ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2019 р. Справа№ 920/1200/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Черненко Д.О. дов. №000419 від 15.04.2015 року;

від відповідача 1: не прибув;

від відповідача 2: Паламаренко Т.І дов. №21/1478 від 20.06.2018 року;

від третьої особи: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Сумське лісове господарство"

на рішення Господарського суду Сумської області від 14.08.2018 (повний текст рішення складено 28.08.2018)

у справі № 920/1200/17 (суддя: Сопяненко О.Ю.)

за позовом: Державного підприємства "Сумське лісове господарство"

до відповідача 1. Сумської районної державної адміністрації Сумської області

до відповідача 2. Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області

про скасування розпорядження та визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок

Встановив

Державне підприємство "Сумське лісове господарство" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Сумської районної державної адміністрації Сумської області (далі - відповідач 1) та Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" (далі - відповідач 2), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (далі - третя особа) про визнання незаконним і скасування розпорядження голови Сумської районної державної адміністрації від 21.09.2005 року № 680; визнання недійсним та розірвання договору оренди землі № 90/1123 від 04.06.2007 укладеного між Сумською районною державною адміністрацією та ВАТ "Сумихімпром"; визнання недійсним та розірвання договору оренди землі № 90/1124 від 04.06.2007 року укладеного між Сумською районною державною адміністрацією та ВАТ "Сумихімпром" та стягнення судового збору в сумі 4 800,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач 1 не мав права передавати земельні ділянки Державного лісового фонду в оренду.

Господарський суд Сумської області в задоволенні позову відмовив повністю своїм рішенням від 14.08.2018 року (повний текст рішення складено 28.08.2018 року).

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Сумське лісове господарство" звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення в даній справі та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Сумської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Також скаржник вказав, що договір тимчасового користування лісами та договір оренди лісових земель це два різні договори. Договір оренди земельної ділянки лісового фонду відповідно до ст. 57 Земельного кодексу України (редакція, чинна на момент прийняття оскаржуваного розпорядження) укладається лише за умови наявності на підприємстві спеціалізованого лісогосподарського підрозділу. Проте, на момент укладання оскаржуваного розпорядження та укладання спірного договору у відповідача 2 був відсутній спеціалізований лісогосподарський підрозділ, а технічна документація була розроблена для постійного користування, а не для оренди.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Харківського апеляційного господарського суду від 05.10.2018 року з метою дотримання вимог ч. 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", на виконання п. 4 р. ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом ДСАУ № 475 від 20.09.2018 року, у зв'язку з припиненням діяльності з відправлення правосуддя Харківським апеляційним господарським судом з 01.10.2018 на підставі Указу Президента України "Про переведення суддів" №295/18 від 28.09.2018 року було здійснено передачу справи № 920/1200/17 до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2018 справу № 920/1200/17 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Чорногуз М.Г.

Північний апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Державного підприємства "Сумське лісове господарство" на рішення Господарського суду Сумської області від 14.08.2018 до свого провадження та призначив розгляд справи №920/1200/17 на 19.12.2018 своєю ухвалою від 19.11.2018.

У зв'язку з участю судді Суліма В.В., у з'їзді суддів України 19.12.2018, розгляд справи № 920/1200/17 призначений на 19.12.2018 не відбудеться.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 призначено розгляд апеляційної скарги Державного підприємства "Сумське лісове господарство" на рішення Господарського суду Сумської області від 14.08.2018 у справі № 920/1200/17 на 04.02.2019 о 14 год. 20 хв., який відбудеться в приміщенні Північного апеляційного господарського суду (м. Київ, вул. Шолуденка, 1-А, зал судового засідання № 7).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2018 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.08.2018 року у справі №910/6065/18 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Чорногуз М.Г., Агрикова О.В.

24.01.2019 року до Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства "Сумське лісове господарство" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції у Господарському суді Сумської області, мотивоване тим, що підприємство знаходиться на значній відстані від місцезнаходження Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 року заяву Державного підприємства "Сумське лісове господарство" про проведення судового засідання у справі №920/1200/17 в режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Сумської області за адресою: 40011, м. Суми, проспект Шевченко, 18/1 - задоволено.

Представники відповідача 1 та третьої особи у судове засідання 04.02.2019 року не з'явились. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 18.10.2019 року на відповідні адреси.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду Сумської області в апеляційному порядку за відсутності представника відповідача 1 та третьої особи, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

У судовому засіданні 04.02.2019 року скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду першої інстанції залишити без змін а скаргу без задоволення.

Крім того, представник відповідача 2 у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що оскаржуване розпорядження №680 від 21.09.2005 року було прийнято відповідно до норм законодавства, права та охоронювані законом інтереси підприємства чи організації не були порушені прийнятим розпорядженням, тому, посилання позивача на ч. 1 ст. 215 та ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України - є безпідставними.

Представник відповідача 1 у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що договори оренди №1123 та №1124 від 04.06.2007 року, укладені між Сумською районною державною адміністрацією та Відкритим акціонерним товариством «Сумихімпром», укладені відповідно до вимог Цивільного та Господарського законодавства.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Сумської області від 14.08.2018 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга скаргу Державного підприємства "Сумське лісове господарство" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

31.08.2017 року в інтересах позивача до Сумської районної державної адміністрації було подано адвокатський запит №241-вих від 17 від 31.08.2017 року щодо надання інформації по земельним ділянкам та копії документів.

Як вбачається з відповіді Сумської РДА наданої на адвокатський запит про надання інформації по земельним ділянкам лісового фонду, які знаходяться у довгостроковому тимчасовому користуванні, наявні два договори оренди землі № 90/1123 від 04.06.2007 року, укладений між Сумською РДА та ПАТ "Сумихімпром" та № 90/1124 від 04.06.2007 року, укладенийміж Сумською РДА та ПАТ "Сумихімпром".

Відповідно до умов договору № 1123 орендодавець (відповідач 1) передав, а орендар (відповідач 2) прийняв у строкове користування земельні ділянки для організації профілактики та лікування на території Великочернеччинської сільської ради на відстані 1400м від с. Вільшанка, Сумського району. В оренду передані земельні ділянки оздоровчого табору "Зоряний", водокачки, котельні та відстійники площею 7,5923 га. Договір укладено на 49 років.

Відповідно до умов договору № 1124 орендодавець (відповідач 1) передав, а орендар (відповідач 2) прийняв у строкове користування земельні ділянки для організації профілактики та лікування на території Великочернеччинської сільської ради на відстані 1400 м від с. Вільшанка, Сумського району. В оренду передані земельні ділянки площею 4,7840 га. Договір укладено на 49 років.

Разом з договорами відповідачем 1 передано акти про передачу та прийом земельних ділянок в натурі від 30.06.2007 року. Передача земельних ділянок відбулася на підставі розпорядження голови РДА від 21.09.2005 року № 680.

Вказаним розпорядженням затверджено технічну документацію на надано в оренду на 49 років ВАТ "Сумихімпром" земельні ділянки площею 12,3763 га із земель лісового фонду.

Відповідно до ст. 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі мають:

1) право самостійно господарювати в лісах;

2) виключне право на заготівлю деревини;

3) право власності на заготовлену ними продукцію та доходи від її реалізації;

4) право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законодавством;

5) право здійснювати відповідно до законодавства будівництво доріг, спорудження жилих будинків, виробничих та інших будівель і споруд, необхідних для ведення лісового господарства.

Постійні лісокористувачі зобов'язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об'єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства; забезпечувати безперешкодний доступ до об'єктів електромереж, інших інженерних споруд, які проходять через лісову ділянку, для їх обслуговування. Законом можуть бути передбачені й інші права та обов'язки постійних лісокористувачів.

Так, за твердженням позивача його право користування земельними ділянками, що зазначені в оспорюваних договорах, підтверджено планшетом № 10 1995 , плашетом № 1 2007, проектом організації та розвитку лісового господарства ДП "Сумський лісгосп" Сумської області Сумське лісництво, актом на право користування землею 1965 на загальну площу 28044 га, також розпорядженням Сумської РДА.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 18 Лісового кодексу України довгострокове тимчасове користування лісами - засноване на договорі строкове платне використання лісових ділянок, які виділяються для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей, проведення науково-дослідних робіт.

Довгострокове тимчасове користування лісами державної та комунальної власності здійснюється без вилучення земельних ділянок у постійних користувачів лісами на підставі рішення відповідних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з постійними користувачами лісами та органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Відповідно до ст. 31 Лісового кодексу України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території приймають рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст обласного та республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України вказано, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Згідно ч. 1 ст. 18 Земельного кодексу України, до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об'єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного розпорядження та укладення договору) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на 9 категорій, серед яких, зокрема, землі оздоровчого призначення та землі лісового фонду (останні в редакції Земельного кодексу України, чинній на момент вирішення спору, - землі лісогосподарського призначення).

Стаття 55 Земельного кодексу України містить визначення земель лісового фонду. Так, згідно ч. 1 цієї статті до земель лісового фонду належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Використання земель лісового фонду врегульовано ст. 57 Земельного кодексу України, згідно ч. 1 якої земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, а на умовах оренди - іншим підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, для ведення лісового господарства, спеціального використання лісових ресурсів і для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Можливість надання земель лісового фонду в культурно-оздоровчих цілях передбачено також ст. 9 Лісового кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного розпорядження та укладення договорів).

Так, при наданні спірних земельних ділянок в оренду зміна цільового призначення земельне відбулась, земельні ділянки надані саме як землі лісогосподарського призначення, про що зазначено у проекті землеустрою щодо відведення земельних ділянок та у договорах оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорю вальні земельні ділянки були надані для культурно-оздоровчих цілей. На момент передачі в оренду оспорювані земельні ділянки Відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром» мали у власності об'єкти нерухомого майна призначені для досягнення вищезазначеної цілі.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника щодо порушення при укладанні спірного договору ст. 57 Земельного кодексу України (відсутність на підприємстві спеціалізованого лісогосподарського підрозділу).

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 17 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття спірного розпорядження) передбачено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, а також вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону; за пунктом 12 Перехідних положень розділу Х Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження по розпорядженню землями в межах населених пунктів, окрім земель переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради.

Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, обласні державні адміністрації надають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами 3, 7 цієї статті; ч. 7 ст. 122 Земельного кодексу України передбачено, що Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених ст.ст. 149, 150 цього Кодексу; за ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо). Використання земель лісового фонду врегульовано ст. 57 Земельного кодексу України, згідно ч. 1 якої земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, а на умовах оренди - іншим підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, для ведення лісового господарства, спеціального використання лісових ресурсів і для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Згідно оскаржуваного розпорядження, земельна ділянка надавалась в оренду ВАТ "Сумихімпром" за рахунок земель лісового фонду на території Великочернеччинської сільської ради.

Відповідно до ст. 10 Лісового кодексу України, у тимчасове користування земельні ділянки лісового фонду можуть надаватись на умовах оренди.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Лісового кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного розпорядження та укладення договору) надання земельних ділянок лісового фонду у тимчасове користування провадиться без їх вилучення у постійних користувачів у порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно з ст. 11 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного розпорядження та укладення договору) передача в оренду земельної ділянки не є підставою для припинення або зміни прав третіх осіб щодо цієї земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, розпорядження № 680 від 21.09.2005 року Сумської РДА було прийнято в межах наданих їй законом повноважень та з дотриманням вимог законодавчих актів.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним і скасування розпорядження голови Сумської районної державної адміністрації від 21.09.2005 року № 680.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсними спірних договорів оренди № 1123 та № 1124 від 04.06.2007 року, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст.203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене та враховуючи відповідність законодавству оскаржуваного розпорядження голови Сумської РДА № 680 від 21.09.2005 року, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відмови в позові в частині визнання недійсними договорів оренди, укладених на підставі цього розпорядження.

Разом з тим, скаржник не надав суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України по. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу скаргу Державного підприємства "Сумське лісове господарство" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 14.08.2018 року у справі №920/1200/17 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №920/1200/17 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

М.Г. Чорногуз

Дата складення повного тексту 14.02.2019 року.