ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
05 лютого 2019 р. Справа № 918/822/18
Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали справи
за позовом Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Острозьке комунальне підприємство "Теплоенергія"
про стягнення заборгованості в сумі 3 858 грн. 97 коп.
За участю представників:
від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 14-136 від 20 липня 2018 року;
відповідача: ОСОБА_2 паспорт серія СР 634184 від 07 вересня 1999 року.
В порядку ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".
У грудні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до Острозького комунального підприємства "Теплоенергія", в якому просить, посилаючись на ст. 20, 173-175, 193, 216-218, 230 - 231, 264 - 265 ГК України, ст.ст. 11-16, 258, 509, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України, стягнути інфляційні втрати в розмірі 1 576 грн. 77 коп., три відсотки річних у розмірі 316 грн. 10 коп. та 1 966 грн. 10 коп. пені за неналежне виконання грошового зобов'язання за договором купівлі - продажу природного газу від 10.12.2013 року № 1830/14-ТЕ-28.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 29 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 15 січня 2019 року.
15 січня 2019 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Острозького комунального підприємства "Теплоенергія" надійшов відзив на позовну заяву від 10 листопада 2019 року, в якому останнє заперечує проти позову в повному обсязі.
У судовому засіданні 15 січня 2019 року було оголошено перерву до 05 лютого 2019 року.
У судовому засіданні 05 лютого 2019 року уповноважений представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задоволити.
Представник відповідача підтримав поданий 15 січня 2019 року відзив на позов, у якому заперечив проти позову в повному обсязі.
На стадії судових дебатів у заключному слові: представник позивача просив задоволити позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача просив при винесенні рішенні, врахувати скрутне фінансове становище Острозького комунального підприємства "Теплоенергія".
Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, судом встановлено:
- між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - продавець), та Острозьким комунальним підприємством "Теплоенергія" (надалі - покупець), укладено 10 грудня 2013 року Договір № 1830/14-ТЕ-28 купівлі-продажу природного газу (надалі - договір, а.с. 17-22), відповідно до умов якого сторони взяли на себе зобов'язання:
- Продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ (який використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх релігійними осередками, крім обсягів, що використовується для виробничо-комерційної діяльності), обсягом до 330,0 тис. куб. м. з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, який може змінюватись протягом місяця продажу у встановленому порядку, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (п.п. 1.1, 1.2, 2.1 умов договору);
- не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірника акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами (пункт 3.4 умов договору);
- ціна за 1000 куб.м природного газу становить 1 118,974 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на подану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1 118,974 грн., крім того ПДВ - 17% - 190,226 грн., всього з ПДВ - 1 309,20 грн. (одна тисяча триста дев'ять грн. 20 коп.) (пункт 5.2 договору).
- оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1 умов договору);
- у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості невиплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (пункт 7.2 умов договору);
- строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років (пункт 9.3. умов договору);
- згідно розділом 11 умов договору, такий набуває чинності з дати його підписання і скріплення печатками і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення.
Додатковими угодами №1 від 31 січня 2014 року, № 2 від 29 квітня 2014 року, № 3 від 01 жовтня 2014 року, викладено з 01 січня 2014 року пункт 5.2 статті "Ціна газу" договору у наступній редакції: ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1 091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1 309,20 грн. (одна тисяча триста дев'ять грн. 20 коп. Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, а також кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передплата за умови відсутності заборгованості за цим договором або якщо погашення такої заборгованості передбачено договорами про організацію взаєморозрахунків, укладеними відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 року № 30.
Відповідно до статті 12 Закону України "Про ринок природного газу", постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.
Як встановлено матеріалами справи, Постачальник на виконання умов договору від 10 грудня 2013 року № 1830/14-ТЕ-28 купівлі - продажу природного газу передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 314 397 грн. 83 коп., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, а саме: від 31 січня 2014 року на суму 103 988 грн. 44 коп., від 28 лютого 2014 року на суму 61 470 грн. 86 коп., від 31 березня 2014 року на суму 35 950 грн. 63 коп., від 30 квітня 2014 року на суму 3 016 грн. 40 коп., від 31 травня 2014 року на суму 998 грн. 92 коп., від 30 червня 2014 року на суму 1 965 грн. 10 коп., які підписані представниками сторін без заперечень, підписи яких скріплені печатками сторін договору.
Відповідачем здійснено оплату за поставлений природний газ, що не заперечується позивачем, однак, оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у визначений договором строк, чим порушив умови пункту 6.1 договору.
На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути пеню та три проценти річних за порушення строків проведення оплати за газ.
Відповідач не заперечує пропущення строків оплати, при цьому подав відзив на позов, в якому зазначає про те, що термін позовної давності сплинув 11 грудня 2018 року, тобто із пропуском 5 річного строку позовної давності, як то передбачено договором.
Однак суд, спростовує твердження відповідача, вказуючи на те, що строк виконання зобов'язання настав у січні 2014 року, враховуючи пункт 9.3. договору сторони продовжили строк позовної давності до 5 років, а відтак позивач правомірно звернувся до суду в грудні 2018 року.
Суд, на підставі ст. 43 ГПК України, оцінивши подані сторонами докази, наведені в процесі розгляду справи представниками сторін доводи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, при цьому суд виходив із наступного:
- відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно частини 1 статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 202 - 205 ГК України, ст.ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Слід зазначити, що передбачені ст.625 ЦК України, втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, тому дані платежі не є відповідальністю за порушення грошового зобов'язання і не відносяться до санкцій.
Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, 230 ГК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), іншими видами забезпечення встановленими договором або законом. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно частини 6 статті 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Згідно ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня .
Відповідно до ст. 258 ЦК України та ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України.
Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що за поставлений газ проведена оплата з пропуском встановленого договором терміну.
Позивачем на суму простроченої заборгованості правомірно нараховані 316 грн. 10 коп.- 3% річних, з яких: 195 грн. 21 коп. за період з 15 лютого 2014 року по 18 листопада 2014 року, 4 грн. 33 коп. за період з 15 листопада 2014 року по 27 листопада 2014 року, 54 грн. 16 коп. за період з 16 грудня 2014 року по 14 січня 2015 року та 62 грн. 40 коп. за період з 15 січня 2015 року по 26 лютого 2015 року, 1 576 грн. 77 коп. інфляційних втрат за зобов'язанням січня 2014 року та 1 966 грн. 10 пені, з яких: 781 грн. 00 коп. за період з 15 лютого 2014 року по 14 серпня 2014 року, 40 грн. 52 коп. за період з 15 листопада 2014 року по 27 листопада 2014 року, 505 грн. 36 коп. за період з 16 грудня 2014 року по 15 січня 2015 року та 639 грн. 22 коп. за період з 15 січня 2015 року по 26 лютого 2015 року, які підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені, так як матеріалами справи підтверджено, що вартість одержаного природного газу у сумі 314 397 грн. коп. відповідачем оплачено із пропущенням строків, встановлених договором.
При таких обставинах, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку про задоволення, а саме: 316 грн. 10 коп.- 3% річних, 1 576 грн. 77 коп. інфляційних втрат та 1 966 грн. 10 пені.
Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, які передбачені ч.3 ст.123 ГПК України.
Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Сторонами не подано попереднього розрахунку суми судових витрат в порядку ст. 124 ГПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп., згідно статті 129 ГПК України, покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.73-79, 86, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
1. Позов задовольнити.
3. Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08 лютого 2019 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Торчинюк В.Г.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (01001, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, 6);

3 - відповідачу рекомендованим (35800, Рівненська область, місто Острог, вулиця Лесі Українки, будинок 1).