РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.01.2019Справа № 910/17084/18

За позовом: приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА"

до: акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

про: стягнення 23 077,51 грн.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Масна А.А.

Представники:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" до акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення 23 077,51 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2018р. відкрито провадження у справі №910/17084/18 за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21.10.2018р. ПАТ «Авдіївський коксохимичний завод» відправило на адресу ПАТ "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" через ПАТ "Українська залізниця" згідно договору перевезення від 14.02.2018р., кокс домінний згідно залізничною накладною №52429230 від 21.10.2018р., однак при прийманні вантажу було виявлено недостачу вантажу в вагонах НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, про що складені відповідні комерційні акти. В зв'язку з цим позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача вартості недостачі вантажу в розмірі 23 077,51 грн

Відповідач проти позову заперечував, вказуючи, що позивачем не надані докази заподіяння збитків, оскільки позивачем не було оплачено вантаж, про нестачу якого зазначено в комерційних актах.

Позивач та відповідач у судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

У судовому засіданні 29.01.2019 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2018р. між приватним акціонерним товариством "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" (позивач) та ПАТ "Українська залізниця" укладено договір №0039/ЦТЛ -2018 від 14.02.2018 р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги (надалі - Договір перевезення).

Згідно з п.1.1 Договору перевезення предметом цього договору є надання залізницею вантажовласнику (позивачу) послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

ПАТ «Авдіївський коксохимичний завод» відправило на адресу ПАТ "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" через ПАТ "Українська залізниця" згідно договору від 14.02.2018р. №00039/ЦТЛ-2018 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, кокс домінний.

24.10.2018 року на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці був складений комерційний акт №485604/1629 про недостачу вантажу в вагоні НОМЕР_1 в кількості 1 450 кг, про що в залізничній накладній №52429230 від 21.10.2018 року зроблено відповідну відмітку про складання комерційного акту. З комерційного акту №485604/1629 вбачається, що за документом значиться вага: тара - 24 000 кг, нетто - 45 600 кг, брутто - не вказано; при переважуванні виявилось: брутто - 68 150 кг, тара - 24 000 кг, нетто - 44 150 кг, що менше документу на 1 450 кг.

При комерційному огляді виявлено, що навантаження у вагоні № 52375672 вище рівня бортів на 400 мм, «шапкоподібне». Вантаж маркований продольною смугою 400-600 мм вапном вздовж вагону. Над 2-3 люками є виїмка розміром 3500 мм х 2000 мм х 500 мм вглибину вагону, що відповідає супутному акту загальної форми № 34965 від 23.10.2018 р. ст. Волноваха Донецької з.д. в місці виїмки маркування порушено. Вагон прибув у технічному відношенні справний. Течі вантажу на ст. Маріуполь-Сорт. немає.

24.10.2018 року на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці був складений комерційний акт №485604/1630 про недостачу вантажу в вагоні № НОМЕР_2 в кількості 2 200 кг, про що в залізничній накладній № 52429230 від 21.10.2018 року також зроблено відповідну відмітку про складання комерційного акту.

З комерційного акту №485604/1630 вбачається, що за документом значиться вага: тара - 24 000 кг, нетто - 46 050 кг, брутто - не вказано; при переважуванні виявилось: брутто - 67 850 кг, тара - 24 000 кг, нетто - 43 850 кг, що менше документу на 2 200 кг.

При комерційному огляді виявлено, що навантаження у вагоні № НОМЕР_2 вище рівня бортів на 400 мм, «шапкоподібне». Над 3-7 люками є виїмка розміром 5000 мм х 2000 мм х 500 мм вглибину вагону, що відповідає супутному акту загальної форми № 34966 від 23.10.2018 р. ст. Волноваха Донецької з.д. в місці виїмки маркування порушено. Вагон прибув у технічному відношенні справний. Течі вантажу на ст. Маріуполь-Сорт. немає.

24.10.2018 року на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці був складений комерційний акт №485604/1631 про недостачу вантажу в вагоні № НОМЕР_3 в кількості 1 750 кг, про що в залізничній накладній №52429230 від 21.10.2018 року також зроблено відповідну відмітку про складання комерційного акту.

З комерційного акту №485604/1631 вбачається, що за документом значиться вага: тара - 24 000 кг, нетто - 45 200 кг, брутто - не вказано; при переважуванні виявилось: брутто - 67 450 кг, тара - 24 000 кг, нетто - 43 450 кг, що менше документу на 1 750 кг.

При комерційному огляді виявлено, що навантаження у вагоні № НОМЕР_3 вище рівня бортів на 400 мм, «шапкоподібне». Над 1-4 люками є виїмка розміром 5000 мм х 2000 мм х 500 мм вглибину вагону, що відповідає супутному акту загальної форми №34967 від 23.10.2018 р. ст. Волноваха Донецької з.д. в місці виїмки маркування порушено. Вагон прибув у технічному відношенні справний.

Позивач зазначив, що вартість недостачі у вищезазначених вагонах становить - 23 077,51 гривень.

Згідно з частиною 2 статті 924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

За змістом статті 920 ЦК у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 314 ГК перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Абзацом 1 статті 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Абзацом 1 статті 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до абзацу 2 статті 130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів, зокрема у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Частиною 1 статті 623 ЦК встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 224 ГК учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з частиною 1 статті 225 ГК до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22, стаття 611, частина 1 статті 623 ЦК). Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; завдання шкоди у результаті такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Частиною 2 статті 623 ЦК передбачено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до статті 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до статті 924 ЦК, статті 314 ГК та статей 114 і 115 Статуту залізниць України залізниця відповідає за збереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Отже, позивач на підтвердження дійсної вартості втраченого вантажу не може посилатися лише на не оплачений ним рахунок-фактуру, за відсутності іншого документа відправника, на підтвердження заявленої позивачем (одержувачем) вартості. (правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 27.02.2018 року по справі № 910/13327/17.

Як вбачається з копії рахунку-фактури від 21 жовтня 2018 року №92241635 та платіжного доручення № від 28.11.18р. позивачем не була проведена оплата вантажу загальною масою 182,300 тони, який був перевезений за накладною від 21 жовтня 2018 року №52429230. Рахунком-фактури від 21 жовтня 2018 року №92241635 та платіжним дорученням від 28 листопада 2018 року № підтверджується оплата вантажу меншою масою (не за фактичною вагою, а за вагою наведеною), зокрема: 177,195 тон (вага наведена)*7 429,71 грн. (ціна без ПДВ) = 1 316 507,46 грн. (загальна ціна вантажу без ПДВ сплаченого позивачем) .

З огляду на вищезазначене позивачем не надані докази заподіяних збитків, заявлених до відшкодування у позовній заяві в сумі 23 077,51 грн., оскільки наданий до позовної заяви рахунок-фактура від 21 жовтня 2018 року №92241635 підтверджує лише оплату наведеної ваги, а не фактичної ваги, завантаженої у вагони, яка є значно більшою, ніж наведена вага, яка була оплачена, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складення тексту рішення: 11.02.19р.