ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2019 року м.Дніпро Справа № 912/2190/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антоніка С.Г.(доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Іванова О.Г.

секретар судового засідання: Ревкова Г.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.11.2018 року (повний текст складено 30.11.2018р.), постановлену суддею Тимошевською В.В. у справі № 912/2190/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6

до відповідача: Дочірнього підприємства "Центргаз" Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз", 25006, м. Кропивницький, вул. Володарського, 67

про стягнення 21 918 325,14 грн

та за зустрічним позовом: Дочірнього підприємства "Центргаз" Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз", 25006, м. Кропивницький, вул. Володарського, 67

до: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6

про визнання недійсним абзацу 8 пункту 6.1. Договору № 16-417-Н купівлі-продажу природного газу від 22.08.2015 року

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Кіровоградської області звернулось Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Центргаз" Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" про стягнення боргу в загальній сумі 21 918 325,14 грн., з яких пеня у сумі 11 252 878,76 грн., три проценти річних у сумі 2 961 833,54 грн., інфляційні втрати у сумі 7 703 612,84 грн. Позов мотивовано порушенням ДП "Центрагаз" ВАТ "Кіровоградгаз" строків оплати вартості природного газу за договором № 16-417-Н на купівлю-продаж природного газу від 22.08.2016 року.

Дочірнє підприємство "Центргаз" Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" звернулося до господаоського суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання недійсним абзацу 8 пункту 6.1. Договору № 16-417-Н купівлі-продажу природного газу від 22.08.2015 року яким передбачено, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за Договором, як такий, що суперечить названому Порядку, а також Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міненерговугілля та Мінфіну №493/688 від 03.08.2015, Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 256.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 21.11.2018 року в задоволені первісного позову відмовлено; зустрічний позов задоволено в повному обсязі. Відмовляючи в задоволенні первісного позову суд послався на те, що підписанням Спільних протокольних рішень сторони змінили строк розрахунків у зв?язку з чим розрахунки позивача не відповідають фактичним обставинам справи.

Стосовно зустрічного позову, суд прийшов до висновку, що абзац 8 пункту 6.1. Договору, який передбачає, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ не змінює строків та умов розрахунків за Договором суперечить Порядку № 20 та Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міненерговугілля та Мінфіну №493/688 від 03.08.2015 року, оскільки погоджені в Договорі умови та строк розрахунку не відповідають наведеним Порядкам. Також, умови Договору не враховують Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, який затверджено постановою Кабінету міністрів України № 256 від 04.03.2002 року. Суд вважав, що наведене вище є підставою для визнання абзацу 8 пункту 6.1. Договору недійсним.

Не погодившись з рішенням суду, позивач по первісному позову звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою про скасування рішення суду від 21.11.2018 року у зв'язку з порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- суд неправомірно погодився з доводами відповідача і надав невірну оцінку обставинам та доказам, а саме: суд не врахував положення діючого законодавства про обов'язковість виконання договору сторонами в строк, передбачений договором.

-оскільки державою передбачений певний механізм перерахування субвенцій, проте не врегульовано питання імплементації даних відносин при здійсненні розрахунків за природний газ між постачальником та покупцем, сторони мають право встановити умовами угоди порядок регулювання щодо платежів, здійснених через Спільні протокольні рішення.

- суд не прийняв до уваги той факт, що зміст укладеного сторонами Договору повністю відповідає вимогам примірного договору купівлі-продажу природного газу, а визнаний судом недійсним абзац 8 пункту 6.1 договору повністю відповідає вимогам абзацу 8 пункту 20 Примірного договору купівлі-продажу природного газу, який діяв на час укладання договору. Спільне протокольне рішення не є формою зміни договору через невідповідність вимогам законодавства, а тому висновок відповідача щодо впливу СПР на порядок та строк розрахунків є помилковим.

У відзиві на апеляційну скаргу Дочірнє підприємство «Центргаз» Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз», посилаючись на норми діючого законодавства, просить апеляційний суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вважає, що абзац 8 п.6.1 договору суперечить нормам чинного законодавства. Також стверджує, що з підписанням Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, і постачальники і споживачі надають свою згоду на проведення розрахунку у встановленому Кабінетом міністрів України порядку. Вважає, що незалежно від того, що правовідносини між сторонами договору виникли на підставі господарського договору, грошове зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови. Стверджує, що саме відсутність можливості відповідача вплинути на проведення державою фінансування спільних протокольних рішень і визначає той факт, що підписуючи договір, відповідач не мав права брати на себе зобов'язання щодо своєчасного проведення розрахунків в частині пільг і субсидій, що приводить до недійсності такої умови договору.

17.12.2018 року ухвалою колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач), суддів: Дарміна М.О., Іванова О.Г. відкрите апеляційне провадження у справі №912/2190/18, ухвалено розгляд справи провести у судовому засіданні.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, які з'явилися в судове засідання, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.08.2016 року між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (Продавець) та ДП "Центрагаз" ВАТ "Кіровоградгаз" (Покупець) укладено договір № 16-417-Н на купівлю-продаж природного газу (надалі - Договір), згідно якого Продавець зобов'язався передати Покупцеві у 2016-2017 роках природний газ, а Покупець - прийняти та оплатити його на умовах Договору (том І а.с. 14-18).

Згідно пункту 1.2. Договору, природний газ, що передається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

В пункті 2.1. Договору сторонами погоджено помісячні обсяги природного газу які змінювались в додаткових угодах № 2 від 30.11.2016 та № 3 від 28.02.2017 року (том І а.с. 22, 23).

До Договору вносились зміни згідно додаткової угоди № 1 від 28.10.2016 (том І а.с. 19-21).

Умовами Договору № 16-417-Н на купівлю-продаж природного газу від 22.08.2016 року, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 28.10.2016 року, сторонами погоджено наступний порядок та умови проведення розрахунків.

Згідно з пунктом 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо Продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Вартість фактично переданого газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі коригуючих актів) за відповідний місяць, підписанихпокупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються Покупцем Продавцеві до 25 числа (включно) місця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

У разі не надання Покупцем Продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту, до закінчення 90 днів, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за звітним, в якому буда здійснена купівлі-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо Покупець надасть Продавцеві передбачений абзацом четвертим цього пункту акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за звітним місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний Покупцем газ, в частині суми, зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватись в порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту, але з такими особливостями: з дати надання Продавцеві Покупцем зазначеного вище акту звіряння припиняється нарахування Продавцем неустойки, 3% річних, а також інфляційних збитків на суму, зазначену в акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння Продавцеві і до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за звітним місяцем купівлі-продажу природного газу. Подальший розрахунок за придбаний Покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20, має бути здійснений до закінчення 90 днів, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за звітним, в якому буда здійснена купівлі-продаж природного газу, за виключенням випадків коли Продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20, і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту.

Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли Продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Відповідно до а.11.1.Договору строк дії Договору з 01.10.2016 року до 31.03.2017 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання.

Приймання-передача природного газу оформлена відповідними актами, підписаними ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ДП "Центрагаз" ВАТ "Кіровоградгаз" в останні числа місяців поставки (том І а.с. 28-33).

Також матеріалами справи встановлено, що 17.11.2016р., 16.12.2016р., 19.01.2017р., 15.02.2017р., 16.03.2017р., 20.04.2017р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області (Сторона 1), Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації (Сторона 2), ДП "Центргаз" ВАТ "Кіровоградгаз" (Сторона 3) та НАК "Нафтогаз України" (Сторона остання) підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України (том ІІ а.с. 137-286).

Спільними протокольними рішеннями погоджено прядок проведення взаєморозрахунків за природний газ згідно з Договором від 22.08.2016 № 16-417-Н. Розділом 2 встановлено, що Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України Стороні 1, Сторона 1 перераховує на рахунок Стороні 2, Сторона 2 перераховує кошти на пільги і субсидії Стороні 3, Сторона 3 перераховує кошти Стороні останній, Сторона остання перераховує до загального фонду Державного бюджету.

В розділі 3 даних рішень сторони встановили обов'язок сторін перерахувати кошти наступній Стороні не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок.

Розгядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що для її вирішення слід керуватися наступним законодавством.

За приписами статей 509, 526 Цивільного кодексу України, статей 173, 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми.

У відповідності до ч.1 ст.652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст.654 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Згідно зі ст. 4 Цивільного кодексу України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених Конституцією України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Інші органи державної влади України, органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом. Цивільні відносини регулюються однаково на всій території України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

В силу приписів статті 117 Конституції України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, видані в межах його компетенції, є обов'язковими до виконання.

11.01.2005р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (надалі - Порядок № 20).

Як правильно встановлено господарським судом, вказаний Порядок втратив чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2017р. N 951, однак він був чинний на момент внесення змін до Договору 28.10.2016р.

Порядок № 20 визначав механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату, у тому числі на оплату природного газу, послуг теплопостачання (пункт 1).

Розрахунки за Порядком № 20 проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків, що передбачено пунктом 7 Порядку.

Отже, відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг).

Порядок № 20 передбачав, що порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію визначається Міненерговугіллям і Мінфіном.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015493/688 затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, який діяв до 03.04.2018 (надалі - Порядок № 493/688).

Порядок № 493/688 (тут і надалі в редакції станом на 28.10.2016) визначав взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку20.

Положеннями пункту 1.2. Порядку № 493/688 встановлювалось, що розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку 2.

Схеми розрахунків узгоджують відповідні департаменти фінансів спільно з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) (пункт 1.3. Порядку № 493/688).

Таким чином, підписуючи спільні протокольні рішеня про організацію взаєморозрахунків, відповідні учасники розрахунків, якими є, у тому числі постачальники ресурсів, тим самим надають свою згоду на проведення розрахунку згідно Порядку № 20 та Порядку № 493/688.

Як правильно вказує суд першої інстанції, незалежно від того, що правовідносини між сторонами договору виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови.

Матеріалами справи підтверджується, що в спірний період позивач та відповідач були учасниками взаєморозрахунків, визначених Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20.

Підписання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ДП "Центрагз" ВАТ "Кіровоградгаз" Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ і теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України свідчить про погодження сторонами зміни порядку і строків проведення оплати за поставлений природний газ за Договором № 16-417-Н від 22.08.2016 щодо зазначених в Спільних протокольних рішеннях сум.

Для стягнення пені, передбаченої умовами Договору, та застосування наслідків порушення грошового зобов'язання, визначених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених сторонами спільними протокольними рішеннями.

Оскільки бюджетні кошти за спільними протокольними рішеннями були в одноденний строк після їх отримання спрямовані відповідачем на рахунок позивача, то ці кошти як оплата за газ не є простроченими.

Враховуючи вищевикладене та умови спільних протокольних рішень, якими сторони змінили умови розрахунків по Договору в частині сплати боргу за газ за рахунок коштів субсидій та компенсацій з державного бюджету, встановили цей строк терміном в один день з моменту зарахування коштів ДП «Центргаз», і ДП «Центргаз» цей строк не порушив, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про недоведеність та необґрунтованість заявлених позовних вимог ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про стягнення пені у сумі 11 252 878,76 грн, 3% річних у сумі 2 961 833,54 грн та інфляційних втрат у сумі 7 703 612,84 грн. є законним та обґрунтованими.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком господарського суду про задоволення зустрічного позову та визнання недійсним абз.8 п.6.1 договору №16-417-Н від 22.08.2015р., виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1 - 6 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За приписами ч. ч. 1 - 4 ст. 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Умовами абз.8 п.6.1 спірного договору передбаченно: "Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5-денний строк."

Зміст укладеного між сторонами договору відповідає змісту пункту 20 розділу «Порядок та умови проведення розрахунків» Примірного договору купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу із спеціальними обов'язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2016р. №444 у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016р. № 853.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що наявність абз.8 п.6.1. Договору не позбавляє права сторін договору за взаємною згодою змінювати строки та умови розрахунків, що сторони й зробили, підписавши Спільні протокольні рішення.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що абзац 8 пункту 6.1 договору не суперечить актам цивільного законодавства, і скріплення договору підписами та печатками уповноважених осіб сторін, а також виконання умов цього договору шляхом прийняття природного газу, здійснення оплати за отриманий товар на умовах визначених даним договором, свідчить про погодження та прийняття усіх умов оспорюваного договору.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини даної справи, апеляційний суд доходить висновку, що зустрічні позовні вимоги дочірнього підприємства «Центргаз» Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання частково недійсним пункту договору є недоведеними та задоволенню не підлягають у повному обсязі.

З цих підстав апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення господарського суду скасуванню частково в частині задоволення зустрічних позовних вимог, у зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на позивача та відповідача у відповідності до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

Рішення Господарськогосуду Кіровоградської області від 21.11.2018

року у справі № 912/2190/18 скасувати частково, в частині задоволення зустрічних позовних вимог дочірнього підприємства «Центргаз» Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» про визнання абзацу 8 п.6.1. договору №16-417-Н купівлі-продажу природного газу від 22.08.2015року.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з дочірнього підприємства «Центргаз» Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" витрати по сплаті судового збору в розмірі 2643,00грн. за розгляд справи апеляційною інстанцією.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст складено 14.02.2019р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ М.О. Дармін

__________________ О.Г. Іванов