ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2019 р. Справа №921/212/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді О.В. Зварич

суддів Г.Т. Кордюк

ОСОБА_1,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі ПАТ «НАК «Нафтогаз України») за №14/4-1480 від 19.11.2018р. (вх. № 01-05/236/19 від 15.01.2019р.)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 26.10.2018р.

(суддя М.С. Стадник; повний текст рішення складено 05.11.2018р.)

у справі № 921/212/18

за позовом: ПАТ «НАК «Нафтогаз України»

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз» (надалі ОСОБА_2 «Тернопільміськгаз»)

про стягнення 1020456,56 грн., з яких: 157860,02 грн. 3% річних, 862596,54 грн. інфляційні втрати,

за участю:

від позивача: ОСОБА_3 адвокат (довіреність № 14-208 від 26.10.2018р.);

від відповідача: не зявився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

13.06.2018р. ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 «Тернопільміськгаз» про стягнення 1020456,56грн., з яких: 157860,02 грн. 3% річних, 862596,54 грн. інфляційні втрати.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 26.10.2018р. у справі №921/212/18 (суддя М.С. Стадник) позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 «Тернопільміськгаз» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 157860,02 грн. 3% річних, 711730,97 грн. інфляційних втрат та 13043,09 грн. судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом відповідач не сплатив суми основного боргу (2750187,66 грн.), встановленої рішенням господарського суду Тернопільської області від 10.08.2016р. у справі № 921/299/16-г/8, яке набрало законної сили. Названим рішенням суду також стягнуто з відповідача на користь позивача 2103412,73 грн. пені, 591970,11грн. 3% річних станом на 12.05.2016р. та 1413836,00 грн. інфляційних нарахувань станом на 12.05.2016р. Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував до стягнення: 862596,02 грн. інфляційних нарахувань за період з травня 2016 року по березень 2018 року та 157860,02 грн. 3% річних за період з 13.05.2016р. по 11.04.2018р. Перевіривши заявлені позивачем до стягнення нарахування на прострочену суму боргу, суд встановив, що 3% річних в розмірі 157860,02 грн. та 711730,97 грн. інфляційних втрат нараховано правомірно. В частині стягнення з відповідача 150865,57 грн. інфляційних нарахувань суд відмовив, вказавши, що позивач здійснив нарахування інфляційних втрат на суму боргу з врахуванням інфляційних втрат, які стягнуті рішенням суду №921/299/16-г/8, а саме 2750187,66 грн. (сума боргу) + 582 957,11 грн. (інфляційні втрати) = 3333144,77 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

23.11.2018р. ПАТ «НАК «Нафтогаз України» подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Тернопільської області від 26.10.2018р. у справі № 921/212/18, в якій просить зазначене судове рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 157860,02 грн., прийняти в цій частині нове рішення, яким дані позовні вимоги задоволити. Скаржник вважає, що в оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що нарахування інфляційних втрат у справі №921/299/16-г/8 здійснено за період з серпня 2015 року по квітень 2016 року, а в даному спорі нарахування здійснено за період з травня 2016 року по березень 2018 року. Покликається на те, що при проведенні розрахунку заявленої до стягнення суми інфляційних втрат застосував рекомендації, викладені в листі Верховного Суду України №62-97р. від 03.04.97р., щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, згідно яких застосування сукупного індексу інфляції при розрахунку заборгованості не протирічить нормам чинного законодавства. Підтверджує, що при розрахунку інфляційних втрат дійсно використовував сукупний індекс інфляції. Таким чином стверджує, що сума, на яку збільшився борг відповідача внаслідок інфляційних процесів, становить 862596,54 грн.

Колегія суддів констатує наявність арифметичної описки в прохальній частині апеляційної скарги, оскільки в абзаці 2 скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції відмовив у стягненні 150865,57 грн. інфляційних втрат, а в пункті 2 прохальної частини помилково вказано суму 157860,02 грн.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та апеляційної скарги з підстав, наведених у них.

Відповідач не зявився в судове засідання, про причини неявки не повідомив. Згідно повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення від 18.01.2019р. вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Явка сторін в судове засідання не визнавалась обовязковою. Отже, в силу положень ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу при відсутності відповідача.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 10.08.2016р. у справі №921/299/16-г/8, яке набрало законної сили, частково задоволено позов ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до відповідача ОСОБА_2 «Тернопільміськгаз» про стягнення заборгованості в сумі 9853320,04 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 «Тернопільміськгаз» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 2750187,66 грн. основного боргу, 2103412,73 грн. пені, 591970,11 грн. 3% річних, 1413836,00 грн. інфляційних нарахувань, 134442,29 грн. в повернення сплаченого позивачем судового збору. Відмовлено в задоволенні решти частини позову (а.с.23-37, т.2).

Вказаним судовим рішенням встановлено, що на підставі договору на купівлю-продаж природного газу № 13-340-Н від 04.01.2013р. позивач за період з січня 2013 року по червень 2015 року передав відповідачеві природний газ на загальну суму 217405432,08грн., проте відповідач належно не виконав взяті на себе договірні зобовязання по оплаті вартості отриманого природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 2750187,66грн. Враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобовязань щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленого природного газу, позивач нарахував та заявив до стягнення, зокрема, 3% річних за період з 19.05.2013р. по 12.05.2016р. в загальній сумі 605461,86 грн. та інфляційні нарахування за періоди: травень-червень 2013 року, вересень 2013 року-грудень 2014 року, лютий 2015 року та за період з серпня 2015 року по квітень 2016 року в загальній сумі 1496394,63 грн.

В силу приписів частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання названого рішення господарського суду 06.02.2017р. видано наказ №921/299/16-г/8.

23.04.2018р. постановою головного державного виконавця Конопади М.І. Тернопільського РВ ДВС ГТУ у Тернопільській області відкрито виконавче провадження ВП №56231442 з виконання наказу господарського суду Тернопільської області №921/299/16-г/8 від 06.02.2017р. (а.с.133, т.1).

Підставою звернення ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало те, що станом на 13.06.2018р. відповідач не сплатив суми основного боргу, стягнутої рішенням суду у господарській справі №921/299/16-г/8. Також не сплаченими є пеня, 3% річних, інфляційні втрати та судовий збір у розмірі, стягнутому названим рішенням суду.

В позовній заяві у даній господарській справі позивач вказує, що загальний розмір нарахованих 3% річних від основного боргу складає 157860,02 грн. (період нарахування з 13.05.2016р. по 11.04.2018р. Сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів складає 862596,54 грн. (період нарахування з травня 2016 року по березень 2018 року).

Під час розгляду даної справи в суді першої інстанції відповідач погасив заборгованість за спожитий природний газ за договором № 13-340-Н від 04.01.2013р. в розмірі 2750187,66грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень (а.с.307-310, т.1).

Норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, унормовано, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В статті 610 Цивільного кодексу України вказано, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

В ході розгляду апеляційної скарги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» суд встановив, що станом на момент заявлення даного позову ОСОБА_2 «Тернопільміськгаз» належно не виконало взяті на себе договірні зобовязання щодо оплати вартості отриманого природного газу за договором № 13-340-Н від 04.01.2013р., укладеним з позивачем.

Основний борг в сумі 2750187,66 грн., 2103412,73 грн. пені, 591970,11 грн. 3% річних, 1413836,00 грн. втрат від інфляції стягнуто рішенням господарського суду Тернопільської області від 10.08.2016р. у справі №921/299/16-г/8, яке набрало законної сили.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів про виконання названого рішення суду, в т.ч. в частині сплати основного боргу перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» в сумі 2750187,66 грн. станом на момент заявлення даного позову.

Як зазначалось вище, зазначена сума основного боргу сплачена відповідачем в ході розгляду даного спору судом першої інстанції.

У звязку з наведеними обставинами потрібно зауважити, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача 3% річних від несплаченої заборгованості за період прострочення з 13.05.2016р. по 11.04.2018р. складають 157860,02 грн.

Перевіривши вказаний розрахунок заборгованості ПАТ «НАК «Нафтогаз України» в цій частині позову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано задоволив дану позовну вимогу та стягнув з ОСОБА_2 «Тернопільміськгаз» 157860,02 грн. 3% річних за період з 13.05.2016р. по 11.04.2018р.

Рішення господарського суду Тернопільської області від 26.10.2018р. в частині стягнення з ОСОБА_2 «Тернопільміськгаз» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 157860,02 грн. 3% річних ніким не оскаржене.

Відповідно до розрахунку позивача сума, на яку збільшився борг відповідача внаслідок інфляційних процесів за період нарахування з травня 2016року по березень 2018 року, складає 862596,54 грн.

Суд першої інстанції відмовив в частині стягнення з відповідача інфляційних нарахувань у розмірі 150865,57 грн., вказавши, що позивач здійснив нарахування зазначеної суми інфляційних втрат на суму боргу з урахуванням інфляційних процесів, які стягнуті рішенням суду у справі № 921/299/16-г/8.

Проте, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції помилковим, оскільки, як вбачається зі змісту рішення господарського суду Тернопільської області від 10.08.2016р. у справі №921/299/16-г/8, нарахування інфляційних втрат було здійснено в тому числі за період з серпня 2015 року по квітень 2016 року.

В той же час нарахування інфляційних втрат в розрізі даного спору здійснено за період з 01.05.2016р. по 31.03.2018р., що спростовує висновок місцевого господарського суду про пересікання періоду нарахування інфляційних втрат у даному спорі з періодом нарахування по рішенню суду у справі №921/299/16-г/8.

Разом з тим, при перевірці правильності нарахування позивачем заявлених до стягнення інфляційних втрат, колегія суддів встановила, що позивач помилково застосував сукупний індекс інфляції при розрахунку заборгованості у період часу, за який здійснено нарахування штрафних санкцій та не врахував місяців спірного періоду, у яких мала місце дефляція (червень-серпень 2016 року та серпень 2018 року).

Провівши власний розрахунок суми, на яку збільшився борг відповідача внаслідок інфляційних процесів за період нарахування з травня 2016 року по березень 2018 року, суд апеляційної інстанції встановив їх правомірність в розмірі 638043,53 грн., як таких, що підлягають до задоволення.

Відповідний розрахунок ухвалено приєднати до матеріалів справи № 921/212/18.

За твердженням скаржника, він здійснював розрахунок суми, на яку збільшилась заборгованість відповідача внаслідок інфляційних процесів з урахуванням листа Верховного Суду України №62-97р. від 03.04.97р., в якому вказано про можливість застосування сукупного індексу інфляції при розрахунку заборгованості. Однак, з часу оформлення цього листа минуло понад двадцять років. До того ж, він не є нормативним актом, обовязковим до застосування.

Колегією суддів враховано рекомендації, наведені у п. 3.2 чинної на сьогодні постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" про те, що нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Варто зазначити, що обовязок суду обґрунтувати своє рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін проти України» від 10.02.2010, набуло статусу остаточного 10.05.2011).

У даній справі скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З наведених підстав у задоволенні апеляційної скарги на рішення господарського суду Тернопільської області від 26.10.2018р. у справі №921/212/18 належить відмовити, а рішення господарського суду Тернопільської області від 26.10.2018р. в частині стягнення з відповідача на користь позивача 73687,44 грн. інфляційних втрат необхідно скасувати на підставі пунктів 1, 4 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України. В цій частині прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині позовних вимог рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Згідно положень ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги підлягають розподілу між сторонами пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за №14/4-1480 від 19.11.2018р. (вх. № 01-05/236/19 від 15.01.2019р.) залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Тернопільської області від 26.10.2018р. у справі №921/212/18 скасувати в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" (46008, м. Тернопіль, вул. Митрополита Шептицького, 20, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 73687,44 грн. інфляційних втрат. Прийняти в цій частині нове рішення. В задоволенні позову відмовити.

В частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" (46008, м. Тернопіль, вул. Митрополита Шептицького, 20, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 157860,02 грн. 3% річних та 638043,53 грн. інфляційних втрат, рішення господарського суду Тернопільської області від 26.10.2018р. у справі № 921/212/18 залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" (вул.Митрополита Шептицького, 20, м. Тернопіль, 46008, ідентифікаційний код 21155959) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького,6, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 20077720) 11937,93 грн. судового збору за розгляд позовної заяви.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя Г.Т. Кордюк

Суддя Б.Д. Плотніцький