про стягнення 9 000,00 грн.
Представники сторін: без виклику
Товариство з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-американське підприємство з іноземними інвестиціями "Комп'ютел-Україна" про стягнення 9000,00 грн. вартості послуг перевезення по ТТН № 5068/ZS18600853 по договору заявці від 29.03.2018.
14.12.2018 до суду від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі в зв'язку із відсутністю предмета спору та вирішення питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% суми сплаченого судового збору, мотивована визнанням відповідачем позову та оплатою боргу у повному обсязі.
Розглянувши подану відповідачем заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, факт погашення боргу у розмірі 9000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 996 від 06.12.2018 на суму 9000,00 грн., оригінал якого наданий відповідачем та долучений до справи, суд прийшов до висновку про задоволення відповідного клопотання та наявності підстав для закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору.
30.01.2019 до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, мотивована тим, що судом при винесенні ухвали від 18.12.2018 не вирішено питання відшкодування позивачу судових витрат на правничу правову допомогу у сумі 5000,00 грн. та 50% судового збору за рахунок відповідача.
За приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, а також з урахуванням наявних у матеріалах справи фактичних даних, суд зазначає, що в ухвалі від 18.12.2018 не було здійснено розподіл витрат на професійну правничу допомогу, про які позивач вказував у мотивувальній частині позовної заяви, та витрат по сплаті судового збору.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно пункту 1 частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Таким чином, з огляду на заявлену позивачем ціну позову та витрат на послуги адвоката, враховуючи малозначність справи та відсутність заперечень відповідача, клопотання про зменшення розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення витрат на оплату адвокатських послуг підлягають задоволенню у сумі 5000,00 грн.
Щодо клопотання позивача про покладення на відповідача 50% судового збору, суд зазначає наступне.
При зверненні з позовом позивачем на підставі платіжного доручення № 007237 від 12.11.2018 сплачено 1762,00 грн. судового збору.
Відповідно до частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається:
1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;
2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, відповідно до положень ч. 4 ст. 231 ГПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
Частиною 3 статті 129 ГПК України визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
У випадках, встановлених частинами третьою - п'ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв'язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу (ч. 6 ст. 129 ГПК України).
Позивач звернувся із заявою про покладення на відповідача 50% витрат по сплаті судового збору - 29.01.2019, тобто із пропуском встановленого у ч. 6 ст. 129 ГПК України строку.
До поданої заяви позивачем клопотань про поновлення пропущеного процесуального строку не додано.
Жодний дій, які б свідчили про те, що позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, подання позивачем заяви про присудження до стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача, позивач після відкриття провадження у справі не вчиняв.
За таких обставин, підстави для покладення на відповідача 50% витрат по сплаті судового збору, а саме 881,00 грн. судового збору - відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 236, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
3. На виконання додаткової ухвали видати наказ.
4. В Частині покладення на відповідача 881,00 грн. судового збору відмовити.
5. Ухвала набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.
Дата підписання ухвали 04.02.2019.
Суддя О.М.Ярмак