УХВАЛА

м. Київ

07.02.2019Справа № 910/12556/18
за позовом Приватного підприємства "ФІНН 9"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФУДКОМ"

про стягнення 703170,10 грн

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

Від позивача Ляшенко А.В., ОСОБА_2

Від відповідача Стеченко Я.В.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Фінн 9" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" про стягнення 703670,50 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами було укладено договір поставки № від 27.11.2017, на виконання умов якого позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 1292760,00 грн., що підтверджується видатковими накладними. Проте відповідач в зазначені у договорі строки за поставлений товар повністю не розрахувався. Враховуючи викладене, позивач звернувся з вимогою про стягнення з відповідача 692578,00 грн. основного боргу, 2850,40 грн. інфляційних втрат та 7741,70 грн. - 3% річних.

Ухвалою суду від 27.09.2018 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

28.09.2018 від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 27.09.2018 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/12556/18 від 05.10.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

15.10.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшло заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення обґрунтовано тим, що справа має для нього суттєве значення, та наявність відкритих кримінальних проваджень щодо позивача, в тому числі пов'язаних зі сплатою ним податків.

Ухвалою суду від 23.10.2018 вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29.11.2018.

29.10.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, у якій відповідач повідомив суд про те, що позивач та відповідач при укладені Договору поставки № від 27.11.2017 року дійшли згоди про вирішення спорів, зокрема у третейському суді, проте в порушення досягнутих сторонами домовленостей позивач звернувся до Господарського суду м. Києва, тоді як згідно з п. 10.2 Договору № від 27.11.2017, спір підлягає вирішенню в Третейському суді. Враховуючи викладене та те, що спір між сторонами реально може бути розглянутий в постійно діючому Третейському суді при товарній біржі "Київська Універсальна Біржа" та відповідач наполягає на вирішенні спору саме третейським судом і між позивачем та відповідачем укладено угоди про передачу даного спору на вирішення третейського суду, відповідач просить залишити позов без розгляду. До заяви долучено докази її направлення позивачу (фіскальний чек, опис вкладення в цінний лист та накладна від 25.10.2018).

16.11.2018 через канцелярію суду надійшло спільне клопотання від сторін про відкладення розгляду справи для можливого мирного врегулювання спору на дату після 22.12.2018 та про продовження строку підготовчого провадження.

В підготовче засідання 29.11.2018 представники сторін не з'явились, про час та дату підготовчого засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, оскільки, в своєму клопотанні про відкладення не попередили про неявку представників в підготовче засідання.

Ухвалою суду від 29.11.2018 продовжено строк проведення підготовчого провадження, відкладено підготовче засідання на 26.12.2018.

26.12.2018 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на заперечення проти розгляду справи у господарському суді. Своє заперечення позивач обґрунтовує тим, що станом на 11.08.2018 договір було розірвано, на підставі письмової заяви позивача, а тому на його думку зобов'язання за вказаним договором щодо розгляду справи третейським судом припинились. Крім того, позивач розцінює третейське застереження як відмову від права на судовий захист, що заборонено законом. Крім того, позивач зазначає, що Постійно діючий третейський суд не зареєстрований у встановленому законом порядку, оскільки, у вільному доступі відсутні його положення та регламент. Позивач просить визнати третейське застереження таким, що втратило чинність, відмовити у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду, викликати у якості свідка ОСОБА_2 за сумісництвом працівника ТОВ "Фудком" для надання пояснень щодо функціонування третейського суду.

26.12.2018 через канцелярію суду від сторін надійшло спільне клопотання про відкладення підготовчого засідання для можливого мирного врегулювання спору. Також подана мирова угода до початку розгляду справи по суті, яка містить підпис позивача.

Також 26.12.2018 в підготовчому засіданні сторонами подано спільне клопотання про проведення процедури врегулювання спору за участю судді.

Відповідачем в підготовчому засіданні 26.12.2018 подано додаткові пояснення з приводу третейського застереження, яке не є відмовою від права на судовий захист та є вільним волевиявленням сторони, оскільки, міститься в укладеному сторонами договорі. Відповідач просив розглянути заперечення відповідача проти вирішення спору в господарському суді від 25.10.2018 та залишити позов без розгляду.

В підготовчому засіданні 26.12.2018 оголошено перерву до 27.12.2018.

В судовому засіданні 27.12.2018 представником позивача подано заяву свідка, в якій ОСОБА_2 просить допитати його у якості свідка у підготовчому засіданні, для надання пояснення з приводу фактичного функціонування постійно діючого Третейського суду при товарній біржі "Київська Універсальна Біржа".

В підготовчому засіданні 27.12.2018 представник відповідача подав свідоцтво про реєстрацію третейського суду, регламент та положення про третейський суд.

В підготовчому засіданні оголошено перерву до 31.01.2019.

31.01.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшли:

заява про залишення клопотання про допит свідка та заяви свідка без розгляду, в якій посилається, на невідповідність заяви свідка нормам ГПК України та відсутності підстав для виклику свідка;

пояснення відповідача щодо відповіді позивача на заперечення проти розгляду спору у господарському суді, в яких відповідач зазначає, що оскільки, спір між сторонами виник з договірних відносин, то положення договору, в тому числі третейське застереження, регламентується умовами договору, крім того, відповідачем надано докази функціонування третейського суду. Відповідач зазначає, що вимога позивача визнати третейське застереження таким, що втратило чинність, не може бути задоволена, оскільки, ця вимога не є позовною, позивач не довів, що не міг включити цю вимогу до позову;

пояснення щодо спільної заяви про врегулювання спору за участю судді, в якій відповідач відмовився від спільної заяви про врегулювання спору за участю судді, оскільки, вбачає неможливість мирного врегулювання спору між сторонами.

Через канцелярію суду від позивача надійшло спростування заяви про належне функціонування третейського суду, в якому зазначено, що третейський суд був зареєстрований до моменту реєстрації біржі, при якій він утворений, що судді третейського суду працюють чи іншим чином пов'язані з відповідачем.

В підготовчому засіданні 31.01.2019 оголошено перерву до 07.02.2019.

В підготовчому засіданні 07.02.2019 представником позивача подано клопотання про допит його як свідка, в якому він підтвердив, про його обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань. До пояснень долучена заява свідка, в якій зазначено, що постійно діючий Третейський суд при товарній біржі "Київська Універсальна Біржа" формально існує проте фактично не здійснює своєї діяльності, рішень у справах не приймає, а судді третейського суду знаходяться у трудових відносинах з ТОВ "Фудком"

Представник відповідача заперечував проти долучення клопотання про допит ОСОБА_2, як свідка та заяви свідка, оскільки, вони подані з пропуском строку та не були направлені відповідачу.

Суд, протокольною ухвалою залучив до матеріалів справи заяву свідка та письмові пояснення до неї, оскільки, заперечення відповідача є необґрунтованими.

В підготовчому засіданні 07.02.2019 представник відповідача зазначив, що їх першою заявою по суті справи була заява про залишення позову без розгляду, в зв'язку з наявністю третейського застереження.

Розглянувши клопотання про залишення позову без розгляду, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 161, 169 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Отже відповідач первинно заявив, що даний позов не може бути розглянутий господарським судом, оскільки, сторонами погоджено вирішення спорів, що виникають з договору поставки № від 27.11.2017, третейським судом. Подальші заяви відповідача щодо відкладення розгляду справи для можливого мирного врегулювання спору, не спростовують поданої ним заяви про залишення позову без розгляду, оскільки, спір підлягає вирішенню третейським судом.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань з оплати товару за Договором поставки № від 27.11.2017.

Як погоджено сторонами у пунктах 10.1 та 10.2 Договору поставки № від 27.11.2017, всі спори, розбіжності, вимоги та непорозуміння, які можуть виникнути у зв'язку і укладенням та виконанням положень даного Договору, вирішуються шляхом переговорів між Сторонами. У випадку неможливості вирішення Спору шляхом переговорів, Сторони, керуючись ст. 5 Закону України "Про третейські суди", домовляються про те, що всі спори, розбіжності та вимоги, що виникають з даного Договору чи у зв'язку з ним, підлягають розгляду і вирішенню в Постійно діючому Третейському суді при Товарній біржі "Київська Універсальна Біржа", за адресою: м. Київ, Залізничне шосе, 57, рішення якого є остаточними і обов'язковими для обох Сторін, і оскарженню не підлягають, крім випадків передбачених Законом України "Про третейські суди". Сторони погодили, що в процесі розгляду та вирішення спорів буде застосовуватися Регламент Третейського суду при Товарній біржі "Київська Універсальна Біржа". Правом, що регулює даний Договір - є матеріальне право України.

Спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: 1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті; 2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7 - 13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті; 3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу (ч. 1 ст. 22 ГПК України).

За приписами ст. 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Третейською угодою є угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом (ст. 2 цього Закону).

Юридичні та/або фізичні особи мають право згідно ч. 1 ст.5 Закону України "Про третейські суди" передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законодавством. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 9 ст.12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена, зокрема, шляхом обміну листами. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України).

Положеннями ст.628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, підписавши Договір, в якому міститься третейське застереження, позивач фактично погодився з передбаченим у ньому порядком вирішення спорів, що виникають за Договором. Отже обставини щодо підписання договору поставки з третейським застереженням свідчать про вільне волевиявлення сторін на розгляд спору саме третейським судом.

Підвідомчість справ третейським судам та визначений вичерпний перелік винятків, коли спір не може бути розглянутий таким судом встановлена ст. 6 Закону України "Про третейські суди".

За приписами цієї статті третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Таким чином, з системного аналізу положень вищевказаної норми закону вбачається, що третейські суди в передбаченому цим Законом порядку можуть розглядати будь-які справи, які виникають із цивільних та господарських правовідносин, за певним винятком. Вищезгадана правова норма носить імперативний характер і встановлює вичерпний перелік справ, не підвідомчих третейському суду.

Оскільки предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з ТОВ "Фудком" заборгованості за Договором, суд вважає, що даний спір підвідомчий третейському суду та може бути розглянутий останнім.

За змістом ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Разом з цим, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Відповідно до ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

З наведеного вбачається, що господарський суд, до якого подано позов з питання, що є предметом третейської угоди, залишає позов без розгляду у випадку, якщо від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

За матеріалами справи клопотання відповідача, в якому він просив суд залишити позов без розгляду з огляду на третейське застереження, яке міститься в договорі поставки, надійшло до початку розгляду справи по суті, до подання першої заяви щодо суті спору.

Суд дійшов висновку, що передбачене п. 10.2 Договору третейське застереження відповідає вимогам діючого законодавства, а обставин, з якими закон пов'язує визнання третейської угоди недійсною, судом не встановлено.

З приводу тверджень позивача про втрату чинності третейським застереженням внаслідок припинення дії договору в зв'язку з його розірванням на підставі письмової заяви позивача, слід зазначити, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів припинення дії Договору, оскільки, позивачем не надано суду відповідних доказів, як і не подано доказів надсилання повідомлення про розірвання договору поставки від 10.07.2018, оскільки долучена копія фіскального чеку від 10.07.2018 не містить ні найменування ні адреси отримувача повідомлення, інші докази надсилання не подані, відповідачем не підтверджено обставин щодо його дострокового припинення. Крім того, оскільки спірні правовідносини мали місце протягом дії Договору та у зв'язку з цим, на них в будь-якому випадку розповсюджується третейська угода сторін, погоджена ними п. 10.2 Договору.

Відповідно до ст. 7, 10 Закону України " Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

До матеріалів справи долучено Положення "Про постійно діючий Третейський суд при Товарній біржі "Київська Універсальна Біржа" та Регламент постійно діючого Третейського суду при товарній біржі "Київська Універсальна Біржа". Отже, постійно діючий Третейський суд при Товарній біржі "Київська Універсальна Біржа" зареєстрований в установленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію постійно діючого третейського суду від 26.12.2006 №024-2006, виданим Головним управлінням юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України та витягом з Єдиного реєстру громадських формувань, відомості з якого є відкритими, а отже угода про передачу даного спору на вирішення третейського суду може бути виконана.

Отже обставини щодо відсутності перешкод у виконанні угоди позивача та відповідача про передачу спорів на вирішення третейського суду (постійно діючого Третейського суду при товарній біржі "Київська Універсальна Біржа") належними і допустимими доказами не спростовані.

Обставин недійсності, втрати чинності чи неможливості виконання угоди позивача та відповідача про передачу даного спору на вирішення третейського суду Господарським судом міста Києва не встановлено.

Вказані обставини також встановлені ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 у справі № 910/9058/18 за позовом ПП "Фінн 9" до ТОВ "Фудком" про стягнення 2549983,30 грн, яка набрала законної сили.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Рішенням Конституційного Суду України №1-рп/2008 від 10.01.2008 в справі №1-3/2008 за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) встановлено, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських відносин може бути переданий його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків встановлених законом (статтею 17 ЦПК України, статтею 12 ГПК України, статтею 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч.5 ст.55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.2 ст.22, ст.64 Конституції України). Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних і господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

При цьому, рішення третейського суду, який діє відповідно до Закону України "Про третейські суди", можуть бути оскаржені до господарського суду з огляду на підстави, визначені чинним ГПК України.

Правосуддя - це самостійна галузь державної діяльності, яку суди здійснюють шляхом розгляду і вирішення в судових засіданнях в особливій, встановленій законом процесуальній формі цивільних, кримінальних та інших справ (пункт 3 мотивувальної частини ухвали Конституційного Суду України від 14.10.1997 у справі № 44-з).

За приписами ч.1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м'якого покарання від 02.11.2004 у справі № 15-рп/2004). Тому в контексті ст.55 Конституції України органи судової влади можуть здійснювати функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та/або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону України "Про третейські суди", є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного ч.5 ст. 55 Конституції України.

При цьому, як зазначено в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) у справі № 1-3/2008 від 10.01.2008, третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування, але жодна особа не може бути позбавлена права на звернення до державного суду за захистом своїх прав.

У рішенні Конституційного Суду України від 10.01.2008 у справі № 1-3/2008 (справа про завдання третейського суду) визначено, що можливість передачі державою на розгляд третейських судів спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин визнана зарубіжною практикою, заснованою, в тому числі, на міжнародному праві. Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що звернення фізичних та/або юридичних осіб до третейського суду є правомірним, якщо відмова від послуг державного суду відбулася за вільним волевиявленням сторін спору (Рішення у справі "Девір проти Бельгії" від 27.02.1980).

Таким чином, укладаючи Договір поставки, сторони вільно обрали спосіб та реалізували за взаємною згодою своє право на захист порушеного права у незаборонений чинним законодавством України спосіб.

З огляду на наведене та те, що ТОВ "Фудком" з посиланням на п.10.2 Договору наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, про що останнім подано відповідне клопотання до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду згідно п.7 ч.1 ст.226 ГПК України.

Судом встановлено, що третейська угода між позивачем та відповідачем укладена у вигляді третейського застереження у Договорі поставки № від 27.11.2017, викладена в письмовій формі, підписана сторонами та скріплена їх печатками, містить вказівку про конкретно визначений третейський суд.

Обставин недійсності, втрати чинності чи неможливості виконання угоди позивача та відповідача про передачу даного спору на вирішення третейського суду Господарським судом міста Києва не встановлено.

Відповідно до ст. 237 ГПК України ухвалюючи рішення у справі, суд за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин.

Позивач не звертався до суду з вимогою про визнання договору недійсним, а просив визнати третейське застереження таким, що втратило чинність, однак такої позовної вимоги не заявляв, та не обґрунтував підстав, в тому числі нормативних, для визнання частини правочину таким, що втратила чинність. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження обставин щодо втрати чинності третейським застереженням станом на 11.08.2018 (дострокове розірвання). В зв'язку з вищезазначеним суд не вбачає підстав для розгляду клопотання позивача про визнання третейського застереження таким, що втратило чинність. Крім того, з огляду на те, що правовідносини сторін щодо стягнення заборгованості за договором поставки виникли в період з грудня 2017 року по лютий 2018 року, умови договору поставки, в тому числі третейського застереження, розповсюджуються на правовідносини сторін у повному обсязі.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Враховуючи те, що пункт 10.2 Договору поставки № від 27.11.2017 містять третейське застереження, а від відповідача до початку розгляду справи по суті надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, Суд доходить висновку, що позов Приватного підприємства "ФІНН 9" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФУДКОМ" про стягнення 703170,10 грн. підлягає залишенню без розгляду на підставі вказаної норми закону.

Крім того суд звертає увагу сторін на те, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Щодо суті поданої заяви свідки та клопотання про допит ОСОБА_2 у якості свідка суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків. Сторони, треті особи та їх представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи. Показання свідка, що ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, не беруться судом до уваги.

Згідно ст. 88 ГПК України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім'я (прізвище, ім'я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв'язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з'явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Відповідно до ст. 89 ГПК України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти. Суд має право зобов'язати учасника справи, який подав заяву свідка, забезпечити явку свідка до суду або його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Якщо свідок без поважних причин не з'явився в судове засідання або не взяв участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд не бере до уваги його показання. В ухвалі про виклик свідка суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Відповідно до ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд: 2) з'ясовує, чи бажають сторони укласти мирову угоду, передати справу на розгляд третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу або звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді; 8) вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

Отже на стадії підготовчого провадження суд не викликає та не заслуховує свідків у підготовчому засіданні, а лише вирішує питання про виклик свідків у судове засідання.

Суд відзначає, що покази свідка не можуть доводити обставини, які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.

Тобто обставини, що третейський суд фактично не здійснює свою діяльність, а судді знаходяться в трудових відносинах з відповідачем не може бути підтверджено показами свідка, оскільки, трудові відносини підтверджуються письмовими доказами у вигляді трудових книжок, а обставини щодо реєстрації та здійснення діяльності відповідно - даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Положенням про третейський суд та регламентом третейського суду, які долучені до матеріалів справи.

З огляду на вищезазначене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про виклик свідка та допит його у підготовчому засіданні.

Щодо заяви про мирне врегулювання спору за участю судді, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 186 ГПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті.

Оскільки, відповідач відмовився від спільної заяви про врегулювання спору за участю судді, то відсутні підстави для здійснення процедури, передбаченої главою 4, розділу 3 ГПК України по врегулюванню спору за участю судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Пунктом 4 статті 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням) (п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

Отже, позивачу підлягає поверненню сплачена ним сума судового збору в разі подання ним відповідного клопотання в порядку приписів п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 22, 226, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позов Приватного підприємства "ФІНН 9" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФУДКОМ" про стягнення 703170,10 грн. залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 12.02.2019

Суддя І.В.Усатенко