ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2019 Справа № 917/1133/18

м. Полтава

За позовом Приватного підприємства "Буринське", вул. Польова, 16, с. Успенка, Буринський район, Сумська область, 41732; адреса для листування: вул. Заводська, 4, смт. Степанівка, Сумський район, Сумська область, 42305

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", вул. Будька, 47, м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область, 37300

про стягнення 614397,23 грн.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 (адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2592 від 24.01.19, довіреність № 01/02-2019 від 01.02.19);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Буринське" (далі - позивач/ ПП "Буринське") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" (далі - відповідач/ ТОВ "Гадячсир") 614397,23 грн. заборгованості за поставлений товар. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки № 06/11-2017 від 06.11.2017.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 16.10.2018 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 27.11.2018.

В позовній заяві позивач просив суд залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гадячсир-Україна".

Згідно ч. 2 ст. 50 ГПК України, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обовязки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

В процесі розгляду справи позивач не наполягав на залученні Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гадячсир-Україна" до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гадячсир-Україна" згідно додаткової угоди до договору поставки № 06/11-2017 від 06.11.2017 виступає лише платником за товар отриманий відповідачем (має право здійснювати оплату (п. 1 додаткової угоди)), проте не відповідає за зобов'язаннями відповідача по вказаному Договору. Враховуючи це, суд дійшов висновку про відсутність підстав для залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гадячсир-Україна", отже Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гадячсир-Україна" до участі у справі не залучалося.

27.11.2018 суд за клопотанням відповідача відклав підготовче засідання у справі на 27.12.2018 та продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою від 27.12.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 15.01.2019.

15.01.2019 суд за клопотанням відповідача відклав розгляд справи на 05.02.2019.

В судове засідання 05.02.2019 представник відповідача не з'явився. Натомість, 05.02.2019 до суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що представник ТОВ "Гадячсир", який уповноважений представляти інтереси відповідача по даній справі, в цей час буде задіяний у іншому судовому засіданні. На підтвердження обставин викладених у вказаному клопотанні відповідачем надано витяг зі списку справ, призначених до розгляду на 05.02.2019 у Східному апеляційному господарському суді, згідно якого о 15:30 год. 05.02.2019 судом розглядатиметься справа, відповідачем по якій є ТОВ "Гадячсир".

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового розгляду справи по суті, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення. Таким чином, неявка в судове засідання відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Окрім того, суд враховує передбачені ст. 195 ГПК України строки розгляду справи по суті, а також те, що відповідач жодного разу не з'являвся в судові засідання. В зв'язку з цим, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Відповідач відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суду не повідомив, в зв'язку з цим відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

В судовому засіданні 05.02.2019 представник позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.11.2017 між Приватним підприємством "Гребениківське", правонаступником якого в результаті реорганізації шляхом приєднання стало Приватне підприємство "БУРИНСЬКЕ" (запис від 10.07.2018 в Єдиному державному реєстрі фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) (постачальник за договором) та ТОВ "Гадячсир" (покупець за договором) укладено Договір поставки № 06/11-2017 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобовязався поставляти покупцю молочну сировину (молоко коров'яче, сире, незбиране, яке піддавалося попередній фізичній обробці (фільтрації, охолодженню) відповідно до усного та/або письмового замовлення покупця, а покупець - приймати й оплачувати його на умовах та в порядку, визначеному цим Договором.

Кількість молока зазначається у товарно-транспортній накладній Ф1-ТН (далі - ТТН) та спеціалізованій товарній накладній на перевезення молока за Формою № 1 ТН (МС) (далі - товарна накладна), ціна - у протоколах погодження цін (Додаток № 1), які після погодження Сторонами у порядку, передбаченому даним Договором, є невід'ємною частиною даного Договору (п. 1.2. Договору).

Позивач зазначає та відповідач не заперечує, що на виконання умов Договору позивач в період з 06.11.2017 по 30.04.2018 здійснив поставку, а відповідач прийняв товар на загальну суму 10676008,99 грн., що підтверджується наступними документами:

- реєстрами товарно-транспортних накладних на молоко за листопад - грудень 2017р., січень - квітень 2018р.;

- приймальними квитанціями на закупівлю молочної сировини № 6 від 30.11.2017 на суму 1414739,88 грн., № 7 від 31.12.2017 на суму 1997352,36 грн., № 7 від 31.01.2018 на суму 1926023,63 грн., № 7 від 28.02.2018 на суму 1751186,10 грн., № 1 від 31.03.2018 на суму 1842558,43 грн., № 7 від 30.04.2018 на суму 1744148,59 грн.;

- видатковими накладними № 3 від 30.11.2017, № 6 від 31.12.2017, № 2 від 31.01.2018, № 5 від 28.02.2018, № 7 від 31.03.2018, № 10 від 30.04.2018;

- довіреностями на отримання товару № 351 від 01.11.2017, № 352 від 01.12.2017, № 8 від 01.01.2018, № 44 від 01.02.2018, № 74 від 01.03.2018, № 97 від 01.04.2018 (а.с. 17-40).

Підпунктом 3.2.3. п. 3.2. Договору визначено, що покупець зобовязаний здійснювати своєчасну 100 % оплату молока/партії молока, згідно умов розділу 5 цього Договору.

У пункті 5.2. Договору сторони погодили, що покупець проводить 100 % попередню оплату замовленого молока/партії молока у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів та поточний рахунок постачальника протягом одного банківського дня у відповідності до Протоколу узгодження ціни та планових об'ємів поставок та оплати. У будь-якому випадку у разі порушення з боку покупця умов 100 % попередньої оплати, сторони погодили, що відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар в день його прийняття. Інших умов оплати сторони не передбачають.

Таким чином, на думку позивача зобов'язання відповідача щодо сплати коштів за поставлений товар вважаються такими, що настали.

Крім цього, 06.11.2017 між ПП "Гребениківське", правонаступником якого являється позивач, ТОВ "Гадячсир" та ТОВ "ТД "Гадячсир-Україна" було укладено Додаткову угоду до Договору, відповідно до якої ТОВ "ТД "Гадячсир-Україна" (як платник), з метою належного виконання покупцем своїх обов'язків перед постачальником щодо оплати товару за Договором, має право здійснювати за покупця (ТОВ "Гадячсир") на користь постачальника (ПП "Гребениківське") на умовах і в терміни визначені Договором, оплату товару, що поставляється постачальником покупцю. Надходження коштів від ТОВ "ТД "Гадячсир-Україна" на банківський рахунок постачальника буде вважатися виконанням покупцем своїх зобов'язань по оплаті товару згідно Договору.

Згідно з п. 2 вказаної додаткової угоди, невиконання чи неналежне виконання платником обовязків покупця щодо своєчасної та повної оплати вартості товару не звільняє покупця від виконання своїх зобовязань в повному обсязі самостійно перед постачальником та не звільняє покупця від відповідальності, передбаченої умовами Договору.

На виконання умов Договору та Додаткової угоди ТОВ «ТД «Гадячсир-Україна», в період з 10.11.2017 по 15.06.2018 було сплачено на користь позивача кошти в загальній сумі - 9905090,02 грн.

Крім того, відповідно до Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 20.12.2017, грошові зобов'язання відповідача перед позивачем по Договору були припинені виконанням на суму 156521,74 грн. (а.с. 42).

Отже, всього відповідачем погашено заборгованість в сумі 10061611,74 грн.

Таким чином, сума заборгованість відповідача перед позивачем за поставлене молоко становить 614 397,23 грн.

З метою досудового врегулювання спору ПП "Гребениківське", до припинення шляхом приєднання до позивача, було направлено відповідачу претензію від 08.05.2018 № 08/05-18юр, вимогу від 23.05.2018 № 36, вимогу від 15.06.2018 № 43, у яких вимагав сплатити заборгованість по Договору (а.с. 127, 130, 133). Позивачем надано докази направлення ПП "Гребениківське" відповідачу вказаних претензії та вимог, а саме: копії фіскальних чеків Укрпошти № 082 від 08.05.2017, № 6134 від 24.05.2018, № 42620 від 15.06.2018 та копії описів вкладення в цінні листи від 23.05.2018 та від 15.06.2018 (а.с. 128, 131, 134).

Проте, у повному обсязі заборгованість за товар ні відповідачем, ні ТОВ «ТД «Гадячсир-Україна» не була погашена.

Також позивач у позовній заяві зазначив, що всупереч п. п. 3.2.4., 3.2.5. Договору, відповідачем не повернуто позивачу його примірники в оригіналі Товарно-транспортних накладних за період з 08.11.2017 по 30.04.2018 та Спеціалізованих товарних накладних на перевезення молочної сировини, а також видаткові накладні № 3 від 30.11.2017, № 6 від 31.12.2017, № 2 від 31.01.2018, № 5 від 28.02.2018, № 7 від 31.03.2018, № 10 від 30.04.2018, які надавались відповідачу в кінці кожного звітного місяця та акти взаємних розрахунків по Договору за період з 01.05.2018 по 21.05.2018, з 01.06.2018 по 15.06.2018.

При цьому, позивач звертався до відповідача з вимогами від 23.05.2018 № 36, від 15.06.2018 № 43 та від 27.08.2018 № 27/08-18юр щодо повернення вказаних документів, проте відповідач вказані оригінали документів так і не повернув позивачу (а.с. 130-138).

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар у розмірі 614 397,23 грн.

Відповідач жодних заперечень на позов не надав.

При вирішенні позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 ЦК України).

Судом встановлено, що на підтвердження здійснення віповідачу поставок товару позивачем надано:

- копії реєстрів товарно-транспортних накладних на молоко за листопад - грудень 2017р., січень - квітень 2018р.;

- копії приймальних квитанцій на закупівлю молочної сировини № 6 від 30.11.2017 на суму 1414739,88 грн., № 7 від 31.12.2017 на суму 1997352,36 грн., № 7 від 31.01.2018 на суму 1926023,63 грн., № 7 від 28.02.2018 на суму 1751186,10 грн., № 1 від 31.03.2018 на суму 1842558,43 грн., № 7 від 30.04.2018 на суму 1744148,59 грн.;

- копії видаткових накладних № 3 від 30.11.2017, № 6 від 31.12.2017, № 2 від 31.01.2018, № 5 від 28.02.2018, № 7 від 31.03.2018, № 10 від 30.04.2018;

- копії довіреностей на отримання товару № 351 від 01.11.2017, № 352 від 01.12.2017, № 8 від 01.01.2018, № 44 від 01.02.2018, № 74 від 01.03.2018, № 97 від 01.04.2018 (а.с. 17-40).

При цьому, частина видаткових накладних не підписана відповідачем, а саме, видаткові накладні № 6 від 31.12.2017 на суму 332892,06 грн., № 2 від 31.01.2018 на суму 926023,63 грн., № 5 від 28.02.2018 на суму 751186,10 грн. та № 7 від 31.03.2018 на суму 842558,43 грн., № 10 від 30.04.2018 на суму 744148,56.

Суд зазначає, що відсутність у вказаних видаткових накладних обов'язкових реквізитів (підпису представника відповідача та його печатки) не є підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів у зв'язку з господарською операцією мав місце.

Матеріалами справи підтверджується, що на кожну поставлену місячну партію товару відповідачем надана підписана приймальна квитанція, яка складається на підставі спеціалізованих товарних накладних, як це передбачено умовами договору, а саме п. 4.4. та Інструкцією про порядок заповнення приймальної квитанції на закупівлю молочної сировини (форма № 3-ПК (МС) затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 457 від 01.12.2015.

Так, отримання відповідачем від позивача товару (молока) у грудні 2017 року підтверджується приймальною квитанцією № 7 від 31.12.2017 на суму 1997352,36 грн., у січні 2018 року - приймальною квитанцією № 7 від 31.01.2018 на суму 1926023,63 грн., у лютому 2018 року - приймальною квитанцією № 7 від 28.02.2018 на суму 1751186,10 грн., у березні 2018 року - приймальною квитанцією № 1 від 31.03.2018 на суму 1842558,43 грн. та у квітні 2018 року - приймальною квитанцією № 7 від 30.04.2018 на суму 1744148,59 грн. Зазначені приймальні квитанції оформлялися самим відповідачем, вказана у них вартість поставленого товару повністю збігається з вартістю товару, згідно видаткових накладних за відповідні періоди, які не підписані відповідачем.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (далі Закон).

Відповідно до ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказані приймальні квитанції, у розумінні норм Закону є первинними бухгалтерськими документами, що підтверджують проведення господарських операцій, і, відповідно, можуть підтвердити факт отримання відповідачем товару.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наявних у справі доказів достатньо для того, щоб зробити висновок про те, що позивач дійсно поставив відповідачу в період з листопада 2017 року по березень 2018 року товар на загальну суму 10676008,99 грн.

Також судом встановлено, що на виконання умов Договору та Додаткової угоди ТОВ «ТД «Гадячсир-Україна» було сплачено на користь позивача кошти в загальній сумі - 9905090,02 грн.

Крім цього, відповідно до Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 20.12.2017, грошові зобов'язання відповідача перед позивачем по Договору були припиненні виконанням на суму 156521,74 грн.

Таким чином, прострочена заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 614397,23 грн.

Жодних заперечень стосовно вартості поставленого йому товару чи суми здійснених оплат по Договору, відповідач суду не надав.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 614397,23 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався та належними та допустимими доказами не спростував позовні вимоги позивача.

При прийнятті рішення суд дотримується принципу правової визначеності (вказана правова позиція суду була підтримана постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.06.17 у справі № 917/229/17).

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" (вул. Будька, 47, м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область, 37300; ) на користь Приватного підприємства "Буринське" (вул. Польова, 16, с. Успенка, Буринський район, Сумська область, 41732; ) 614397 грн. 23 коп. основного боргу, 9215 грн. 96 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 12.02.2019

Суддя О.С. Семчук