсотків річних у сумі 3 113,83 грн.

Судом перевірено наявність у представника позивача права відмовлятися від позову. Встановлено, що відповідно до довіреності б/н від 19.09.2018 представник позивача ОСОБА_3 (адвокат) уповноважений від імені приватного підприємства «Аграрна компанія 2004» від імені довірителя вести справи в господарських судах з усіма правами наданими законом позивачу, в тому числі з правом часткової або повної відмови від позовних вимог.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач, крім прав та обовязків, визначених у статті 42 цього Кодексу, вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до положень статті 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Перевіривши викладені в заяві про відмову від позову обставини, суд вважає, що подана позивачем заява про відмову від позову не суперечить вищевказаним нормам процесуального права, а отже відмова прийнята судом, з огляду на що провадження у даній справі підлягає закриттю.

Згідно з приписами ч. ч. 3-5 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у звязку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Приписами ч. 2 ст. 123 ГПК України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору, в тому числі визначено підстави такого повернення, яке здійснюється за ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У заяві б/н від 19.11.2018 (вх. № 15334/18) про закриття провадження в частині позовних вимог позивачем заявлено клопотання про повернення частини надмірно сплаченого судового збору. Разом з тим, судом встановлено, що при поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі, передбаченому законом. Таким чином надмірна сплата судового збору у даній справі відсутня, а, отже вказане клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 46, 73, 74, 86, 130, 191, 231, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження у справі № 915/1134/18 в частині позовних вимог про стягнення з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Агро» основного боргу за договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 03/2905/2018 в сумі 550 000,00 грн у звязку з відсутністю предмета спору.

2. Прийняти відмову позивача приватного підприємства «Аграрна компанія 2004» від позову по справі № 915/1134/18 в частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 36 894,31 грн та три відсотки річних у сумі 3 113,83 грн., оформлену заявою б/н від 05.02.2019 (вх. № 1795/19).

3. Закрити провадження у справі № 915/1134/18 в частині позовних вимог про стягнення з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Агро» пені у розмірі 36 894,31 грн та три відсотки річних у сумі 3 113,83 грн. у звязку з відмовою позивача від цієї частини позовних вимог.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку та у строки, визначені статтями 255, 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.Г. Смородінова