ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2019 р. Справа№ 910/4043/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2018 (повний текст рішення складено 13.08.2018)

у справі №910/4043/18 (суддя Джарти В.В.)

за позовом Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»

до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Міністерство енергетики та вугільної промисловості України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Національний банк України,

за участю Спеціалізованої антикорупційної прокуратури

про зобовязання вчинити дії,

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» (далі ПАТ «АБ «Укргазбанк», банк, відповідач) про зобовязання вчинити дії (в редакції заяви про зміну предмета позову від 23.05.2018 №18/4555), а саме: зобовязати відповідача прийняти до виконання платіжне доручення ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» від 07.03.2018 №104 щодо здійснення перерахування суми грошових коштів в іноземній валюті євро, еквівалентній 1979071,72 доларів США, відповідно до курсу євро Європейського центрального банку на дату здійснення платежу та зобовязати ПАТ «АБ «Укргазбанк» здійснити переказ грошових коштів в іноземній валюті євро, еквівалентній 1979071,72 доларів США, відповідно до курсу євро Європейського центрального банку на дату здійснення платежу згідно банківських реквізитів: Beneficiary: Steuermann Investitions-und Handelsgesellschaft mbH, Goldschmiedgasse 4, А-1010,Vienna, Austria; IBAN: AT82 1924 0000 0057 1851; Beneficiary Bank: Meinl Bank AG, Bauernmarkt 2. A-1010, Vienna, Austria; Routing code: 19240; SWIFT: MEINATWW; Correspondent Bank: Deutsche Bank AG, Frankfurt am Main, Germany; BIC/SWIFT: DEUT DE FF.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав своїх обовязків щодо умов договору банківського рахунка від 29.10.2013 №181-М190, укладеного між позивачем та відповідачем, а саме не прийняв до виконання платіжне доручення від 07.03.2018 №104 щодо здійснення перерахування суми грошових коштів в іноземній валюті євро, еквівалентній 1979071,72 доларів США, відповідно до курсу євро Європейського центрального банку на дату здійснення платежу та відмовив у переказі грошових коштів на користь Steuermann Investitions-und Handelsgesellschaft mbH за поставлений позивачеві товар (урановий оксидний концентрат), внаслідок чого позивач позбавлений права на розпорядження своїми грошовими коштами, що знаходяться на рахунках позивача та унеможливлює виконання зобовязань перед контрагентом, що загрожує застосуванню штрафних санкцій.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.08.2018 у справі №910/4043/18 позов задоволено повністю. Зобовязано відповідача прийняти до виконання платіжне доручення від 07.03.2018 №104 ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» щодо здійснення перерахування суми грошових коштів в іноземній валюті Євро, еквівалентній 1979071,72 доларів США, згідно курсу Європейського центрального банку на дату здійснення платежу.

Зобовязано відповідача здійснити переказ суми грошових коштів в іноземній валюті Євро, еквівалентній 1979071,72 доларів США, згідно курсу Європейського центрального банку на дату здійснення платежу згідно банківських реквізитів: Beneficiary: Steuermann Investitions-und Handelsgesellschaft mbH, Goldschmiedgasse 4, А-1010,Vienna, Austria; IBAN: AT82 1924 0000 0057 1851; Beneficiary Bank: Meinl Bank AG, Bauernmarkt 2. A-1010, Vienna, Austria; Routing code: 19240; SWIFT: MEINATWW; Correspondent Bank: Deutsche Bank AG, Frankfurt am Main, Germany; BIC/SWIFT: DEUT DE FF.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 3524,00 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що платіжне доручення від 07.03.2018 №104 відповідає вимогам законодавства щодо оформлення платіжного документа, містить всі реквізити, а складений банком висновок не свідчить про наявність підстав вважати, що перерахування коштів за платіжним дорученням від 07.03.2018 №104 є здійсненням банком ризикової фінансової операції. Суд першої інстанції, проаналізувавши індикатори фінансової операції, дійшов висновку про відсутність ознак здійснення банком ризикової діяльності та/або підстав вважати, що характер або наслідки фінансової операції можуть нести реальну або потенційну загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або наявності/відсутності підозр. Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку, що наявність або відсутність індикатору фінансової операції, як факт, не може бути покладений в основу відмови банку від виконання свого договірного обовязку на виконання платіжного доручення.

Суд першої інстанції не взяв до уваги досудове розслідування за фактом вчинення позивачем надмірних витрат в розмірі 17,28 млн.дол.США в результаті виконання контракту від 28.01.2014 №70/13, яке здійснюється органами прокуратури та Національним антикорупційним бюро України (далі - НАБУ), оскільки в кримінальному провадженні ще немає рішення (вироку) суду.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ПАТ «АБ «Укргазбанк» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення судом першої інстанції було прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, при невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

В обґрунтування скарги відповідач зазначив, що висновок суду першої інстанції про недоведеність банком невідповідності платіжного доручення від 07.03.2018 №104 нормам чинного законодавства свідчить про неправильне встановлення судом обставин, що мають значення для справи. Також, на думку скаржника, судом першої інстанції необґрунтовано вказано, що висновок банку від 07.03.2018 не свідчить про наявність підстав вважати, що перераховані кошти за контрактом №70/13 є здійсненням банком ризикової фінансової операції. Також апелянт не погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність ознак здійснення банком ризикової діяльності та/або підстав, вважати, що характер або наслідки фінансової операції можуть нести реальну або потенційну загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку.

Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2018 апеляційну скаргу ПАТ «АБ «Укргазбанк» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Тищенко А.І., суддів Іоннікової І.А., Гончарова С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «АБ «Укргазбанк», справу №910/4043/18 призначено до розгляду на 18.10.2018, запропоновано позивачу надати відзив на апеляційну скаргу.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надійшли документи по справі, а саме:

25.09.2018 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін;

26.09.2018 Міністерство енергетики та вугільної промисловості України надало відзив, в якому підтримав рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2018 та просив прийняти обґрунтоване рішення за результатами апеляційного перегляду справи;

28.09.2018 Генеральна прокуратура України надала відзив, де просила задовольнити апеляційну скаргу ПАТ «АБ «Укргазбанк».

У звязку з розпочатою процедурою ліквідації та припиненням здійснення правосуддя Київським апеляційним господарським судом матеріали справи було передано до новоутвореного Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2018 апеляційну скаргу ПАТ «АБ «Укргазбанк» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Дикунської С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2018 апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження, відкрито апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 13.12.2018, запропоновано Національному банку України подати відзив на апеляційну скаргу.

12.12.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Генеральної прокуратури України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 13.12.2018 оголошено перерву на 14.01.2019.

У судовому засіданні 14.01.2019 оголошено перерву на 28.01.2019.

24.01.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі, де позивач, окрім іншого, просить долучити листи від 09.02.2018, надісланого MEINL BANK AKTIENGESELLSHAFT та від 07.08.2018, надісланого Steuermann Investitions-und Handelsgesellschaft mbH, в яких вказано про відсутність підстав вважати діяльність MEINL BANK AKTIENGESELLSHAFT повязаною з проведенням ризикових фінансових операцій.

У судове засідання 28.01.2019 Національний банку України (далі - НБУ) явку свого уповноваженого представника повторно не забезпечив.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч.12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представника НБУ, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд скарги за його відсутності.

У судовому засіданні 28.01.2019 представник ПАТ «АБ «Укргазбанк» підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2018 - скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» повністю.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги не визнав, доводи, на яких вона ґрунтується вважає безпідставними, а судове рішення законним, у зв'язку з чим просив залишити оскаржуване рішення без змін, а скаргу відповідача - без задоволення.

Представник Міністерства енергетики та вугільної промисловості України вирішення питання щодо задоволення чи відмови у задоволенні апеляційної скарги залишив на розсуд суду.

Прокурор Генеральної прокуратури України підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати.

28.01.2019 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 29.10.2013 між ПАТ «АБ «Укргазбанк» та ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» укладено договір банківського рахунка №181-М190 (далі договір №181-М190), відповідно до якого для зберігання грошових коштів (в національній валюті України, в іноземній валюті), банківських металів та здійснення усіх видів операцій у відповідності з чинним законодавством України банк відкрив позивачеві поточний рахунок в національній валюті України та/або в іноземних валютах та/або в банківських металах згідно з наданими клієнтом заявами про відкриття поточного рахунку, які є невідємною частиною цього договору: №1.980 у відділенні №190/03 АБ «Укргазбанк», код банка 320478 (п. 1.1 договору №181-М190) (т.1 а.с.14-18).

Згідно з п.1.2 договору №181-М190 обслуговування поточного рахунку позивача здійснюється відповідно до режиму поточного рахунку, встановлених нормативно-правовими актами Національного банку України, а саме: а) касове обслуговування прийом та видача готівкових грошових коштів та/або банківських металів з фізичною поставкою на підставі касових документів у відповідності з чинним законодавством України та згідно з правилами касової роботи банку; б) розрахункове обслуговування зарахування на поточний рахунок та списання з поточного рахунку грошових коштів або банківських металів на підставі платіжних інструментів (визначених пп.3.2.1 п. 3.2 р. 3 цього договору), а також заяви про купівлю/продаж/конвертацію іноземної валюти/банківських металів, у відповідності з чинним законодавством України, та згідно правилами роботи банку. Розрахункові та касові документи надаються підприємством до банку за формою, встановленою банком згідно вимог чинного законодавства України.

Приписами п. 1.3. договору №181-М190 сторони передбачили, що розрахункові документи позивача приймаються протягом операційного дня та виконуються банком самостійно і відображаються у його внутрішніх документах (правилах), з якими підприємство може ознайомитись на дошках обяв або звернувшись до співробітника банку.

До обовязків банку належить, зокрема, приймати до виконання розрахункові та касові документи підприємства за умови, якщо сума/маса, зазначена в цих документах, не перевищує залишок грошових коштів/банківських металів на відповідному поточному рахунку на початок операційного дня. Проведення розрахунків за межами залишку на поточному рахунку здійснювати на підставі окремого договору щодо надання овердрафту (п.2.1.7 договору №181-М190).

Банк має право відмовити в здійсненні розрахункових і касових операцій підприємства при наявності фактів порушення вимог чинного законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України та внутрішніх положень банку, а також у випадку сумнівів дійсності розрахункових та касових документів (п.3.1.1 договору №181-М190).

Підприємство має право самостійно розпоряджатися коштами та/або банківськими металами, що знаходяться на його поточному рахунку, в межах, встановлених чинним законодавством. Давати доручення щодо списання коштів або банківських металів з поточного рахунку та проведення операцій у формі електронних розрахункових документів на підставі відповідного договору про обслуговування клієнта за допомогою електронних розрахунково-інформаційних програмних продуктів (п.п.3.2.2 та 3.2.4 договору №181-М190).

У подальшому сторонами були внесені зміни до договору банківського рахунка шляхом укладення додаткових угод, а саме: додаткової угоди від 07.11.2013 №1, додаткової угоди від 06.11.2015 №2, додаткової угоди від 13.02.2017 №3, додаткової угоди від 27.04.2017 №4 та додаткової угоди від 24.05.2017 №5. Додатковими угодами були внесені зміни щодо тарифів банку, визначення операційного часу обслуговування, а також щодо окремих положень договору (т.1 а.с.19-30).

28.01.2014 між позивачем (покупець) та Steuermann Investitions-und Handelsgesellschaft mbH (продавець) укладено контракт №70/13 купівлі-продажу уранового оксидного концентрату (УОК) (далі контракт №70/13), за умовами якого покупець має потребу та бажання придбати певну кількість уранового оксидного концентрату та інших сполук урану, і продавець має можливість та бажання продати УОК покупцю на умовах контракту. Також умовами контракту сторони погодили, що валютою контракту є долар США. При цьому, оплата поставленого УОК здійснюється, згідно контракту, наступним чином 90% протягом 30 календарних днів після поставки та 10% - протягом 60 календарних днів з дати поставки. Датою поставки, згідно умов укладеного контракту, слід вважати дату видачі оформленого належним чином морського вантажного коносамента (для морського транспорту), дату видачі оформленої належним чином вантажної авіанакладної (для авіаційного транспорту), дату штампа станції на залізничній накладній СМГС (для залізничного транспорту). У подальшому до контракту сторонами були укладені додаткові угоди, а саме: додаткова угода від 21.03.2017 №10-1, додаткова угода від 09.03.2017 №11, додаткова угода від 03.2017 №14, якими сторони погоджували обєми партій УОК, а також визначали, що валютою платежу за контрактом може бути долар США та Євро (т.2 а.с.141-151).

На виконання вказаного контракту 16.12.2017 позивачем був отриманий УОК, що підтверджується копіями накладних СМГС №0025142 та СМГС №0025143 (т.1 а.с.31,32).

З наявного в матеріалах справи інвойсу від 01.12.2017 №305-212VG/001/001 вбачається, що загальна вартість поставленого згідно контракту УОК становить 14101841,72 доларів США (т.2 а.с.152). При цьому, з наявного в матеріалах справи листа продавця від 13.03.2018 слідує, що загальна сума заборгованості за вказаним контрактом становить 1608739,82 Євро (1979071,73 доларів США) (т.2 а.с.153).

З метою виконання зобовязань в частині оплати за поставлений товар позивач надав до банку платіжне доручення від 12.01.2018 №67 щодо часткової оплати на користь Steuermann Investitions - und Handelsgesellschaft mbH 100000,00 Євро. У графі «призначення платежу» підприємство вказало: оплата згідно контракту від 28.01.2014 №70/13, додаткової угоди від 03.10.2017 №14 та інвойсу від 01.12.2017 №305-212VG/001/001 (т.1 а.с.35).

Проте відповідач листом від 12.01.2018 №17113/549/2018 відмовив позивачу у здійсненні валютної операції, посилаючись на те, що листом Національного Банку України від 29.06.2016 № 25-0008/72225 обслуговуючий банк продавця - MEINL BANK AKTIENGESELLSHAFT був включений до переліку іноземних банків, які використовуються клієнтами банків України для здійснення фінансових операцій, діяльність яких може бути повязана з проведенням ризикових фінансових операцій. Крім того, банк запропонував позивачу звернутись до Steuermann Investitions - und Handelsgesellschaft mbH щодо зміни обслуговуючого банку (т.1 а.с.36, 194).

15.01.2018 підприємство повторно звернулось до відповідача з платіжним дорученням від 15.01.2018 №67 щодо перерахування 100000,00 Євро на користь продавця згідно контракту від 28.01.2014 №70/13, додаткової угоди від 03.10.2017 №14 та інвойсу від 01.12.2017 №305-212VG/001/001 (т.1 а.с.37). Однак, листом від 15.01.2018 №5-190/03/15/2018 банк відмовив позивачу у виконанні платіжного доручення з аналогічних підстав, викладених у листі від 12.01.2018 (т.1 а.с.38).

16.01.2018 позивач звернувся до директора Дніпропетровської обласної дирекції ПАТ «АБ «Укргазбанк» з листом №38-03/489, в якому просив розглянути можливість проведення розрахунків по контракту відповідно до постанови Правління Національного банку України від 15.08.2016 №369. До вказаного листа підприємством також були додані довідка щодо видів діяльності продавця, статут продавця, ліцензія продавця, реєстр власників акцій продавця та лист Райффайзен банк интернейшнл (т.1 а.с.39).

16.01.2018 підприємством в черговий раз було надано до банку для виконання платіжне доручення від 16.01.2018 №67 щодо перерахування грошових коштів згідно контракту від 28.01.2014 №70/13, додаткової угоди від 03.10.2017 №14 та інвойсу від 01.12.2017 №305-212VG/001/001 у розмірі 100000,00 Євро (т.1 а.с.63).

На підставі окремої постанови Правління НБУ «Про проведення ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» окремих валютних операцій» від 15.10.2015 №708, яка була прийнята з врахуванням звернення Міненерговугілля України від 22.09.2015 та від 02.10.2015 щодо сприяння у здійсненні розрахунків за контрактом №70/13, банк склав висновок про відсутність ознак здійснення ризикової діяльності відносно фінансової операції на суму 100000 Євро, що стало підставою виконання платіжного доручення від 16.01.2018 №67, що підтверджується списанням з рахунку позивача грошових коштів, яке зафіксоване у банківській виписці про рух грошових коштів на поточному рахунку підприємства від 16.01.2018 та сторонами не заперечується (т.1 а.с.64).

23.01.2018 позивач звернувся до банку із платіжним дорученням від 23.01.2018 №68 щодо перерахування грошових коштів у валюті Євро в розмірі 1617020,77 Євро на рахунок продавця згідно контракту від 28.01.2014 №70/13, додаткової угоди від 03.10.2017 №14 та інвойсу від 01.12.2017 №305-212VG/001/001 (т.1 а.с.117). Банк листом від 23.01.2018 №5-190/03//24/2018 відмовив у виконанні вказаного платіжного доручення, з посиланням на те, що пакет документів позивача не може бути прийнятий в роботу в звязку з тим, що обслуговуючий банк нерезидента (продавця) знаходиться в переліку банків, діяльність яких може бути повязана з проведенням ризикових фінансових операцій (т.1 а.с.116).

З аналогічних підстав, із посиланням на лист від 23.01.2018, банком було відмовлено у прийнятті до виконання платіжні доручення: від 24.01.2018 №70, від 25.01.2018 №71, від 26.01.2018 №72, від 29.01.2018 № 73, від 30.01.2018 №74, від 31.01.2018 №75, від 01.02.2018 №77, від 02.02.2018 №78, від 05.02.2018 №79, від 06.02.2018 №80, від 08.02.2018 №81, від 09.02.2018 №82, від 12.02.2018 №83, від 13.02.2018 №84, від 14.02.2018 №85, від 15.02.2018 №87, від 16.02.2018 №88, від 19.02.2018 №89, від 20.02.2018 №90, від 21.02.2018 №91, від 22.02.2018 №93, від 23.02.2018 №95, від 26.02.2018 №96, від 27.02.2018 №97, від 28.02.2018 №98, від 01.03.2018 №99, від 02.03.2018 №100, від 05.03.2018 №101, від 06.03.2018 №102 та від 07.03.2018 №104 (т.1 а.с.65-115, т.2 а.с.68).

При цьому, згідно з банківською випискою про рух грошових коштів на рахунку позивача №1.840 USD станом на 07.03.2018 дебетовий баланс підприємства є достатнім та становить 2013140,98 доларів США (т.1 а.с.119).

12.01.2018 банк у листі №17113/549/2018 запропонував позивачу звернутись до Steuermann Investitions-und Handelsgesellschaft mbH про зміну банку-одержувача коштів за контрактом №70/13.

15.01.2018 банк звернувся до НБУ з листом №171/645/2018, в якому просив НБУ підтвердити правомірність наміру ПАТ «АБ «Укргазбанк» щодо обслуговування контракту №70/13, укладеного з нерезидентом - Steuermann Investitions-und Handelsgesellschaft mbH. На своє звернення відповідач 22.02.2018 отримав відповідь №25-0007/10765, в якій НБУ вказав, що з метою додержання вимог антикорупційного законодавства та підтвердження правомірності подальшого обслуговування контракту №70/13 банку доцільніше звернутись до Міненерговугілля України та до НАБУ (т.1 а.с.195-199).

З матеріалів справи також вбачається, що Міненерговугілля України зверталось до НБУ з листами, в яких просило прийняти рішення щодо внесення відповідних змін до постанови Правління НБУ від 23.02.2015 №124 «Про особливості здійснення деяких валютних операцій» в частині можливості здійснення ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», через обслуговуючі його банки (ПАТ «АБ «Укргазбанк»), платежів за контрактом №70/13 без підтвердження НБУ і без обовязкового використання акредитивної форми розрахунків (листи від 22.09.2015 №01/13-2288 та від 02.10.2015 №01/13-2400 (т.2 а.с.204,205). Відповіді НБУ на адресу вищевказаного відомства з цього приводу не надходило, відповідні докази в матеріалах справи відсутні.

17.01.2018 позивач листом №38-03/546 запропонував Steuermann Investitions-und Handelsgesellschaft mbH змінити банк-отримувача в Австрії через відмову ПАТ «АБ «Укргазбанк» перераховувати кошти на рахунок в MEINL BANK AKTIENGESELLSHAFT.

22.01.2018 Steuermann Investitions-und Handelsgesellschaft mbH надало позивачеві відповідь, в якій вказав, що австрійський банк MEINL BANK AKTIENGESELLSHAFT контролюється з боку Національного банку Австрії та зі сторони регулятора фінансових ринків. Жодних обмежень з діяльності австрійського банку з боку контролюючих органів не існує. Steuermann Investitions-und Handelsgesellschaft mbH не може змінити обслуговуючий банк, оскільки банки Австрії відмовляються обслуговувати контракти з Україною з урахуванням ризику країни та особливості товару, що підлягає поставці.

07.03.2018 ПАТ «АБ «Укргазбанк» складено висновок, в якому містилось, що за результатами здійсненого аналізу документів щодо фінансової операції клієнта - ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» можна зробити висновок про наявність ознак здійснення банком MEINL BANK AKTIENGESELLSHAFT ризикової діяльності та/або підстав вважати, що характер або наслідки фінансової операції можуть нести реальну або потенційну загрозу інтересам вкладників чи іншим кредиторів банку та/або наявності/відсутності підозр (т.2 а.с.250-255).

В результаті відмови банку здійснювати перерахування грошових коштів позивача, підприємство звернулось з позовом до суду першої інстанції (в редакції заяви про зміну предмета позову від 23.05.2018 №18/4555), в якому просить суд зобовязати банк прийняти до виконання платіжне доручення ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» від 07.03.2018 №104 щодо здійснення перерахування суми грошових коштів в іноземній валюті Євро (1594611,01), еквівалентній 1979071,72 доларів США, згідно курсу Європейського центрального банку на дату здійснення платежу на реквізити продавця та здійснити переказ грошових коштів на рахунок Steuermann Investitions-und Handelsgesellschaft mbH в банку MEINL BANK AKTIENGESELLSHAFT (Австрія) (т.2 а.с.2-5).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.08.2018 у справі №910/4043/18 позов задоволено повністю, проте з його висновком суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Тобто право клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, може бути обмежене у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

У пунктах 2.1.6, 3.1.1, 3.1.4 та 3.1.7 договору №181-М190 сторонами узгоджено, що банк зобовязаний не виконувати та повертати без виконання розрахункові документи клієнта в разі, зокрема, якщо розрахунковий документ не може бути виконаний відповідно до вимог чинного законодавства України; виконання банком своїх обовязків або використання банком свого права у випадках, передбачених чинним законодавства України з питань запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом тощо. Банк має право відмовити в здійсненні розрахункових і касових операцій клієнта при наявності фактів порушення вимог чинного законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України та внутрішніх положень банку. Банк має право відмовити клієнту в обслуговуванні ділових відносин або в проведені фінансової операції на виконання інших вимог чинного законодавства України з питань запобігання та протидії легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом тощо. Банк має право обмежити права клієнта щодо розпорядження коштами на поточному рахунку у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Згідно з п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі Закон №1702-VII) вказано, що банки, як субєкти первинного фінансового моніторингу, зобовязані забезпечувати у своїй діяльності управління ризиками та розробляти критерії ризиків.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №1702-VII суб'єкт первинного фінансового моніторингу (банк) має право відмовитися: від проведення фінансової операції у разі, якщо фінансова операція містить ознаки такої, що згідно з цим Законом підлягає фінансовому моніторингу; від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції у разі ненадання клієнтом необхідних для вивчення клієнтів та/або для виконання суб'єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, документів чи відомостей або встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику.

Суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний здійснювати управління ризиками з урахуванням результатів ідентифікації, верифікації та вивчення клієнта, послуг, що надаються клієнту, аналізу операцій, проведених ним, та їх відповідності фінансовому стану і змісту діяльності клієнта. Суб'єкт первинного фінансового моніторингу під час здійснення управління ризиками враховує рекомендації, визначені чи надані відповідними суб'єктами державного фінансового моніторингу, які згідно з цим Законом виконують функції державного регулювання і нагляду за такими суб'єктами первинного фінансового моніторингу. Оцінювання ризиків клієнтів суб'єктом первинного фінансового моніторингу здійснюється за відповідними критеріями, зокрема за типом клієнта, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, і видом товарів, послуг, які клієнт отримує від суб'єкта первинного фінансового моніторингу (ст.11 Закону №1702-VII).

Фінансова операція підлягає обов'язковому фінансовому моніторингу у разі, зокрема, якщо вона має ознаки операції з високим ризиком (п.17 ч.1 ст.15 Закону № 1702-VII).

Фінансова операція підлягає внутрішньому фінансовому моніторингу, якщо у суб'єкта первинного фінансового моніторингу виникають підозри, які ґрунтуються, зокрема, на типологічних дослідженнях у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, підготовлених та оприлюднених спеціально уповноваженим органом (ст.16 Закону № 1702-VII).

Суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум (ст.17 Закону №1702-VII).

Критерії ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, розроблені Міністерством фінансів України та відображені у Наказі Мінфіну від 08.07.2016 №584 (далі Наказ №584). Уперше рівень ризику визначається та фіксується суб'єктом під час встановлення ділових (договірних) відносин з клієнтом. Суб'єкт періодично переглядає власні критерії ризику, а також заходи з управління ризиками з метою їх актуалізації та врахування змін, які відбулися в діяльності самого суб'єкта та в законодавстві у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (п.п.1,3 Наказу №584).

У Положенні про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління НБУ від 26.06.2015 №417 (далі Положення №417) зазначено, що банк зобов'язаний на постійній основі з урахуванням ризик-орієнтованих підходів здійснювати аналіз фінансових операцій клієнтів з метою виявлення фінансових операцій, що не відповідають фінансовому стану (оцінці фінансового стану) та/або змісту діяльності клієнта, економічна доцільність (сенс) за якими відсутня, або можуть іншим чином наражати банк на здійснення (залучення до здійснення) ризикової діяльності, що загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, та/або діянь, передбачених Кримінальним кодексом України (п.72 Положення №417). Ризик-орієнтований підхід - це визначена банком система з управління ризиками легалізації кримінальних доходів / фінансування тероризму та вжиття ним відповідних заходів у спосіб та обсяги, які забезпечують ефективну мінімізацію таких ризиків залежно від їх рівня (пп.31-1 п.2 Положення №417).

Обовязок банку забезпечити всебічний аналіз та перевірку документів про фінансові операції клієнтів та відомостей про їх учасників до моменту здійснення фінансової операції з метою виявлення ризикової фінансової операції, зокрема, у випадках купівлі іноземної валюти з метою перерахування зі межі України та у випадках перерахування іноземної валюти за межі України, відображено також у Положенні про порядок здійснення банками аналізу та перевірки документів (інформації) про фінансові операції та їх учасників, затвердженого постановою НБУ від 15.08.2016 №369 (далі Положення №369).

Ризикова фінансова операція згідно Положення №369 це фінансова операція, що містить/може містити ознаки здійснення банком ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку (далі - ризикова діяльність), у тому числі для приховування реальних вигодоодержувачів, здійснення будь-яких дій, пов'язаних з коштами, що можуть бути одержані внаслідок вчинення злочину, спрямованих на приховування джерел походження зазначених коштів чи сприяння особі, яка є співучасником у вчиненні злочину, що є джерелом походження зазначених коштів, тощо.

Аналіз документів у разі виявлення ризикової фінансової операції або наявності індикатора(ів) ризикової фінансової операції має включати такі заходи, зокрема: установлення кінцевих бенефіціарних власників учасників фінансової операції, у тому числі відсутність підстав уважати, що вони використовують агентів, номінальних утримувачів (номінальних власників) або посередників з метою приховування кінцевого(их) бенефіціарного(их) власника(ів) [контролера(ів)] (п.7 Положення №369).

У разі виявлення ризикової фінансової операції або наявності індикатора(ів) ризикової фінансової операції банк до здійснення фінансової операції (наміру здійснення фінансової операції) зобов'язаний провести додаткову перевірку клієнта або інших осіб (у визначених законодавством випадках) та додаткових документів, у тому числі наведених у додатках 1, 2 до цього Положення, стосовно інших учасників фінансової операції, уключаючи їх представників та/або вигодоодержувачів, а також суті та мети фінансової операції для підтвердження або спростування підозри (п.10 Положення №369).

Банк додатково може скористатись інформацією з публічних джерел або від інших фінансових установ щодо клієнта або інших осіб та контрагентів, їх засновників (учасників) та посадових осіб (п.11 Положення №369).

Банк за результатами здійсненого аналізу документів у разі виявлення ризикової фінансової операції або наявності індикатора(ів) ризикової фінансової операції (з урахуванням відомостей, що містяться в отриманих банком додаткових документах) до проведення фінансової операції (наміру здійснення фінансової операції) має скласти обґрунтований висновок про, зокрема, відсутність/наявність підстав уважати, що характер або наслідки фінансових операцій можуть нести реальну або потенційну загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку. Висновок про недостатність фінансової можливості проводити (ініціювати проведення) фінансову(ої) операцію(ї) на відповідну суму; відсутність економічної доцільності (сенсу) фінансової операції та/або наявність ознак(и) здійснення банком ризикової діяльності; наявність підозри; наявність підстав уважати, що характер або наслідки фінансових операцій можуть нести реальну або потенційну небезпеку інтересам вкладників чи інших кредиторів банку є підставою для відмови банком у здійсненні (наміру здійснення) фінансових операцій клієнта, у тому числі в ініціюванні проведення реєстраційних дій за договором (п.12 Положення №369).

Додатком 1 до Положення №369 визначено заходи щодо здійснення банками аналізу та перевірки документів про фінансові операції та їх учасників. Так, за наявності індикатора ризику фінансової операції за номером 43 (Банк контрагента за фінансовою операцією включений Національним банком України до переліку іноземних банків, які використовуються клієнтами банків України для здійснення фінансових операцій, що містять / можуть містити ознаки ризикових фінансових операцій) банк на підставі додаткових документів за фінансовими операціями, що мають індикатори ризику, має: 1) установити суть та мету фінансової операції; 2) установити відповідності/невідповідності суті фінансової операції змісту діяльності її учасників; 3) установити наявність/відсутність економічної доцільності (сенсу) фінансової операції та наявність/відсутність підозри; 4) установити достатність/недостатність фінансових можливостей клієнта проводити (ініціювати) фінансову операцію на відповідну суму; 5) здійснити перевірку інформації про учасників фінансової операції, їх діяльність та ділову репутацію; 6) установити кінцевих бенефіціарних власників учасників фінансової операції, у тому числі відсутність підстав уважати, що вони використовують агентів, номінальних утримувачів (номінальних власників) або посередників з метою приховування кінцевого(их) бенефіціарного(их) власника(ів) [контролера(ів)]; 7) установити джерела походження коштів (активів) клієнта тощо.

При цьому, банк має витребувати додаткову інформацію/документи для перевірки фінансової операції, щодо якої встановлено індикатор ризику фінансової операції за номером 43.

Таким чином, вказані вище положення норм чинного законодавства України та умови договору №181-М190 надають право ПАТ «АБ «Укргазбанк», як субєкту первинного фінансового моніторингу, не виконувати/зупинити виконання/відмовити у виконанні фінансової операції, якщо банком будуть встановлені передумови для такої відмови/зупинення проведення фінансової операції на підставі здійснення всебічного та ґрунтовного аналізу фінансової операцій.

07.03.2018 позивач звернувся до банку з заявою №32 про конвертацію однієї іноземної валюти в іншу іноземну валюту, якою доручив банку конвертувати 1594469,78 Євро у долари США за курсом уповноваженого банку та перерахувати суму іноземної валюти, що буде отримана в результаті конвертації на поточний рахунок в іноземній валюті (т.2 а.с.37).

Також, 07.03.2018 позивач надав банку для виконання фінансової операції платіжне доручення від 07.03.2018 №104 на перерахування іноземної валюти за межі України, а саме на рахунок Steuermann Investitions-und Handelsgesellschaft mbH в австрійському банку MEINL BANK AKTIENGESELLSHAFT в сумі 1594611,00 Євро.

Як вбачається з листа Національного банку України від 29.08.2016 №25-0008/72225, австрійський банк MEINL BANK AKTIENGESELLSHAFT включений до переліку іноземних банків, діяльність яких може бути повязана з проведенням ризикових фінансових операцій (т.1 а.с.193). Лист є чинним, зміни до переліку іноземних банків не вносились.

Отже, включення НБУ банка контрагента за фінансовою операцією до переліку іноземних банків, які використовуються клієнтами банків України для здійснення фінансових операцій, що містять/можуть містити ознаки ризикових фінансових операцій є індикатором ризикової фінансової операції.

Керуючись, зокрема, Положенням №369, виявивши індикатор ризикової фінансової операції 43, 07.03.2018 ПАТ «АБ «Укргазбанк» складено висновок, де вказано, що за результатами здійсненого аналізу документів щодо фінансової операції клієнта - ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» можна зробити висновок про наявність ознак здійснення банком MEINL BANK AKTIENGESELLSHAFT ризикової діяльності та/або підстав вважати, що характер або наслідки фінансової операції можуть нести реальну або потенційну загрозу інтересам вкладників чи іншим кредиторів банку та/або наявності/відсутності підозр (т.2 а.с.250-255).

Крім того, у п.5 ч.1 та п.10 висновку банк вказав, що рівень ризику клієнта високий, оскільки керівник підприємства ОСОБА_2 є національним публічним діячем, частка Держави в статутному капіталі підприємства більше 50%; клієнт належить до осіб, повязаних з національними публічними діячами (керівник підприємства, державна частка в статутному капіталі якого перевищує 50%).

У пункті 13 висновку зазначено про наявність інших ознак ризикової фінансової операції та передумов імовірного здійснення уповноваженого банку ризикової діяльності, а саме мова йде про непрозорість структури власності контрагента (згідно документів, наданих позивачем, кінцевим бенефіціарним власником нерезидента Steuermann Investitions-und Handelsgesellschaft mbH (Австрія) вказано Alexander Abfalterer (ОСОБА_3), проте інформація із відкритих джерел свідчить про його номінальність. У відкритому доступі наявна інформація (на сайті НАБУ), що реальним кінцевим бенефіціарним власником нерезидента є колишній народний депутат ОСОБА_4). У звязку з проведенням клієнтом часткових розрахунків по контракту №70/13, є відомим факт порушення кримінального провадження, в результаті розслідування за яким було вчинено заволодіння коштів ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» в розмірі 17,28 млн.дол.США, шляхом неправомірного укладення та подальшого виконання контракту №70/13 через австрійську компанію-посередника Steuermann Investitions-und Handelsgesellschaft mbH. В рамках кримінального провадження вручено повідомлення про підозру 6 особам, в тому числі й керівникам контрагента за контрактом №70/13.

З відкритих інформаційних джерел банком встановлено, що НАБУ здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за фактом участі у злочинній організації та у злочинах, вчинюваних такою організацією, заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великому розмірі злочинною організацією. Зокрема, згідно з інформацією, наявною на сайті НАБУ, в результаті виконання контракту №70/13 ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» здійснило надмірні витрати в розмірі 17,28 млн.дол.США. В результаті розслідування в рамках кримінального провадження повідомлено підозру ряду осіб, в т.ч. керівнику ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» та керівникам Steuermann Investitions-und Handelsgesellschaft mbH (т.2 а.с.164-170).

Отже, крім виявленого індикатора ризикової фінансової операції 43, банком виявлено наявність інших індикаторів ризикової фінансової операції, зокрема, непрозора структура власності контрагентів, які в своїй сукупності значно підвищували вірогідність здійснення банком ризикової діяльності та наявності підстав вважати, що характер або наслідки фінансової операції можуть нести реальну або потенційну загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку.

Таким чином, банк обґрунтував свою відмову виконати платіжне доручення від 07.03.2018 №104 та здійснити переказ суми грошових коштів в іноземній валюті Євро, еквівалентній 1979071,72 доларів США, згідно курсу Європейського центрального банку на дату здійснення платежу згідно банківських реквізитів: Beneficiary: Steuermann Investitions-und Handelsgesellschaft mbH, Goldschmiedgasse 4, А-1010,Vienna, Austria; IBAN: AT82 1924 0000 0057 1851; Beneficiary Bank: Meinl Bank AG, Bauernmarkt 2. A-1010, Vienna, Austria; Routing code: 19240; SWIFT: MEINATWW; Correspondent Bank: Deutsche Bank AG, Frankfurt am Main, Germany; BIC/SWIFT: DEUT DE FF.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що ПАТ «АБ «Укргазбанк», відмовляючи у виконанні платіжного доручення від 07.03.2018 №104, не порушив умови договору №181-М190 та вимоги нормативно-правових актів, у т.ч. актів НБУ. У банку немає правових підстав для перерахування іноземної валюти, як оплати ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» за контрактом №70/13.

Висновок суду першої інстанції про недоведеність банком невідповідності платіжного доручення від 07.03.2018 №104 нормам чинного законодавства свідчить про неправильне встановлення судом обставин, що мають значення для справи, оскільки невиконання банком платіжного доручення від 07.03.2018 №104 повязане не з невідповідністю платіжного доручення вимогам законодавства щодо його оформлення тощо, а із самою фінансовою операцією, яку позивач мав намір здійснити та яка містить ознаки здійснення банком ризикової діяльності та/або підстав, вважати, що характер або наслідки фінансової операції можуть нести реальну або потенційну загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку.

Також судом першої інстанції необґрунтовано вказано, що висновок банку від 07.03.2018 не свідчить про наявність підстав вважати, що перераховані кошти за контрактом №70/13 є здійсненням банком ризикової фінансової операції, оскільки це суперечить п.12 Положення №369. Вказаний висновок банку є документарним оформленням рішення банку і сам по собі не може свідчити про здійснення банком ризикової фінансової операції, так як висновок складається банком на підставі індикаторів ризикової фінансової операції.

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає передчасним висновок місцевого господарського суду про відсутність ознак здійснення банком ризикової діяльності та/або підстав, вважати, що характер або наслідки фінансової операції можуть нести реальну або потенційну загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, оскільки субєктом первинного фінансового моніторингу банком на підставі листа НБУ від 29.08.2016 №25-0008/72225, Положення №369 та інформації з публічних джерел виявлено індикатори ризикової фінансової операції, про що складено висновок, який позивачем не оскаржено.

Саттею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про зобовязання ПАТ «АБ «Укргазбанк» виконати платіжне доручення від 07.03.2018 №104 та здійснити перерахування грошових коштів за контрактом №70/13.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів 1-4 частини 1 статті 277 ГПК України, є неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, зважаючи на встановлене вище, дійшла висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи у звязку з неповним зясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, неправильним застосування норм матеріального права, у звязку з чим апеляційна скарга ПАТ «АБ «Укргазбанк» є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2018 у справі №910/4043/18 - скасуванню, з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» повністю.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у відповідності до вимог статті 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2018 у справі №910/4043/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2018 у справі №910/4043/18 скасувати.

3. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про зобовязання вчинити дії відмовити повністю.

4. Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (52210, Дніпропетровська обл., місто Жовті Води, вул. Горького, буд. 2, ідентифікаційний код 14309787) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (03087, м.Київ, вул. Єреванська, буд. 1, ідентифікаційний код 23697280) 5 286 (пять тисяч двісті вісімдесят шість) грн 00 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання даної постанови.

6. Матеріали справи №910/4043/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.02.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

ОСОБА_1