СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2019 р. Справа № 922/494/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Барбашова С.В. , суддя Пушай В.І.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю прокурора - Ногіна О.М. (посвідчення № 032167 від 11.02.15),

та представників сторін:

1-го позивача - Ворожбянов А.М. (довіреність № 08-21/1/2-19 від 02.01.19),

2-го позивача- не з'явився,

відповідача -Хамоян Т.М. (паспорт серія НОМЕР_2 від 15.09.16), Літвінова А.С. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_3 від 22.02.2012, ордер серія ХВ №1042 від 04.02.19),

третьої особи - не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу ФОП Хамоян Тіграна Марзбековича (вх.№ 108) на рішення господарського суду Харківської області від 31.07.2018 у справі №922/494/17 (повний текст якого складено 03.08.2018 в приміщенні зазначеного суду колегією суддів у складі: головуючого судді Жельне С.Ч., суддів Ольшанченко В.І., Рильової В.В.)

за позовомЗаступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області, м. Харків в інтересах держави в особі 1.Харківської міської ради, м. Харків 2. Комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", м.Харків
доФізичної особи-підприємця Хамоян Тіграна Марзбековича, м. Харків третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради, м.Харків
про стягнення коштів
ВСТАНОВИЛА:

Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області (далі за текстом - прокурор) в інтересах держави в особі Харківської міської ради (далі за текстом - перший позивач) та Комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" (далі за текстом - другий позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Хамоян Тіграна Марзбековича (далі за текстом - відповідач) про стягнення 183168,63грн., з яких: 176583,03 грн. збитків, 6585,60 грн. за виконані топографічні роботи.

Позовні вимоги прокурора в інтересах Харківської міської ради мотивовано тим, що відповідач, набувши право власності на об'єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, по АДРЕСА_1 належним чином не оформив та не зареєстрував речові права на землю, не вносив плату за користування земельною ділянкою, внаслідок чого завдав територіальній громаді міста Харкова збитки в розмірі 176583,03 грн., які слід стягнути з відповідача на користь першого позивача. В обгрунтування своїх позовних вимог прокурор посилається на положення статтей 12, 83, 116, 122, 124-126, 152, 156, 157 ЗК України, статей 16, 22, ЦК України.

Позовні вимоги прокурора в інтересах Комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" про стягнення з відповідача на користь другого позивача 6585,60 грн., обгрунтовані тим, що КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" проведено топографічні роботи для визначення розміру земельної ділянки, якою користується відповідач, а тому, вартість таких робіт підлягає стягненню з відповідача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.04.2017 позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Хамоян Т.М. на користь Харківської міської ради збитки у розмірі 158729,87 грн. В іншій частині позову, заявленого заступником керівника Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області в інтересах держави в особі Харківської міської ради, до Фізичної особи-підприємця Хамоян Т.М. - відмовлено.

В позові, заявленому заступником керівника Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області в інтересах держави в особі Комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", до Фізичної особи-підприємця Хамоян Т.М. про стягнення 6585,60 грн. за виконані топографічні роботи - відмовлено (а.с.175 т.1).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.07.2017 рішення господарського суду Харківської області від 24.07.2017 у справі №922/494/17 - залишено без змін (а.с.17 т.2).

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що користування відповідачем спірною земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавило міську раду, як власника землі, права отримувати дохід у вигляді орендної плати, встановив наявність у ради права на відшкодування збитків. При цьому, суд зазначив, що відповідач мав сплачувати плату за спірну земельну ділянку саме у формі орендної плати, а не земельного податку, а тому сплата ним земельного податку не може вважатися належним виконанням ним свого обов'язку як землекористувача. Разом з тим, суд врахував, що вимоги про стягнення збитків за період з 01.10.2013 до 08.02.2014 є такими, що заявлені з пропуском строку позовної давності, а тому в їх задоволенні відмовив.

Крім того, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь другого позивача 6585,60 грн. за виконані топографічні роботи, оскільки замовником цих робіт є Харківська місцева прокуратура № 2, а не відповідач; відповідач не брав на себе будь-яких зобов'язань перед другим позивачем щодо оплати вказаних робіт; прокурором не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та проведенням топографічного знімання зайнятої відповідачем земельної ділянки.

Постановою Вищого господарського суду від 07.11.2017 у справі №922/494/17 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.07.2017 у справі №922/494/17 та рішення господарського суду Харківської області від 24.04.2017 в частині стягнення збитків у розмірі 158729,17 грн скасовано. Справу в цій частині направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області. В решті рішення та постанову залишено без змін (а.с.88 т.2).

Направляючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд вказав на те, що судами попередніх інстанцій не досліджено розмір фактичних збитків, заподіяних бюджету, а саме, помилково не взято до уваги доводи відповідача щодо здійснення ним платежів зі сплати за землю у формі земельного податку.

Під час нового розгляду справи прокурор звернувся до суду першої інстанції із заявою №04-31-7600-16 від 15.03.2018 про зменшення позовних вимог (а.с.191-192 т.2), в якій зазначає, що згідно інформації Головного управління ДФС у Харківській області від 16.02.2018 №3334/9/20-40-13-07 відповідачем протягом 2014-2016 років було сплачено земельний податок у розмірі 31940,96 грн. У зв'язку з вказаним обставинами прокурор просив пункт 4 прохальної частини позову замінити наступною вимогою: "Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь Харківської міської ради збитки у розмірі 126788,91 грн.».

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 19.03.2018 у цій справі заяву прокурора про зменшення позовних вимог прийнято до розгляду (а.с.204 т.2).

За результатами нового розгляду справи, господарським судом Харківської області 31.07.2018 прийнято рішення у цій справі, яким задоволено позовні вимоги прокурора про стягнення з відповідача на користь першого позивача збитків в розмірі 126788 грн. 91 коп.

В наведеному рішенні суд встановив, що відповідач використовує земельну ділянку загальною площею 0,0229 га по АДРЕСА_1 без оформлених у встановленому порядку правовстановлюючих документів. Місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні зазначено, що своєю правовою природою грошові кошти, що є предметом позову у даній справі є сумою несплаченої відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою (яка перебуває у комунальній власності) без укладення договору оренди. Як зазначив суд, Харківська міська рада була позбавлена можливості отримати дохід від здачі спірної земельної ділянки в оренду, у зв'язку з чим останній завдано збитки у вигляді неодержаної орендної плати за землю. Суд першої інстанції встановив факт заподіяння Харківській міській раді збитків у вигляді несплаченої відповідачем за період з 08.02.2014 по 30.09.2016 орендної плати у розмірі 126788,91 грн. (з урахуванням сплаченого відповідачем земельного податку у сумі 31 940,96 грн.), які Харківська міська рада могла б отримати у разі укладення між нею і відповідачем договору оренди земельної ділянки.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд Харківської області в оскаржуваному рішенні послався на положення ст.22 ЦК України, ст.ст.156, 157 ЗК України, ст.ст. 224, 225 ГК України.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що прокурором в позові не обгрунтовано підстави для звернення до суду із позовом в інтересах держави, що не було враховано судом першої інстанції. Відповідач також зазначає, що розмір збитків повинен визначатись з урахуванням Методики визначення розмірів шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 за №963. Також відповідач зазначає, що місцевий господарський суд не зазначив, з яких підстав земельна ділянка віднесена до земель комерційного призначення, а не до земель прибудинкової території. Крім того, відповідач вважає, що надані до позову розрахунки не є належними доказами у справі, оскільки відсутні дати їх складання та посади осіб, які їх склали. Відповідач зазначає також, що судом першої інстанції не надано оцінку його доводам про неможливість визначення розміру орендної плати без виділення земельної ділянки в натурі.

Прокурор надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апелянта заперечує та зазначає, що користування відповідачем земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавило територіальну громаду міста Харкова доходу у вигляді орендної плати за землю. Як зазначає прокурор, Харківська міська рада є органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, проте, останньою до теперішнього часу не вжито заходів щодо звернення до суду з позовом про відшкодування завданих збитків, у зв'язку з чим, для вирішення проблем суспільного значення прокурор звернувся до суду із цим позовом. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Другий позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, зокрема, про те, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов про стягнення з відповідача на користь Харківської міської ради збитків в розмірі 126788,91 грн., проте, не вирішено «вимогу про стягнення з відповідача на користь другого позивача судових витрат у розмірі 6585,60 грн.» за виконані роботи з проведення топографічної геодезичної зйомки для встановлення розміру земельної ділянки. Вказані грошові кошти, на думку другого позивача, відповідно до вимог статті 129 ГПК України, є судовими витратами, які підлягають стягненню з відповідача на користь другого позивача. Просить апеляційну скаргу відповідача на рішення господарського суду Харківської області від 31.07.2018 у справі №922/494/17 залишити без задоволення. Стягнути з відповідача на користь другого позивача судові витрати у розмірі 6585, 60 грн.

В судове засідання 05.02.2019 другий позивач та третя особа не з'явились, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, належним чином повідомлено другого позивача та третю особу про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників другого позивача та третьої особи.

Судова колегія зазначає, що постановою Вищого господарського суду України від 07.11.2017 у цій справі рішення господарського суду Харківської області від 24.04.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.07.2017 залишено без змін в частині відмови у задоволенні позову прокурора про стягнення з відповідача на користь другого позивача 6585,60 грн. за виконані топографічні роботи.

Справа №922/494/17 була направлена судом касаційної інстанції на новий розгляд лише в частині позовних вимог прокурора про стягнення з відповідача на користь першого позивача 158729,17 грн. збитків.

Враховуючи наведене, справа №922/494/17 переглядається апеляційним судом в частині заявлених прокурором позовних вимог про стягнення з відповідача на користь першого позивача (з урахування заяви про зменшення позовних вимог від 15.03.2018) 126788,91 грн.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора, представників першого позивача та відповідача, представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

На підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2006 фізична особа-підприємець Хамоян Т.М. набув у власність нежитлову будівлю літ. «Б-1», загальною площею 25,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому, рішенням господарського суду Харківської області від 08.10.2008 у справі №50/154-08 за фізичною особою-підприємцем Хамоян Т.М. визнано право власності на вищевказану реконструйовану нежитлову будівлю літ. «Б-3» №1-16, загальною площею 552,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.46-47 т.1).

05.12.2008 проведено державну реєстрацію права власності ФОП Хамоян Т.М. на вказане нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.134-135 т.1).

Відповідно до листа Відділу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №19-20-0.23,08-19/116-17 від 14.04.2017 правовстановлюючі документи на право власності або користування на земельну ділянку по АДРЕСА_1 у відділі не обліковуються (а.с.169 т.10.

Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради в листі №1823/0/27-17 від 18.04.2017 повідомило, що згідно з архівними даними управління проекти рішень Харківської міської ради щодо надання земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність або користування для розміщення, здійснення будівництва, збереження будь-яких будинків, будівель або споруд, управлінням не готувалися на розгляд сесії Харківської міської ради (а.с.168 т.1).

Згідно листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради №2436/0/225-17 від 19.04.2017, на земельну ділянку по АДРЕСА_1 договір оренди не обліковується. Рішень щодо продажу, надання у користування (власність) цієї земельної ділянки міською радою не приймалося (а.с.167 т.1).

Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради було проведено топографічне знімання за фактом самовільного будівництва 9-ти поверхової будівлі літ. «Б-3», що знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

З технічного звіту топографічного знімання, виконаного КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" на замовлення Харківської місцевої прокуратури №2, вбачається, що фактична площа земельної ділянки під нежитловою будівлею, яка належить на праві власності відповідачу, складає 0,0229 га (а.с.18-25 т.1).

Як свідчать матеріали справи, Департаментом територіального контролю Харківської міської ради здійснено розрахунок збитків за використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів у період з 01.10.2013 по 30.09.2016, згідно з яким їх розмір становить 176583,03 грн. (а.с.23-27 т.1).

Разом із цим, за інформацією Головного управління ДФС у Харківській області (лист від 16.02.2018 №3334/9/20-40-13-07, а.с.201 т.2) фізичній особі-підприємцю Хамоян Т.М. було нараховано земельний податок за 2014-2016 роки за земельну ділянку під нежитловою будівлею, загальною площею 0,0232 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 31940,96 грн., який був своєчасно та у повному об'ємі сплачений останнім.

Сплата відповідачем земельного податку в розмірі 31940,96 грн. підтверджується також платіжними дорученнями №5 від 26.05.2016, №8 від 30.09.2016 (а.с.66,67 т.2).

З урахуванням сплаченого відповідачем земельного податку у сумі 31 940,96 грн., прокурор зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача збитки, завдані Харківській міській раді у вигляді недоотриманої орендної плати за період з 08.02.2014 по 30.09.2016 в розмірі 126 788,91 грн. (а.с.191-192 т.2).

Судова колегія враховує наступне.

Правовий механізм переходу прав на землю, пов'язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у статті 120 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно зі статтею 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

За змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Враховуючи наведене, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов'язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.

Матеріали справи свідчать, що відповідач, набувши право власності на нежитлову будівлю літ. «Б-3» №1-16, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належним чином не оформив правовідносини щодо користування земельною ділянкою, на якій розташовані об'єкти належного йому нерухомого майна, договір оренди земельної ділянки не уклав.

Вказана обставина відповідачем не заперечується.

Задовольняючи позовні вимоги у цій справі, господарський суд виходив з того, що заявлена до стягнення сума є збитками, які завдані міській раді у зв'язку із використанням відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Судова колегія враховує наступне.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 ЗК України (на яку посилається прокурор) власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом наведених приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України. Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов'язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Водночас, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов'язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов'язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов'язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов'язаннях. Натомість для кондикційних зобов'язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов'язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Предметом позову у цій справі фактично є стягнення з власника об'єктів нерухомого майна коштів, що дорівнюють орендній платі за користування земельною ділянкою, на якій ці об'єкти розміщені, без належних на те правових підстав.

Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Проте, з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Відповідач, як власник об'єктів нерухомого майна, користувався земельною ділянкою, на якій ці об'єкти розміщені, за відсутності оформленого відповідно до вимог чинного законодавства права користування цією земельною ділянкою, не сплачуючи орендну плату.

Отже, відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача, який є власником земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тобто орендну плату, тому зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства про відшкодування шкоди (збитків), оскільки до моменту оформлення власником об'єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, а також у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №912/1188/17, від 21.01.2019 у справі №902/794/17.

Збитки за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та безпідставно набуте майно мають різну правову природу і підпадають під різне нормативно-правове регулювання.

На відміну від збитків, для стягнення яких підлягає доведенню наявність складу правопорушення, а саме таких складових як: шкода, протиправна поведінка її заподіювача, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вина, для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів є встановлення обставин набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого) та те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У даній справі колегією суддів встановлено, що відповідач, як власник об'єкту нерухомого майна, користувався земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розміщений, за відсутності оформленого відповідно до вимог чинного законодавства права користування цією земельною ділянкою, не сплачуючи орендну плату.

Отже, відповідач без достатньої правової підстави за рахунок першого позивача, який є власником земельної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тобто орендну плату, а тому зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Розмір безпідставно збережених коштів відповідача у період із 08.02.2014 по 30.09.2016 - 126788,91 грн. розраховано Харківською міською радою як розмір плати за земельні ділянки комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Колегія суддів зазначає, що для визначення розміру безпідставно збереженої орендної плати, яку просив стягнути прокурор, необхідним є встановлення її розміру шляхом множення площі земельної ділянки та розміру нормативної грошової оцінки займаної земельної ділянки.

Розмір земельної ділянки - 0,0229 га підтверджується технічним звітом топографічного знімання, виконаного КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" (а.с.18-25 т.1).

Як вбачається з розрахунку, нормативна грошова оцінка спірних земельних ділянок розрахована першим позивачем шляхом множення площі вказаної земельної ділянки та нормативної грошової оцінки одного квадратного метра землі.

Згідно з ст.ст. 5, 13 Закону України "Про оцінку земель" для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності проводиться нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Статтями 20 та 23 закону України "Про оцінку земель" визначено, що за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів складається технічна документація, яка затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Відповідно до вимог Закону України "Про оцінку земель" рішенням 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 03.07.2013р. № 1209/13 затверджено «Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013р.», в тому числі, встановлено базову вартість одного квадратного метра земель міста Харкова у сумі 291,18 грн.

Рішенням 26 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 25.09.2013р. №1269/13 затверджено "Порядок впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013р." та встановлено, що плата за землю на підставі даних "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013р." вводиться в дію з 01.01.2014р.

Відповідно до п. 2.1 вказаного Порядку, Департамент земельних відносин Харківської міської ради на підставі п. 4 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" є власником програмного комплексу "Нормативна грошова оцінка земель міста Харкова станом на 01.01.2013", здійснює загальну координацію робіт з визначення орендної плати за землю в місті Харкові, здійснює розрахунки розміру орендної плати за землю та безпосереднє виконання робіт з укладення договорів оренди землі та додаткових робіт до них, веде моніторинг виконання умов договорів оренди землі.

Таким чином, розрахунок першим позивачем нормативної грошової оцінки земельної ділянки здійснено виходячи з базової вартості одного кв.м земель міста Харкова, з урахуванням коефіцієнтів, визначених рішенням Харківської міської ради від 03.07.2013 №1209/13 та шляхом множення вказаної величини на площу земельної ділянки.

Рішенням Харківської міської ради від 27.02.2008р. №41/08 затверджено «Положення про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування в місті Харкові»», в якому визначено формулу розрахунку річної орендної плати за земельну ділянку.

На підставі вказаного рішення, перший позивач, застосувавши ставку річної орендної плати 8%, коефіцієнт складних інженерно-геологічних умов (1), коефіцієнт розміру земельної ділянки (1), відсоток строку оренди (100%) та нормативно грошову оцінку земельних ділянок здійснив розрахунок розміру доходу, одержаного відповідачем за користування безпідставно набутим майном.

Колегія суддів погоджується з розрахунком першого позивача, оскільки він здійснений на підставі Земельного кодексу України, Податкового кодексу України, Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 25.09.2013 №1269/13, Положення про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування в місті Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 27.02.2008 №41/08, Рішення Харківської міської ради від 03.07.2013 №1209/13 "Про затвердження "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013".

Крім того, при визначенні розміру безпідставно збережених коштів прокурором враховано сплату відповідачем у 2014-2016 роках земельного податку в розмірі 31940,96 грн., що підтверджується листом Головного управління ДФС у Харківській області від 16.02.2018 №3334/9/20-40-13-07, а.с.201 т.2) та платіжними дорученнями №5 від 26.05.2016, №8 від 30.09.2016 (а.с.66,67 т.2).

Відповідач вказаний розрахунок не спростував, контррозрахунок суду не надав.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що розмір збитків повинен визначатись з урахуванням «Методики визначення розмірів шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 за №963.

Судова колегія не погоджується з такими доводами відповідача, оскільки наявність на земельній ділянці зареєстрованого у встановленому порядку за особою нерухомого майна виключає застосування до спірних правовідносин сторін вказаної Методики.

В апеляційній скарзі відповідач також зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінку доводам відповідача про неможливість визначення розміру орендної плати без виділення земельної ділянки в натурі.

Прокурором надано до позову топографічні матеріали, в тому числі, ситуаційну схему розміщення земельної ділянки, план розташування на ній нежитлової будівлі, розрахунки вихідних координат та інші матеріли топографо-геодезичних робіт.

Судова колегія враховує, що між сторонами у цій справі склались позадоговірні правовідносини з приводу повернення відповідачем першому позивачу грошових коштів, які він мав сплатити за користування земельною ділянкою на підставі частини першої статті 1212 ЦК України, а здійснений першим позивачем розрахунок є доказом в обгрунтування ціни позову.

При цьому, розрахунок здійснено першим позивачем не у зв'язку із укладенням між сторонами договору оренди та визначенням розміру орендної плати, а для розрахунку розміру безпідставно збереженого майна (грошових коштів), у зв'язку з чим відсутня необхідність у розробці технічної документації на земельну ділянку саме для здійснення такого розрахунку.

Враховуючи наведене, доводи відповідача є необгрунтованими.

Також відповідач посилається на те, що місцевий господарський суд не зазначив, з яких підстав земельна ділянка віднесена до земель комерційного призначення, а не до земель прибудинкової території.

З рішення господарського суду Харківської області від 08.10.2008 у справі №50/154-08 вбачається, що право власності на нежитлову будівлю літ «Б-3» №1-16 визнано за Фізичною особою -підприємцем Хамоян Т.М.

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (а.с.59 т.1), основним видом діяльності ФОП Хамоян Т.М., який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, є ремонт побутових виробів і предметів особистого вжитку (95.29).

Віднесення земель до категорії земель за функціональним використання проводиться згідно з Інструкцією з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми NN 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем), затвердженою наказом Держкомстату України від 05.11.98 N377, зареєстрованою в Мін'юсті України 14.12.98 за N 788/3228 (чинна на час виникнення спірних правовідносин сторін), відповідно до видів економічної діяльності.

Згідно Додатку 3 до Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем), всі види економічної діяльності відповідача (які вказані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб) визнаються такими, що здійснюються з використанням землі у комерційних цілях, а тому за функціональним використанням такі землі відносяться до земель комерційного використання.

Відповідач не довів, що використовує 9-ти поверхову будівлю для особистого проживання.

Отже, відповідач користується нежитловою будівлею за вказаною адресою для здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином, при визначенні нормативної грошової оцінки земельної ділянки першим позивачем вірно застосовано Кф - 2,5 як для земель комерційного використання.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що надані до позову розрахунки ціни позову не є належними доказами у справі, оскільки відсутні дати їх складання та посади осіб, які їх склали.

Колегія суддів приймає до уваги, що рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015р. № 7/15 затверджено Положення про Департамент територіального контролю Харківської міської ради, відповідно до п. 3.1.10 якого для виконання покладених на Департамент функцій та завдань розраховує розмір збитків, заподіяних територіальній громаді міста Харкова порушенням вимог земельного законодавства, у випадках, визначених Земельним кодексом України, розмір коштів, які підлягають відшкодуванню Харківській міській раді в результаті набуття, зберігання майна (земельних ділянок) територіальної громади м. Харкова без достатніх правових підстав (у розмірі орендної плати за землю).

Таким чином, Департамент територіального контроль в особі його посадових осіб, в межах наданих керівним органом повноважень, має право складати розрахунки неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати.

До матеріалів справи надано лист директора Департаменту територіального контролю №3987/0/226-16 від 25.10.2016, в якому зазначено порядок та підстави здійснення розрахунків розміру плати за використання ФОП Хамояном Т.М. земельної ділянки. До вказаного листа додано розрахунки розміру плати за використання земельної ділянки (а.с.23 т.1).

За наведених обставин, додані до позову розрахунки є належними доказами у справі, оскільки надані Департаментом територіального контролю Харківської міської ради, посадові особи якого уповноважені їх складати.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів здійснення плати за землю, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів у розмірі орендної плати в за період з 08.02.2014 по 30.09.2016 в розмірі 126 788,91 грн. обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що прокурором в позові не обгрунтовано підстав для звернення до суду із позовом в інтересах держави, що не було враховано судом першої інстанції.

Судова колегія не погоджується з доводами відповідача, з огляду на наступне.

Статтею 2 ГПК України (в редакції на час подання позову) встановлено, що господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду на захист інтересів держави.

Згідно з положеннями ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

В обґрунтування порушення інтересів держави прокурором зазначено, що Харківська міська рада є органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, проте останньою до теперішнього часу не вжито заходів щодо звернення до суду з позовом про відшкодування завданих збитків.

Невжиття Харківською міською радою заходів щодо стягнення з ФОП Хамоян Т.М. безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою призводить до неповного надходження плати за землю, яка перебуває в комунальній власності, що в свою чергу має наслідком невиконання прибуткової частини місцевого бюджету.

Порушення інтересів держави у даному випадку полягає у тривалому, без законних підстав збереження ФОП Хамоян Т.М. у себе безпідставно набутого майна - коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою, що призводить до неповного надходження плати за землю, яка перебуває в комунальній власності, що в свою чергу має наслідком невиконання прибуткової частини місцевого бюджету. Внаслідок цього унеможливлюється реалізація державної політики, спрямованої на регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Отже, підставами для звернення прокурора із вказаним позовом в інтересах держави стало порушення інтересів держави у сфері охорони та використання земель, бездіяльність Харківської міської ради, як органу, уповноваженого на виконання даних правовідносин в частині вжиття заходів до стягнення з ФОП Хамоян Т.М. коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою.

Пред'являючи позов у даній справі, прокурор виходить з необхідності вирішення проблем суспільного значення, існування яких виправдовує застосування механізму стягнення недоотриманих коштів до бюджету.

На виконання ч.4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурором повідомлено Харківську міську раду про вжиття заходів представницького характеру, що підтверджується повідомленням від 30.11.2016 (а.с.53 т.1).

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку щодо правомірності подання цього позову прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Харківської міської ради.

З огляду на викладене, доводи відповідача є безпідставними.

Під час розгляду справи господарським судом Харківської області відповідач в заяві від 18.04.2017 (а.с.152 т.1) просив суд застосувати позовну давність до вимог прокурора.

З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Стаття 257 ЦК України визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Під час нового розгляду справи прокурор зменшив позовні вимоги, зазначивши інший період - з 08.02.2014 по 30.09.2016 та розмір позовних вимог - 126788,91 грн.

Позовна заява подана прокурором до господарського суду Харківської області 01.02.2017р.

Отже, враховуючи визначений прокурором період: 08.02.2014 - 30.09.2016, строк позовної давності не є пропущеним, у зв'язку з чим заява відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції досліджено надані учасниками справи докази, надано їм належну оцінку, однак, помилково кваліфіковано спірні правовідносини як такі, що виникли із завдання збитків у зв'язку з використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів, що, однак, не призвело до безпідставного стягнення з відповідача грошових коштів.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача відповідної суми коштів як безпідставно отриманого майна з мотивів, викладених у цій постанові.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне змінити мотивувальну частину рішення господарського суду Харківської області від 31.07.2018 у справі №922/494/17, а також змінити резолютивну частину вказаного рішення, виклавши пункт перший та другий резолютивної частини рішення в іншій редакції, виключивши з нього посилання на правову природу коштів, що підлягають стягненню з відповідача.

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №912/1188/17, від 21.01.2019 у справі №902/794/17.

У відзиві на апеляційну скаргу другий позивач зазначає що судом першої інстанції не вирішено «вимогу про стягнення з відповідача на користь другого позивача судових витрат у розмірі 6585 грн.» за виконані роботи з проведення топографічної геодезичної зйомки для встановлення розміру земельної ділянки. Вказані грошові кошти, на думку другого позивача, відповідно до вимог статті 129 ГПК України, є судовими витратами, які підлягають стягненню з відповідача на користь другого позивача.

Судова колегія зазначає, що стягнення з відповідача 6585,60 грн. за виконані другим позивачем топографічні роботи були предметом позовних вимог прокурора у цій справі.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.04.2017 у цій справі відмовлено у задоволенні позову прокурора в частині стягнення з відповідача на користь другого позивача 6585,60 грн. за виконані топографічні роботи.

Вказане рішення залишено без змін судом апеляційної інстанції та залишено без змін в частині відмови у стягненні з відповідача на користь другого позивача 6585,60 грн. за виконані топографічні роботи судом касаційної інстанції.

Отже, стягнення з відповідача 6585,60 грн. не є предметом розгляду, оскільки касаційною інстанцією за постановою від 07.11.2017 це питання не передано на новий розгляд, що не враховано другим позивачем.

Крім того, твердження другого позивача про те, що 6585,60 грн. за виконані топографічні роботи є судовими витратами в розумінні ст.ст.123, 128 ГПК України є помилковими.

Відповідно до ст.128 ГПК України, особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов'язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат.

Технічний звіт топографічного знімання виконаний другим позивачем на замовлення прокуратури Харківської області, а не за вимогою суду, та є одним із доказів, наданих прокурором до позовної заяви.

Вказаний звіт був виконаний до подання прокурором позову у цій справі.

За таких обставин, витрати другого позивача на проведення топографічного знімання не є судовими витратами, оскільки не пов'язані із вчиненням судом дій для розгляду справи.

Враховуючи наведене, доводи другого позивача є помилковими та грунтуються на невірному тлумаченні процесуальних норм.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.2 ч.1. ст.275, п.4 ч.1, ч.4 ст.277, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 31.07.2018 року у справі №922/494/17 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови та виклавши пункт перший та другий резолютивної частини рішення господарського суду Харківської області від 31.07.2018 в наступній редакції:

«Позовні вимоги про стягнення 126788,91 грн. задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Хамоян Тіграна Марзбековича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Харківської міської ради (61003, м.Харків, м-н.Конституції, 7, ) 126788,91 грн.».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11.02.2019р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя С.В. Барбашова

Суддя В.І. Пушай