АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1030/18
Південно-Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.

секретар судового засідання Герасименко Ю.С.,

за участю представників учасників справи:

від Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_1, за довіреністю,

від Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» ОСОБА_2, за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ»

на рішення Господарського суду Одеської області від 26.07.2018, яке проголошено суддею Погребною К.Ф., у судовому засіданні у м. Одеса, просп. Шевченка, 29.

Повне рішення складено 30.07.2017

по справі № 916/1030/18

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ»

про стягнення 51 130,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі Товариство, позивач) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» (далі Порт, відповідач) про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу в перевізному документі в сумі 51 130,00 грн. Крім цього, позивач просив суд, судові витрати віднести на рахунок відповідача.

Позов обґрунтований тим, що 15.01.2018 згідно з накладною №40752131, зі станції Чорноморськ-Порт-експорт Одеської області на станцію Авдіївка Донецької залізниці було відправлено вагон №61017760 з вантажем вугілля камяне. 21.01.2018 на проміжній станції Покровськ на підставі акту загальної форми №90 в/ст від 21.01.2018 станції Покровськ було здійснено комерційне переважування зазначеного вагону та складено комерційний акт. Результат зафіксовано в Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах. Також, позивач зазначає, що згідно комерційного акту №482004/27 від 22.01.2018, під час комерційного зважування на 150 т статистичних вагах станції (повірка 24.07.2017) вагона №61017760 відправленого за накладною №40752131 було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу з залізничною в накладній масою більше документа на 7 790 кг та понад вантажопідйомність на 7 040кг. Після дозування надлишок вантажу з вагону №61017760 в кількості 8 740 кг переважено в вагон №66591082. При зважуванні вагона №61017760 виявлено: брутто 90 100 кг, тара вагона з ПД 21 800 кг, нетто 68 300 кг.

Вагон №61017760 за досильною накладною №53949798, в графі 49 якої зроблено відмітку про складання комерційного акту №482004/27 та вагон №66591082 з переваженим в ньому вугіллям були направлені на адресу вантажоотримувача.

При видачі вагона №61017760 з вантажем вантажеоотримувачу на станції призначення Авідіївка в розділі «Є» комерційного акту №482004/27 від 22.01.2018 зроблена відмітка «Во время выдачи груза разницы против настоящего акта не виявлено», що на думку позивача підтверджує правильність визначення ваги в вагоні №61017760 станції Покровськ.

Позивач також зазначає, що відповідно до накладної №40752131 відправником вантажу є відповідач, маса вантажу визначена останнім без участі представників залізниці, що підтверджується графою 24 перевізних документів, завантаження проводилось вантажовідправником. Враховуючи те, що вантажовідправником Портом у накладній №40752131 неправильно зазначено масу вантажу, на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі пятикратної провізної плати, що становить 51 130,00 грн. (10 226,00 грн. (провізна плата) х 5 = 51 130,00 грн.).

Рішенням господарського суду Одеської області від 26.07.2018 позовні вимоги задоволені повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача штраф за невірно зазначену масу вантажу в перевізному документі в розмірі 51 130, 00 грн. та судовий збір в розмірі 1 762,00 грн.

Рішення мотивоване тим, що факт неправильного зазначення маси вантажу вантажовідправником у вагоні №61017760 засвідчено комерційним актом №482004/27 від 22.01.2018, який підписано уповноваженими особами позивача, а отже за змістом ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача, з відправника (Порту) стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Порт звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог Товариства про стягнення 51 130,00 грн. відмовити у повному обсязі.

Скаржник не погоджується з рішенням господарського суду, вважає, що судом не було повно та всебічно зясовано обставини справи, окрім того, судом не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено обовязкову наявність підписів трьох працівників залізниці в комерційному акті, оскільки відповідно до п. 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 208.05.2002 №334 та Довідника професій на залізничному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 20.05.2016 №181 комерційний акт від імені залізниці обовязково має бути підписаний двома особами, що обіймають керівні посади та працівником станції, який особисто здійснював перевірку. Проте, на підтвердження невідповідності маси вантажу у вагоні № 61017760 позивачем надано комерційний акт №482004/27 від 22.01.2018, який підписаний начальником станції та робітниками станції (комерційні агенти). На думку відповідача, в порушення вимог п. 10 Правил складання актів, вказаний комерційний акт не містить підпису начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи). Отже, Порт наголошує про наявність дефекту форми комерційного акту №482004/27 від 22.01.2018, у звязку з чим зазначає про його юридичну неспроможність, як засобу доказування за змістом зафіксованих у ньому обставин.

Також, скаржник зазначає, що робітники станції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з урахуванням наявних в матеріалах справи посадових інструкціях не є тими особами, які займають відповідну керівну посаду, тоді як докази покладання на них виконання обовязків начальника вантажного району в матеріалах справи відсутні.

Крім цього, на думку апелянта, Правила складання актів не передбачають можливість заміни осіб, які в обовязковому порядку повинні підписати акт, іншими особами.

Отже, відповідач вважає, що комерційний акт підписаний не уповноваженими особами, тому не може прийматися судом як належний та допустимий доказ.

Також, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено той факт, що перевірка маси вантажу було проведено різними способами, так відповідно до накладної №407252131, зважування на станції відправлення проводилось на вагонних електромеханічних вагах, тип/модель В7419-100-2Д, виробництва ВАТ «Точмаш», які пройшли повірку в установленому порядку, в свою чергу, відповідно до Технічного паспорту ЗВВт № 82, зважування на станції Покровськ проводилося на вагонних тензометричних вагах, що відрізняються інженерно-технічними особливостями.

Крім того, скаржник також відзначає, що судом не було надано оцінку запереченням відповідача щодо відсутності установленого порядку оскарження відправником комерційного акта, оскільки відповідно до п. 16 Правил, право, оскарження комерційного акту залізниці в позасудовому порядку, є лише у одержувача вантажу.

Також, апелянт стверджує, що одержувач вантажу або уповноважений представник відповідача взагалі були не присутніми під час виявлення порушень та складанні комерційного акту, а відтак не мали можливість скористатися правом на подання у встановлений час скарги начальнику Дирекції.

Скаржник також зазначив, що спірний комерційний акт взагалі не направлявся на адресу Порту, у звязку з чим, відповідачу не було відомо щодо нарахування на нього відповідного штрафу.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03.09.2018 року, колегіє суддів у складі: головуючий суддя Філінюк І.Г., суддів: Богатиря К.В., Таран С.В. відкрито апеляційне провадження у справі №916/1030/18 за апеляційною скаргою Порту на рішення господарського суду Одеської області від 26.07.2018 у справі №916/1030/18.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 призначено справу до розгляду на 01.10.2018.

24.09.2018 до Одеського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти доводів відповідача та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Свої заперечення позивач обґрунтовує тим, що п. 10 Правил складання актів містить перелік посад, які мають право підпису комерційного акту, вказаний перелік на думку позивача не є нормативно вичерпним.

Оскільки згідно штатного розпису структурного підрозділу «Станція Покровськ» в господарстві вантажної та комерційної роботи станції Покровськ позакласом штатні одинці: начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) відсутні, то комерційний акт був підписаний начальником станції, комерційними агентами ОСОБА_3, яка безпосередньо проводила переважування вагона та ОСОБА_4, який приймав участь у перевантажені вагона. Комерційний акт не містить підпису начальника вантажного району, оскільки по штатному розкладу така посада не передбачена.

Твердження відповідача, що комерційний акт №482004/27 від 22.01.2018 є єдиним доказом по справі не відповідає дійсності, оскільки до позовної заяви були додані копії актів загальної форми №30699, №90в/ст від 21.01.2018, №102 в/ст від 22.01.2018 виписка з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах станції Покровськ.

01.10.2018 до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких звертає увагу суду, що в порушення п. 10 Правил складання актів, комерційний акт №482004/27 від 22.01.2018 не підписаний начальником вантажного району (завідувачем вантажного двору, складу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), підпис якого в комерційному акті є обовязковим.

Довідка №844 від 29.08.2018, яку позивач додав до відзиву на апеляційну скаргу, не була подана як доказ у суді першої інстанції та позивач не обґрунтував причини її не подання, отже зазначена довідка на думку відповідача не може розглядатись апеляційним судом як доказ по справі.

01.10.2018 судове засідання не відбулось, про що складено відповідну довідку.

Указом Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» ліквідовано Одеський апеляційний господарський суд та утворено Південно-західний апеляційний господарський суд.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» опубліковано повідомлення про початок роботи Південного-західного апеляційного господарського суду.

На виконання положень абз. 2 ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, матеріали справи № 916/1030/18 передані до Південно-західного апеляційного господарського суду.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 12.10.2018, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2018 вищевказаною колегією суддів справу № 916/1030/18 прийнято до провадження, розпочато апеляційний перегляд останньої та призначено до розгляду на 08.11.2018.

29.10.2018 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження, яке обґрунтоване тим, що ухвалою Верховного Суду від 08.10.2018 при перегляді в касаційному порядку судових рішень по справі №916/2450/17 за позовом ПАТ «Українська залізниця» до ДП «Морський торговельний порт «Южний» про стягнення штрафних санкцій за невірно зазначену масу вантажу в перевізних документах, прийнято рішення про передачу справи на розгляд обєднаної палати Верховного Суду для формування єдиної правозастосовної практики. Враховуючи, що предмет спору по справі № 916/2450/17 є аналогічним предмету спору по справі №916/1030/18, позивач просить зупинити провадження по справі №916/1030/18 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України до винесення рішення обєднаною палатою Верховного Суду по справі № 916/2450/17.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.11.2018 зупинено апеляційне провадження у справі №916/1030/18 до закінчення перегляду об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №916/2450/17, зобовязано сторін повідомити Південно-Західний апеляційний господарський суд про результати розгляду справи №916/2450/17.

26.12.2018 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшла заява про заміну сторони у справі та поновлення провадження. Так, позивач зазначає, що 27.11.2018 проведено державну реєстрацію Статуту АТ «Укрзалізниця» у новій редакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2018р. №938 «ОСОБА_5 питання діяльності акціонерного товариства «Українська залізниця». У звязку з цим позивач просить замінити сторону по справі: з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Крім того, позивач вказує, що 23.11.2018 обєднаною палатою Верховного суду ухвалена постанова у справі №916/2450/17 та оприлюднена 07.12.2018, у якій викладена правова позиція щодо спірних правовідносин.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2019 поновлено апеляційне провадження у справі №916/1030/18, задоволено заяву позивача, здійснено його заміну у справі № 916/1030/18 на його правонаступника - Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця». Розгляд справи призначено на 04 лютого 2019 року.

28.01.2019 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання позивача про долучення додаткових доказів, а саме наказу №1865 від 29.12.2017 «Про призначення відповідних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ». В обґрунтування неможливості подання вказаного доказу до місцевого суду позивач посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.11.2018 у справі №916/2450/17.

04.02.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких відповідач враховуючи висновок Верховного Суду, який викладений у постанові від 23.11.2018 у справі №916/2450/17, зазначає, що комерційний акт складний та підписаний з порушенням Правил складання актів, у звязку з чим, комерційний акт не є належним доказом на підтвердження обставин неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у залізничній накладній. Отже, Порт вважає, що у позивача відсутні правові підстави для нарахування штрафу відповідачу за невірно зазначену масу вантажу у перевізних документах.

В судовому засіданні 04.02.2019 представник відповідача надала пояснення, в яких підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити останню.

04.02.2019 представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін. Крім цього, представник позивача просив залучити до матеріалів справи додаткові докази, а саме наказ №1865 від 29.12.2017 «Про призначення відповідних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ».

Заслухавши думку представника відповідача щодо клопотання позивача про залучення додаткового доказу, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

З наведеного норми вбачається, що позивач при поданні нового доказу до апеляційного суду, а саме: наказу №1865 від 29.12.2017, повинен був надати докази неможливості подання вказаного наказу з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Проте, посилання позивача на правову позицію Верховного Суду не є тією причиною, яка об'єктивно унеможливила подання нового доказу до суду.

За вказаних обставин, апеляційний суд не приймає наказ №1865 від 29.12.2017 «Про призначення відповідних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ» в якості доказу у даній справі, оскільки позивачем не надано об'єктивних причин неможливості подання такого доказу до місцевого суду.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників учасників справи, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2018 зі станції Чорноморськ-Порт-експорт Одеської залізниці було відправлено вагон №61017760, згідно із залізничною накладною №40752131, на стацію призначення Авдіівка Донецької залізниці.

22.01.2018 на проміжній станції Покровськ на підставі актів загальної форми №90 в/ст. від 21.01.2018 та №102 в/ст. від 22.01.2018 станції Покровськ було здійснено комерційне переважування зазначеного вагону та складено комерційний акт № 482004/27/10, який з боку залізниці підписаний ДС ОСОБА_5 та робітниками станції (комерційні агенти) ОСОБА_4 та ОСОБА_3

У вказаному акті зазначено, що згідно АЗФ №90 в/ст. від 21.01.2018, №102 в/ст. від 22.01.2018 ст. Покровськ Донецької залізниці проведено контрольне зважування вагона №61017760, на 150т статичних вагах станції, держповірених 24.07.2017. Під час зважування виявлено, що маса вантажу у вказаному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній №40752131.

У накладній №40752131 вказано масу вантажу у вагоні №61017760 69 250 кг, фактично маса складає 77 040 кг, що на 7 790 кг більше ніж зазначено у накладній.

Відповідно до комерційного акта № 482004/27/10 поверхня вантажу нижче бортів 10 см на рівні бортів, не розрівнена частково, холмоподібна, не вкатана частково вкрита снігом. Двері люка закриті. Виїмок, течі вантажу немає. Вагон прибув в технічному стані справний. Після дозування надлишок вантажу з вагону №61017760 в кількості 8 740 кг переважено в вагон №6591082 був відправлений на адресу вантажоодержувача та ним отриманий.

Отже, позивач стверджує, що відповідачем у даному випадку було невірно зазначено масу вантажу у залізничній накладній, що є підставою для нарахування відповідачу штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу згідно ст. 122 Статуту залізниць України у розмірі пятикратної плати за всю відстань перевезення, що дорівнює 51 130,00 грн. (10 226,00 грн. х5), розмір якого заявлено до стягнення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт неправильного зазначення маси вантажу вантажовідправником у вагоні №61017760 засвідчено комерційним актом №482004/27 від 22.01.2018, який підписано уповноваженими особами позивача, а отже за змістом ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача, з відправника (Порту) стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Проте, судова колегія не погоджується із зазначеним висновком господарського суду, у звязку з наступним.

Посилання позивача фактично зводяться до оцінки комерційного акту №482004/27/11 від 22.01.2018 як належного та допустимого доказу, який є підставою для нарахування штрафу за неправильно зазначену масу вантажу.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу перевізник зобов'язується доставити ввірений йому вантажовідправником вантаж до пункту призначення в установлений строк та видати його вантажоодержувачу, а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно зі ст. 908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перевезення вантажу,пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст.118 Статуту за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно з ст.122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин, зокрема, невідповідності маси вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач вказує, що комерційний акт складено особами, які не мають відповідних повноважень, а позивачем не надано жодних доказів, що штатним розписом позивача не передбачено посад, визначених п.10 Правил складання актів або про те, що обов'язки таких осіб покладено на інших працівників позивача.

Відповідно до п.10 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, зі змінами, внесеними відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, п.10 Правил складання актів на виконання ст.129 Статуту залізниць України визначено імперативно частину суб'єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів: начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також передбачено можливість участі в складенні комерційного акта одержувача вантажу, якщо він брав участь у перевірці, або інших працівників залізниці.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі №910/11397/17, від 23.11.2018 у справі №916/2450/17.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 64 та ч. 3 ст.65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов'язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено п.10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акта.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.05.2018р. у справі №916/2001/17 та від 23.06.2018р. у справі №916/1993/17, від 23.11.2018р. у справі №916/2450/17.

Отже, комерційний акт № 482004/27/10 від 22.01.2018, з боку залізниці підписаний ДС ОСОБА_5 (начальник підрозділу «Станція Покровськ») та робітниками станції (комерційні агенти) ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Тобто, ОСОБА_5 (начальник підрозділу «Станція Покровськ») є особою, яка уповноважена підписувати комерційні акти відповідно до п.10 Правил складання актів.

Однак, з довідки помічника начальника з кадрових питань структурного підрозділу «Станція Покровськ» від 03.07.2018 №185, згідно штатного розпису структурного підрозділу «Станція Покровськ» вбачається, що в господарстві вантажної та комерційної роботи станції Покровськ поза класом - штатні одиниці: начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерського майданчика, сортувальної платформи) - відсутні. Вказане підтверджується записом у комерційному акті №482004/27/10 від 22.01.2018.

Також, судовою колегією досліджено посадові інструкції № 235 агентів комерційних затверджених начальником структурного підрозділу «Станція Покровськ» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укразалізниця» ОСОБА_5 15.12.2017 та встановлено, що вказаними інструкціями не було надано агентам комерційним, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_3, право на підписання комерційного акту в разі оформлення такого.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 є уповноваженою особою на підписання комерційних актів в разі складання таких. Водночас доказів наявності відповідних повноважень у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до суду надано не було.

При цьому колегією суддів не приймаються до уваги доводи позивача з приводу того, що за відсутності у штатному розписі начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) комерційний акт був підписаний уповноваженими особами, оскільки у наявних матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на дату складання комерційного акту у штатному розписі позивача була відсутня посада начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи).

Довідка помічника начальника з кадрових питань структурного підрозділу «Станція Покровськ» від 03.07.2018 №185, наявна у матеріалах справи, не містить відомостей щодо відсутності у штатному розписі начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) станом на час складання комерційного акту.

Відповідно до статей 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи викладені вище обставини та норми права, а також встановлений факт складання та підписання комерційного акту №482004/27/10 від 22.01.2018 з порушенням Правил складення актів, у звязку з чим цей комерційний акт не є належним доказом на підтвердження обставин неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у залізничній накладній, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для нарахування штрафу відповідачу за невірно зазначену масу вантажу у перевізних документах у розмірі пятикратної проїзної плати.

З урахуванням викладеного та оцінюючи надані докази в сукупності, судова колегія дійшла висновку, що позовні вимоги АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» є необґрунтованими, не доведені належними та допустимими докази, які б підтверджували наявність підстав для покладення на відповідача матеріальної відповідальності у вигляді нарахованого штрафу.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Порту підлягає задоволенню, рішення господарського суду Одеської області від 26.07.2018 у справі №916/1030/18 скасуванню, із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця».

Відповідно до пунктів «б», «в» ч. 4 ст. 282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця».

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» - задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 26.07.2018 у справі №916/1030/18 скасувати.

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84404, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ) на користь Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, ) 2 643,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 11.02.2019.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.

Суддя Мишкіна М.А.