ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року м. ОдесаСправа № 923/496/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: М.А. Мишкіної, С.В. Таран,

секретар судового засідання О.В. Клименко,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державного підприємства "ОСОБА_3 морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "ОСОБА_3 морських портів України"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 18.10.2018 року (суддя Павленко Н.А., м. Херсон, повний текст рішення підписано 30.10.2018 року)

у справі № 923/496/18

за позовом Державного підприємства "ОСОБА_3 морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "ОСОБА_3 морських портів України"

до відповідача: Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт"

про стягнення 403159,97 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року Державне підприємство "ОСОБА_3 морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "ОСОБА_3 морських портів України" звернулось до Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" з позовом про стягнення 360821,83 грн. боргу, 6824,22 грн. інфляційних втрат, 2893,70 грн. 3% річних та 32620,22 грн. пені за договором про допуск до об'єктів портової інфраструктури, укладеним сторонами 29.06.2017 року.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за вказаним договором щодо внесення плати за використання проїзних доріг загального користування.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 18.10.2018 року у справі №923/496/18 (суддя Павленко Н.А.) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства Херсонський морський торговельний порт на користь Держаного підприємства ОСОБА_3 морських портів України в особі Херсонської філії Державного підприємства ОСОБА_3 морських портів України заборгованість за користування обєктами портової інфраструктури за січень та лютий 2018 року у розмірі 11390,04 грн., 78,64 грн. в якості 3 % річних, 154,27 грн. втрат від інфляції, 888,43 грн. пені, а також судовий збір у розмірі 187,47 грн.; відмовлено в задоволенні позовних вимог Держаного підприємства ОСОБА_3 морських портів України в особі Херсонської філії Державного підприємства ОСОБА_3 морських портів України в частині стягнення з Державного підприємства Херсонський морський торговельний порт 349431,79 грн. заборгованості за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017 року, 31731,79 грн. пені, 2815,06 грн. в якості 3 % річних, 6669,95 грн. втрат від інфляції.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами вартість за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017 року, не доведено та необґрунтовано складові плати (349431,79 грн. з ПДВ) за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017 року, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017 року у розмірі 349431,79грн. в т.ч. ПДВ, задоволенню не підлягають. Вимоги позивача про стягнення з відповідача за прострочення з оплати за листопад 2017 року - 31731,79 грн. пені, 6669,95 грн. інфляційних втрат та 2815,06 грн. в якості 3% річних також не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не було доведено наявність основної заборгованості у відповідача за листопад 2017 року, тому відсутні правові підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за невнесення відповідачем плати за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017 року.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за користування обєктами портової інфраструктури за січень 2018 року у розмірі 5695,02 грн. та лютий 2018 року у розмірі 5695,02 грн. є обґрунтованими та підставними і підлягають задоволенню.

Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача плати за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017 року, судом було здійснено власний розрахунок 3% річних, втрат від інфляції та пені за періоди, визначені позивачем у позовній заяві.

Не погодившись із рішенням суду, Державне підприємство "ОСОБА_3 морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "ОСОБА_3 морських портів України" звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне зясування обставин справи.

Скаржник в апеляційній скарзі вказує, що відповідно до норм діючого законодавства саме відповідач мав належними та допустимими доказами довести факт проведення авансування, на недовиконання робіт на вже сплачені суми.

Також позивач зазначив, що судом не було належним чином досліджено калькуляцію до діючого договору, яка була затверджена додатковою угодою №1; при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції порушив принцип змагальності та рівності сторін, оскільки з відповідача судом фактично не було витребувано документів, про які в клопотанні зазначав позивач.

В апеляційній скарзі зазначено, що виставлення рахунку за надані послуги у листопаді не суперечить положенням діючого законодавства, а тому не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Більше того, при задоволенні позову апелянта в частині стягнення боргу за січень-лютий 2018 року, суд першої інстанції проігнорував факт відсутності складення актів за формою КБ-2 і врахував факт визнання боргу відповідачем.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 року поновлено Державному підприємству "ОСОБА_3 морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "ОСОБА_3 морських портів України" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Херсонської області від 18.10.2018 року у справі № 923/496/18; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, а ухвалою від 26.12.2018 року - розгляд справи № 923/496/18 призначено на 24.01.2019 року о 12:00 год.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив оскаржуване судове рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідач у відзиві вказує, що, виходячи з того що саме позивач не виконав умови договору, в результаті чого вартість використання проїзних доріг загального користування за листопад 2017 року не відповідає переліку складових калькуляції вартості використання проїзних доріг загального користування, оскільки останній не враховував п. 16 калькуляції, тому на думку відповідача, відсутні будь-які підстави для скасування законного рішення та задоволення вимог апеляційної скарги.

Щодо трактування змісту протоколів робочих нарад, відповідач вважає, що доводи позивача з даного приводу не заслуговують на увагу суду, з підстав відсутності у них конструктивного аргументу, котрий міг стати підставою для скасування судового рішення.

У додаткових поясненнях позивач просив задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі.

Позивач у поясненнях зазначає, що робоча нарада проводилася з аналізу витрат з ремонтних робіт всіх обєктів інфраструктури, а не лише по проїзним дорогам. Крім того, в жодному з протоколів робочих нарад відсутнє посилання на договір від 29.06.2017 року №126Р/55-П-ХЕФ-17 (хоча на момент проведення робочих нарад його вже було укладено) та не вказано на необхідність укладення жодних додаткових угод.

Вимоги позивача ґрунтуються на факті проведення ремонтних робіт, які були прийняті Відповідачем шляхом підписання форми КБ2, а не на стягненні коштів непідтвердженого авансування.

Оскільки у листопаді ремонтні роботи не проводилися, то акт за формою КБ-2 не повинен був складатися. Оскільки ремонтні роботи проводилися у вересні та жовтні 2017, то саме за ці місяці і були складені акти форми КБ-2, що було відображено у рахунку за листопад місяць.

Відповідач у запереченнях на додаткові пояснення на відзив відповідача просив не враховувати при розгляді справи, подані скаржником додаткові пояснення на відзив відповідача.

Судовою колегією відзив, пояснення та додаткові пояснення на відзив долучено до матеріалів справи.

16.01.2019 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Херсонської області, яке задоволено ухвалою суду апеляційної інстанції від 21.01.2019 року.

В судовому засіданні 24.01.2019 представники учасників справи підтримали свої доводи та заперечення щодо апеляційної скарги з мотивів, що викладені письмово.

24.01.2019 було оголошено перерву в судовому засіданні до 01.02.2019, яке також відбулося в режимі відеоконференції.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Між Державним підприємством "ОСОБА_3 морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "ОСОБА_3 морських портів України" (ОСОБА_3 Херсонського морського порту) і Державним підприємством "Херсонський морський торговельний порт" (ОСОБА_4) було укладено договір про допуск до обєктів портової інфраструктури від 29.06.2017 року №1261, предметом якого є надання ОСОБА_4 послуг з користування обєктами портової інфраструктури, які закріплені за ОСОБА_3 та знаходяться на її балансі, а саме: проїзні дороги загального користування, а користувач зобовязується користуватися обєктами портової інфраструктури відповідно до їх цільового призначення та здійснювати оплату за таке користування в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

У п. 1.2. договору визначено, що проїзні дороги загального користування, що знаходяться на балансі ОСОБА_3, зазначені у Додатку №1 до договору, який є невідємною його частиною.

Відповідно до п. 2.1 2.8 договору загальна вартість договору орієнтовно становить 624661,62грн. без ПДВ та визначається Додатком №2 до цього договору, який є його невідємною частиною. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України. Нарахування плати за користування обєктами портової інфраструктури здійснюється ОСОБА_3 відповідно до ОСОБА_3 наданих послуг (ОСОБА_3 виконаних робіт). Сума щомісячного платежу за користування обєктами портової інфраструктури розраховується, виходячи з фактичної кількості надання послуг ОСОБА_3 у звітному місяці, що підтверджується ОСОБА_3 наданих послуг (ОСОБА_3 виконаних робіт) за формою КБ-2в. Розрахунки за користування обєктами портової інфраструктури ОСОБА_4 здійснює протягом пяти банківських днів з моменту підписання сторонами ОСОБА_4 наданих послуг (ОСОБА_4 виконаних робіт) на підставі рахунку (рахунку-фактури) ОСОБА_3. Обовязок по складанню ОСОБА_3 наданих послуг (ОСОБА_3 виконаних робіт) покладається на ОСОБА_3. ОСОБА_4 протягом 5-ти робочих днів з дати отримання від ОСОБА_3 наданих послуг (ОСОБА_3 виконаних робіт) розглядає їх, підписує та направляє на адресу ОСОБА_3 по одному примірнику таких ОСОБА_3 або в цей же строк надає мотивовану відмову від їх підписання. Належним підтвердженням отримання ОСОБА_4 наданих послуг (ОСОБА_4 виконаних робіт) є відмітка (штамп) на супровідному листі або поштове повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції. У випадку неповернення ОСОБА_4 наданих послуг (ОСОБА_4 виконаних робіт) або мотивованої відмови від їх підписання у встановлені договором строки такі ОСОБА_4 вважаються погодженими сторонами та підлягають оплаті. Оплата рахунків ОСОБА_3 повинна здійснюватись користувачем з обовязковим посиланням у платіжному дорученні на цей договір та на номер і дату відповідних рахунків, на підставі яких здійснюється оплата. Оплата по договору здійснюється шляхом перерахування ОСОБА_4 грошових коштів в національній валюті на поточний рахунок ОСОБА_3 в безготівковій формі.

У п. 2.9 договору сторонами погоджено, що технічний стан доріг загального користування на момент укладання цього договору обовязково підтверджується двостороннім актом (Додаток № 3 до цього договору, який є невідємною його частиною), який складається сторонами з метою фіксації технічних експлуатаційних особливостей обєкту, а також його загального технічного стану, при цьому невідємною частиною такого акту є фотофіксація.

Згідно з п. п. 3.1.1, 3.1.3 договору ОСОБА_4 зобовязався користуватись обєктами портової інфраструктури ОСОБА_3 відповідно до їх цільового призначення із дотриманням норм Правил безпеки праці в морських портах, правил дорожнього руху. ОСОБА_4 зобовязався на умовах та в строки, визначені даним договором, оплачувати рахунки ОСОБА_3.

Розділом 4 договору визначено відповідальність сторін за договором.

За умовами п.п. 7.1 7.2 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками обох сторін і діє до 31.12.2017 року включно. У відповідності до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди, що умовами даного договору застосовуються до відносин, які виникли між ними до набрання даним договором чинності, а саме з 01 січня 2017 року.

20.07.2017 року між сторонами було складено та підписано протокол врегулювання розбіжностей до договору про допуск до обєктів портової інфраструктури від 29.06.2017 року, яким було, зокрема, викладено п. п. 2.1, 2.3, 2.5 договору у новій редакції, а саме:

п. 2.1 - загальна вартість договору орієнтовно становить 252224,46 грн. без ПДВ, згідно калькуляції ОСОБА_3 від 19.07.2017 року. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства.

п.2.3 договору - сума щомісячного платежу за користування обєктами портової інфраструктури розраховується, виходячи з фактичної кількості надання послуг ОСОБА_3 у звітному місяці, що підтверджується ОСОБА_3 наданих послуг (ОСОБА_3 виконаних робіт) за формою КБ-2в.

п. 2.5 договору обовязок по складанню ОСОБА_3 наданих послуг (ОСОБА_3 виконаних робіт) покладається на ОСОБА_3. ОСОБА_4 протягом 5-ти робочих днів з дати отримання від ОСОБА_3 наданих послуг (виконаних робіт) розглядає їх, підписує та направляє на адресу ОСОБА_3 по одному примірнику таких ОСОБА_3 або в цей же строк надає мотивовану відмову від їх підписання. Належним підтвердженням отримання ОСОБА_4 наданих послуг (ОСОБА_4 виконаних робіт) є відмітка (штамп) на супровідному листі або поштове повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції.

Додатковою угодою від 26.07.2017 року №1 до договору було внесено зміни в Додаток №2 до договору (калькуляція вартості використання проїзних доріг загального користування).

Додатковою угодою від 21.08.2017 року № 2 до договору про допуск до обєктів портової інфраструктури від 29.06.2017 року сторонами було погоджено, що додаткова угода №1 до договору набирає чинності з моменту її підписання сторонами і діє до закінчення терміну дії договору. Відповідно до ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди, що умови додаткової угоди застосовуються до відносин, що виникли між сторонами в рамках договору з 01.01.2017 року.

Додатковою угодою від 29.12.2017 року №3 до договору сторони погодили продовжити строк дії договору до 28.02.2018 року та збільшити суму договору на 50444,89грн. без ПДВ, та у звязку з чим внести зміни до договору, зокрема:

- загальна вартість договору орієнтовно становить 302669,35грн. без ПДВ. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України (п.2.1. договору);

- договір набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками обох сторін і діє до 28.02.2018 року включно, а в частині взаєморозрахунків та гарантійних зобовязань до моменту повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

Також сторони також погодили, що зобовязуються укласти додаткову угоду до договору після затвердження нових тарифів ОСОБА_3. Нові тарифи впроваджуються з 01.01.2018 року

На виконання умов договору 04.01.2018 року позивач на адресу відповідача з супровідним листом направив рахунок від 31.12.2017 року №5703, ОСОБА_3 здачі прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2017 року №9671, рахунок від 31.12.2017 року №5704, ОСОБА_3 здачі прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2017 року № 9672 для проведення оплати за договором від 29.06.2017 року.

У листі позивач просив відповідача після підписання ОСОБА_3 здачі прийняття робіт (надання послуг) повернути позивачу по одному примірнику ОСОБА_3.

Відповідач листом від 05.01.2018 року повідомив позивача про повернення оригіналів актів-здачі прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2017 року № 9672 на суму 384994,7 грн. з ПДВ та рахунку на оплату від 31.12.2017 року №5704, у звязку з тим, що сума ОСОБА_3 виконаних робіт перевищує суму договору. Відповідач також просив позивача оформити ОСОБА_3 виконаних робіт за листопад 2017 року згідно з калькуляцією вартості використання доріг загального користування, врахувавши суму авансування 2013-2016 років у сумі 309702,73 грн. без урахування прибутку і ПДВ (п. 16 калькуляції).

Позивач супровідним листом від 09.02.2018 року передав відповідачу для сплати рахунок від 31.01.2018 року №282 та ОСОБА_3 виконаних робіт №427 на суму 22500 грн. з урахуванням ПДВ; рахунок від 31.01.2018 року №340 та ОСОБА_3 виконаних робіт №622 на суму 349431,79 грн. з урахуванням ПДВ; рахунок від 31.01.2018 року №341 та ОСОБА_3 виконаних робіт №623 на суму 5695,02 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідач листом від 15.02.2018 року повідомив позивача про те, що керуючись п.2.5 договору від 29.06.2017 року надає мотивовану відмову від підписання акту здачі прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.2018 року №622, обґрунтовуючи це тим, що відсутня копія ОСОБА_3 виконаних робіт за жовтень на суму 52514 грн. без ПДВ, який зазначено в довідці вартості використання доріг загального користування; довідка вартості використання проїзних доріг загального використання за листопад 2017 року не відповідає переліку складових калькуляції вартості використання проїзних доріг загального користування (не враховано п.16 калькуляції авансування по договорам 2013-2016 років), що є додатком №2 до договору від 29.06.2017 року та підписано обома сторонами; сума акту виконаних робіт перевищує суму укладеного договору.

Позивач 06.03.2018 року направив на адресу відповідача претензію, в якій просив сплатити заборгованості у розмірі 349431,79 грн.

12.03.2018 року позивач супровідним листом передав відповідачу для сплати рахунок від 28.02.2018 року №559 та ОСОБА_3 виконаних робіт №1032 на суму 36283,44 грн. з урахуванням ПДВ; рахунок від 28.02.2018 року №558 та ОСОБА_3 виконаних робіт №1031 на суму 5695,02 грн. з урахуванням ПДВ; рахунок від 28.02.2018 року №556 та ОСОБА_3 виконаних робіт №1030 на суму 1283 грн. з урахуванням ПДВ;

Відповідач листом від 12.03.2018 року у відповідь на претензію позивача повідомив про те, що ОСОБА_3 здачі прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.2018 року за №622 та рахунок на оплату від 31.01.2018 року №340, направлені листом від 09.02.2018 року, повернуті позивачу листом від 15.02.2018 року. Відповідач повторно повідомив відповідача про відмову від підписання означеного акта, а також стверджував, що сторонами, під час укладання договору від 29.06.2017 року було попередньо визначено вартісний показник на суму, яка включена до розрахунку послуг та відповідає обсягу робіт за які було сплачено у 2013-2016 роках, але фактично, ремонтні роботи не проведено. Для остаточної узгодженості підтвердження обсягів виконання робіт по утриманню обєктів інфраструктури, а саме ремонтних робіт, які підлягали відшкодуванню, відповідач повторно наполягав на комісійному визначенні їх обсягів, для чого пропонує впродовж трьох робочих днів, з моменту отримання листа, повідомити про час, дату проведення обстеження з визначенням фахівців, які будуть включені до її складу з боку позивача, або надати мотивовану відмову щодо комісійного визначення обсягів робіт.

Відповідач звертався до позивача з листом від 13.03.2018 року, в якому зазначив, що станом на 13.03.2018 року у Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" відсутні акти виконаних робіт, а саме: за користування обєктами портової інфраструктури: проїзні дороги загального користування за листопад 2017 року та лютий 2018 року згідно з договором від 29.06.2017 року; за користування обєктами портової інфраструктури: підкранові колії №7, №8 за січень та лютий 2018 року, згідно з договором від 03.07.2017 року; за користування обєктами портової інфраструктури: мережі звязку загального користування за січень та лютий 2018 року, згідно з договором від 29.06.2017 року. Відповідач просив позивача терміново надати відсутні ОСОБА_3 виконаних робіт за користування обєктами портової інфраструктури.

У відповіді на означений лист відповідача, позивач у листі від 16.03.2018 року зазначив, що після повторного направлення на адресу відповідача ОСОБА_5 здачі прийняття робіт (надання послуг) за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017 року, та повторного повернення означеного акта відповідачем, позивачем на адресу відповідача було направлено претензію від 06.03.2018 року з усіма підтверджуючими документами стосовно вартості наданих послуг, в тому числі актами приймання виконання будівельних робіт за вересень-жовтень 2017 року, які були прийнятті та погодженні спеціалістом Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", із повторним виставленням рахунків на оплату та ОСОБА_3 здачі-прийняття робіт (надання послуг) за користування обєктами портової інфраструктури, а саме проїзними дорогами за листопад 2017 року. Позивач також зазначив, що вважає неможливим здійснення візуального огляду проведених ремонтних робіт у 2013-2016 роках, зважаючи на великий період пройденого часу з моменту їх проведення.

Додатково позивач зазначив, що всі ОСОБА_3 здачі-прийняття робіт (надання послуг) за вищезазначений період, відповідачем прийняті, погоджені та підписані, що є підтвердженням факту надання послуг.

Відповідач у листі від 11.04.2018 року зазначив, що не відмовляється сплачувати послуги за використання проїзних доріг загального користування за листопад 2017 року згідно з договором від 29.06.2017 року про допуск до обєктів портової інфраструктури, але наполягає на виконанні умов укладеного договору в частині врахування в ОСОБА_3 здачі прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.2018 року №622 п.16 калькуляції-авансування по договорам за 2013-2016 роки, що є додатком №2 до договору від 29.06.2017 року. Відповідач наполягав на узгодженні кількісного показнику обсягів робіт, які не проведено, але за які сплачено у попередні періоди з 2013 року по 2016 роки. Державне підприємство "Херсонський морський торговельний порт" зазначило, що не вбачає складності у візуальному огляді проведених ремонтних робіт у 2013-2016 роках, оскільки проведення робіт фіксується ОСОБА_3 виконаних робіт за формою КБ-2в, про надання яких відповідач наполягав у листуванні 2016-2017 років.

У звязку з несплатою відповідачем за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017 року, січень-лютий 2018 року стало підставою для звернення позивача до суд за захистом своїх порушених прав.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань).

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Господарська діяльність у морських портах України регулюється, серед іншого, положеннями Закону України "Про морські порти України".

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України "Про морські порти України" господарська діяльність у морському порту провадиться відповідно до законодавства, обов'язкових постанов по порту та зводу звичаїв морського порту; у межах морського порту функціонують суб'єкти господарювання усіх форм власності, діяльність яких пов'язана з обслуговуванням суден, пасажирів, вантажів, та підприємства, продукція та/або сировина яких транспортується територією та акваторією порту.

Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про морські порти України" передбачено, що у морських портах надаються послуги з обслуговування суден, здійснення операцій з вантажами, у тому числі проведення вантажно-розвантажувальних робіт, послуги з обслуговування пасажирів та інші послуги, передбачені законодавством.

У даному випадку сторонами укладено договір про допуск до обєктів портової інфраструктури від 29.06.2017 року №1261 з додатковими угодами до нього, в якому передбачено, що відповідач має щомісячного сплачувати за користування обєктами портової інфраструктури, виходячи з фактичної кількості надання послуг ОСОБА_3 у звітному місяці, що підтверджується ОСОБА_3 наданих послуг (ОСОБА_3 виконаних робіт) за формою КБ-2в.

Відповідно до Додатку №1 відповідач експлуатує 80% від загальної площі доріг, що становить 8112 кв. м.

Отже, фактично наданий обсяг робіт у поточному місяці підтверджується ОСОБА_3 наданих послуг (ОСОБА_3 виконаних робіт) за відповідний місяць.

З урахуванням положень договору про допуск до обєктів портової інфраструктури від 29.06.2017 року №1261 з додатковими угодами до нього, судова колегія дійшла висновку, що у відповідача ОСОБА_4 за договором, обовязок з оплати за договором виникає після підписання ОСОБА_4 наданих послуг (ОСОБА_4 виконаних робіт), складених позивачем.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем для оплати послуг за листопад 2017 року надано ОСОБА_4 приймання виконання будівельних робіт примірної форми КБ-2в за жовтень та вересень 2017 року, і не надано взагалі відповідний ОСОБА_4 за листопад 2017 року.

Проте, в порушення п 2.3. договору позивач вимагав від ОСОБА_4 проведення оплати у розмірі 349431,79 грн. за листопад 2017 року, без оформлення акту за формою КБ-2 в за звітний місяць.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за користування обєктами портової інфраструктури за листопад 2017 року у розмірі 349431,79 грн. в т.ч. ПДВ, задоволенню не підлягають, а також не підлягають стягненню позовні вимоги про стягнення з відповідача за прострочення з оплати за листопад 2017 року - 31731,79 грн. пені, 6669,95 грн. інфляційних втрат та 2815,06 грн. в якості 3% річних, оскільки позивачем не було доведено наявність основної заборгованості у відповідача за листопад 2017 року.

В іншій частині рішення суду щодо задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором за січень-лютий 2018 року, а також інфляційних втрат, пені та 3 % річних на цю заборгованість, апеляційна інстанція не переглядає, оскільки воно не було предметом оскарження, і обидві сторони спору погодились з його правомірністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення у даному випадку відсутні.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "ОСОБА_3 морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "ОСОБА_3 морських портів України" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 18.10.2018 року у справі №923/496/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 05.02.2019.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя М.А. Мишкіна

Суддя С.В. Таран