ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" лютого 2019 р. Справа № Б-39/64-10

вх. № 12936

Суддя господарського суду Усатий В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

за участю:

Розглянувши скаргу ліквідатора ФОП ОСОБА_1 - арбітражного керуючого ОСОБА_2 (вх. № 12936 від 18.04.16), разом із уточненнями до неї (вх.№ 42217 від 09.12.16) та доповненнями (вх.№ 2311 від 28.01.19)

по справі за заявою ФОП ОСОБА_1, м. Харків

до ФОП ОСОБА_1, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Харківської області від 28.07.2010 р. визнано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.03.2011 р. звільнено арбітражного керуючого ОСОБА_3 від виконання обов'язків ліквідатора ФОП ОСОБА_1, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_4

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.05.2012 р. усунуто ліквідатора ОСОБА_4 від виконання обов'язків ліквідатора у справі та призначено ліквідатором ФОП ОСОБА_1 арбітражного керуючого ОСОБА_5

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.08.2013 р. усунуто ліквідатора ОСОБА_5 від виконання обов'язків ліквідатора у справі та призначено ліквідатором ФОП ОСОБА_1 арбітражного керуючого ОСОБА_6

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.03.2014 р. усунуто ліквідатора ОСОБА_6 від виконання обов'язків ліквідатора та призначено ліквідатором ФОП ОСОБА_1 арбітражного керуючого ОСОБА_2

18.04.2016 р. до суду від ліквідатора надійшла скарга на дії учасників ліквідаційної процедури, в якій ліквідатор просив: визнати дії колишнього ліквідатора ФОП ОСОБА_1 арбітражного керуючого ОСОБА_7 та інших учасників ліквідаційної процедури щодо продажу майна неправомірними; визнати недійсними результати відкритих торгів з продажу майна банкрута ФОП ОСОБА_1, який проводився Товарною біржею "Правопорядок" від 24.01.2011 р.; визнати недійсними протоколи відкритих торгів № № 1, 2, 3, 4, 5, 6 від 24.01.2011 р.; визнати недійсними договори купівлі-продажу, укладені за результатами проведених відкритих торгів 24.01.2011 р. (а саме: договір купівлі-продажу від 03.09.2011 р. нежитлових приміщень 1-го поверху № 26-1-26-4, в літ. "А-5", заг. площею 99,5 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Отакара Яроша, 25/46, які є предметом застави ПАТ "Укрсоцбанк", покупець: ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1); договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р. нежитлових приміщень 1-го поверху № № 4-1-:-4-8, в літ. "А-16", загальною площею 153,2 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова, буд. 16, які є предметом застави ПАТ "ВТБ ОСОБА_3", покупець: ОСОБА_9 - ідентифікаційний номер НОМЕР_2; договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р. нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-1-:-2-3, в літ. "А-4", загальною площею 120,5 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, буд. 3, які є предметом застави ПАТ "ВТБ ОСОБА_3", покупець: ОСОБА_10 - ідентифікаційний номер НОМЕР_3; договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р. нежитлових приміщень 1-го поверху №№ 1а, 2а, 4а, 5а, 7а, 8, 8а, 12, 15, 20, 21, 21а, ХІV.ХХVІІ, в літ. "А-1", загальною площею 393,5 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд. 51, які є предметом застави ПАТ "ВТБ ОСОБА_3", покупець: ОСОБА_11 - ідентифікаційний номер НОМЕР_4; договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р. нежитлових приміщень підвалу № № IX, X, XI, ХІХа, 3, 5, 10, площею 279, 2 кв.м, 1-го поверху XIII, ХІІІа, площею 23,6 кв.м, антресолі № № 1, 1 а, площею 19,7 кв.м в літ."А-14", загальною площею 322,5 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд. 51, які є предметом застави ПАТ "ВТБ ОСОБА_3", покупець: ОСОБА_12 - ідентифікаційний номер НОМЕР_5; договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р. нежитлових приміщень 1-го поверху № № 15а, 15б, 15в, 15г, ХХІХ в літ."А-1", загальною площею 291,9 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд. 51, які є предметом застави ПАТ "ВТБ ОСОБА_3", покупець: ОСОБА_13 - ідентифікаційний номер НОМЕР_6); застосувати до сторін зазначених договорів купівлі-продажу правові наслідки недійсності правочинів згідно зі ст. 216 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.04.2016 р. (суддя Чистякова І.О.) вищезазначену скаргу ліквідатора прийнято до розгляду, залучено до участі у справі Товарну біржу "Правопорядок", ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_7

Ухвалою суду від 11.05.2016 року відкладено розгляд скарги ліквідатора та залучено до участі у справі ОСОБА_14, ОСОБА_15 , ОСОБА_16, ОСОБА_17, ТОВ "ФОРРЕСТ ЛТД".

24.05.2016 року гр. ОСОБА_8 через канцелярію суду надав відзив на скаргу ліквідатора (вх. №17051), в якому він проти задоволення скарги заперечує та зазначає, що з моменту вчинення правочину сплив строк позовної давності, до того ж аукціон та продаж майна було проведено в іншій справі, а тому вимоги ліквідатора по скарзі не можуть бути предметом розгляду у цій справі.

24 .05.2016 року представник банкрута через канцелярію суду надав відзив на скаргу ліквідатора (вх. №17176), в якому він також заперечує проти її задоволення, посилаючись, зокрема на те, що наслідки продажу майна банкрута ліквідатором можуть бути розглянуті судом лише в межах провадження у справі про банкрутство, в якому відбувався продаж такого майна банкрута, проте продаж спірного майна було здійснено в іншій справі - № Б-39/171-10. Крім того, представник боржника вважає безпідставними доводи ліквідатора стосовно порушення вимог закону під час продажу спірного майна, у зв'язку з відсутністю згоди іпотекодержателя - кредитора на продаж спірного майна, оскільки Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції чинній на момент продажу майна, та який має пріоритетне значення не передбачав отримання згоди іпотекодержателя на відчуження предмету іпотеки.

05.07.2016 року гр. ОСОБА_15 через канцелярію суду надав письмові заперечення на скаргу ліквідатора (вх. №21926), в яких заперечує проти її задоволення, зокрема посилаючись на те, що питання про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна банкрута, а саме за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова, буд.16 вже вирішувалося судовими органами у справі № 22-ц/790/6143/13 та в задоволенні позову про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна було відмовлено. При цьому, позивач у справі № 22-ц/790/6143/13 обґрунтовував свої позовні вимоги тими ж обставинами, що і ліквідатор у цій справі в своїй скарзі. Крім того, ОСОБА_15 зазначає про те, що ліквідатором пропущено строк позовної давності, а тому ним подано заяву про застосування строку позовної давності (вх.21940 від 05.07.2016).

06.07.2016 року представник гр. ОСОБА_16 через канцелярію суду надала відзив на скаргу ліквідатора (вх. №22031), в якому, також заперечує проти задоволення скарги, зокрема щодо доводів ліквідатора про те, що проведена ОСОБА_7 оцінка спірного майна здійснена ним без застосування стандартів та без урахування вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" зазначає, що дані твердження будуються на припущеннях та не підтверджені жодним допустимим доказом, крім того, відносно ОСОБА_7, посадових осіб Товарної біржі "Правопорядок" та інших осіб, які виступали покупцями спірного майна відсутні обвинувальні вироки за складом злочину, передбаченого ст.ст. 190, ч.5 ст.191, 364, 366 Кримінального кодексу України, до того ж, спір щодо визнання незаконними дії арбітражного керуючого, визнання правочинів недійсними та застосування наслідків недійсності правочину, вже був розглянутий в суді у справі № 2018/15981/2012, та в задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.07.2016 р. (суддя Чистякова І.О.) відмовлено в задоволенні скарги ліквідатора (вх. № 12936 від 18.04.2016).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду України від 04.08.2016 р. (головуючий суддя Шевель О.В., судді Крестьянінов О.О., Тарасова І.В.) апеляційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 06.07.2016 р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.10.2016 р. касаційну скаргу ліквідатора ФОП ОСОБА_1 арбітражного керуючого ОСОБА_2 задоволено, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.08.2016 р. скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області в іншому складі суддів.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 08.11.2016 р., у зв'язку з недопустимістю повторної участі в розгляді справи судді Чистякової І.О., відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, був призначений повторний автоматизований розподіл справи № Б-39/64-10.

Повторним автоматизованим розподілом судової справи між суддями справа № Б-39/64-10 призначена для розгляду судді Швидкіну А.О.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.11.2016 р. скаргу ліквідатора на дії учасників ліквідаційної процедури призначено до розгляду.

09.12.2016 р. до суду від ліквідатора надійшла заява про зміну предмету скарги на дії учасників ліквідаційної процедури (яка за своєю суттю є уточненням до скарги), в якій ліквідатор просив: визнати дії колишнього ліквідатора ФОП ОСОБА_1 арбітражного керуючого ОСОБА_7 та інших учасників ліквідаційної процедури з продажу майна банкрута, в тому числі щодо проведення та підготовки відкритих торгів, неправомірними; визнати недійсними результати аукціону від 24.01.2011 р., який проводився Товарною біржею "Правопорядок" з продажу майна банкрута ФОП ОСОБА_1 (а саме: нежитлових приміщень 1-го поверху № 26-1-26-4, в літ. "А-5", заг. площею 99,5 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Отакара Яроша, 25/46; нежитлових приміщень 1-го поверху № 4-1-:-4-8, в літ. "А-16", загальною площею 153,2 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова, буд. 16; нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-1-:-2-3, в літ. "А-4", загальною площею 120,5 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, буд. 3; нежитлових приміщень 1-го поверху №№ 1а, 2а, 4а, 5а, 7а, 8, 8а, 12, 15, 20, 21, 21а, ХІV.ХХVІІ, в літ. "А-1", загальною площею 393.5 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд. 51; нежитлових приміщень підвалу № № IX, X, XI, ХІХа, 3, 5, 10, площею 279, 2 кв.м, 1-го поверху XIII, ХІІІа, площею 23,6 кв.м, антресолі № № 1, 1 а, площею 19,7 кв.м в літ."А-14", загальною площею 322,5 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд. 51; нежитлових приміщень 1-го поверху № № 15а, 15б, 15в, 15г, ХХІХ в літ."А-1", загальною площею 291,9 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд. 51), оформлених протоколами відкритих торгів № № 1, 2, 3, 4, 5, 6 від 24.01.2011 р.; визнати недійсними договори купівлі-продажу, укладені за результатами проведених відкритих торгів 24.01.2011 р. (а саме: договір купівлі-продажу від 03.09.2011 р. нежитлових приміщень 1-го поверху № 26-1-26-4, в літ. "А-5", загальною площею 99,5 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Отакара Яроша, 25/46, покупець: ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1); договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р. нежитлових приміщень 1-го поверху № 4-1-:-4-8, в літ. "А-16", загальною площею 153,2 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова, буд. 16, які є предметом застави ПАТ "ВТБ ОСОБА_3", покупець: ОСОБА_9 - ідентифікаційний номер НОМЕР_2; договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р. нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-1-:-2-3, в літ. "А-4", загальною площею 120,5 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, буд. 3, які є предметом застави ПАТ "ВТБ ОСОБА_3", покупець: ОСОБА_10 - ідентифікаційний номер НОМЕР_3; договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р. нежитлових приміщень 1-го поверху № № 1а, 2а, 4а, 5а, 7а, 8, 8а, 12, 15, 20, 21, 21а, ХІV.ХХVІІ, в літ. "А-1", загальною площею 393.5 кв.м, розташованих за адресою: м.Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд. 51, які є предметом застави ПАТ "ВТБ ОСОБА_3", покупець: ОСОБА_11 - ідентифікаційний номер НОМЕР_4; договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р. нежитлових приміщень підвалу № № IX, X, XI, ХІХа, 3, 5, 10, площею 279, 2 кв.м, 1-го поверху XIII, ХІІІа, площею 23,6 кв.м, антресолі № № 1, 1 а, площею 19,7 кв.м в літ."А-14", загальною площею 322,5 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд. 51, які є предметом застави ПАТ "ВТБ ОСОБА_3", покупець: ОСОБА_12 - ідентифікаційний номер НОМЕР_5; договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р. нежитлових приміщень 1-го поверху № № 15а, 15б, 15в, 15г, ХХІХ в літ."А-1", загальною площею 291,9 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд. 51, які є предметом застави ПАТ "ВТБ ОСОБА_3", покупець: ОСОБА_13 - ідентифікаційний номер НОМЕР_6); застосувати до сторін зазначених договорів купівлі-продажу правові наслідки недійсності правочинів згідно зі ст. 216 ЦК України.

Представник ОСОБА_16 ОСОБА_18 звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.07.2017 р. (суддя Швидкін А.О.) відмовлено ліквідатору в задоволенні скарги на дії учасників ліквідаційної процедури (з урахуванням уточнень); залишено без розгляду заяви ОСОБА_8, ОСОБА_15 та ОСОБА_18 про застосування строків позовної давності.

31.08.2017 р. до суду від ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" надійшла апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Харківської області від 19.07.2017 р., у зв'язку з чим до Харківського апеляційного господарського суду були направлені матеріали оскарження ухвали.

13.09.2017 р. на виконання ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 08.09.2017 р. справа № Б-39/64-10 була направлена до суду апеляційної інстанції.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 р. увалу господарського суду Харківської області від 19.07.2017 р. залишено без змін.

Постановою Верхового Суду від 15.05.2018 р. ухвалу господарського суду Харківської області від 19.07.2017 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 р. в частині відмови у задоволенні скарги ліквідатора ФОП ОСОБА_1 арбітражного керуючого ОСОБА_2 про визнання недійсними результатів аукціону від 24.01.2011 р., який проводився ТБ "Правопорядок" з продажу майна банкрута ФОП ОСОБА_1 (оформлених протоколами відкритих торгів № № 1, 2, 3, 4, 5, 6 від 24.01.2011 р.) та відмови у визнанні недійсними договорів купівлі-продажу, укладених за результатами проведених відкритих торгів 24.01.2011 р. (а саме: договір купівлі-продажу від 03.09.2011 р., укладений з ОСОБА_8; договір купівлі-продажу від 04.02.2011, укладений з ОСОБА_9; договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р., укладений з ОСОБА_10; договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р., укладений з ОСОБА_11; договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р., укладений з ОСОБА_12; договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р., укладений з ОСОБА_13Г.), - скасовано; справу № Б-39/64-10 у скасованій частині передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області; в іншій частині ухвалу господарського суду Харківської області від 19.07.2017 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 р. у справі № Б-39/64-10 залишено без змін.

Після повернення справи до господарського суду Харківської області ухвалою господарського суду Харківської області від 27.08.2018 р. справу, у тому числі, скаргу ліквідатора (в частині визнання недійсними результатів аукціону від 24.01.2011 р., який проводився ТБ "Правопорядок" з продажу майна банкрута, оформлених протоколами відкритих торгів № № 1, 2, 3, 4, 5, 6 від 24.01.2011 р., та в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу, укладених за результатами проведених відкритих торгів 24.01.2011 р., а саме: договору купівлі-продажу від 03.09.2011 р., укладеного з ОСОБА_8, договору купівлі-продажу від 04.02.2011 р., укладеного з ОСОБА_9, договору купівлі-продажу від 04.02.2011, укладеного з ОСОБА_10; договору купівлі-продажу від 04.02.2011 р., укладеного з ОСОБА_11; договору купівлі-продажу від 04.02.2011 р., укладеного з ОСОБА_12, договору купівлі-продажу від 04.02.2011 р., укладеного з ОСОБА_13Г.), було призначено до розгляду на 10.09.2018 р.

10.09.2018 р. у зв'язку з відпусткою судді Швидкіна А.О. учасників провадження у справі про банкрутство було повідомлено про перенесення судового засідання, призначеного ухвалою суду від 27.08.2018 р., з 10.09.2018 р. на 18.09.2018 р.

При розгляді матеріалів справи суд дійшов висновку про неможливість розгляду скарги ліквідатора ФОП ОСОБА_1 - арбітражного керуючого ОСОБА_2 (вх. № 12936 від 18.04.2016 р.) у складі судді Швидкіна А.О., у зв`язку з цим ухвалою суду від 14.09.2018 р. задоволено самовідвід судді Швидкіна А.О. з розгляду скарги ліквідатора ФОП ОСОБА_1 - арбітражного керуючого ОСОБА_2 (вх. № 12936 від 18.04.2016 р.) у справі № Б-39/64-10.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 17.09.2018 р., у зв'язку із самовідводом судді Швидкіна А.О., відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, був призначений повторний автоматизований розподіл скарги у справі № Б-39/64-10.

Повторним автоматизованим розподілом судової справи (заяви) між суддями скарга за вх. № 12936 у справі № Б-39/64-10 призначена для розгляду судді Усатому В.О.

У призначене судове засідання 18.09.2018 р. учасники провадження не з'явилися, у зв"язку з чим було відкладено розгляд скарги ліквідатора (в частині визнання недійсними результатів аукціону від 24.01.2011 р., який проводився ТБ "Правопорядок" з продажу майна банкрута, оформлених протоколами відкритих торгів № № 1, 2, 3, 4, 5, 6 від 24.01.2011 р., та в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу, укладених за результатами проведених відкритих торгів 24.01.2011 р., а саме: договору купівлі-продажу від 03.09.2011 р., укладеного з ОСОБА_8, договору купівлі-продажу від 04.02.2011 р., укладеного з ОСОБА_9, договору купівлі-продажу від 04.02.2011, укладеного з ОСОБА_10; договору купівлі-продажу від 04.02.2011 р., укладеного з ОСОБА_11; договору купівлі-продажу від 04.02.2011 р., укладеного з ОСОБА_12, договору купівлі-продажу від 04.02.2011 р., укладеного з ОСОБА_13Г.) на 11.10.2018 р.

До суду від ТОВ "ФК "Поліс" - правонаступника ПАТ "ВТБ ОСОБА_3" надійшли письмові пояснення (вх.№ 29460 від 11.10.18) щодо розгляду скарги ліквідатора, згідно яких, кредитор повністю підтримує заяву ліквідатора та просить суд її задовольнити.

Також, від ТОВ "ФК "Поліс" надійшли пояснення (вх.№ 29483 від 11.10.18) щодо строків позовної давності, в яких він просить, у випадку застосування судом позовної давності - визнати причини пропущення позовної давності поважними та захистити порушені права кредитора.

Ухвалою суду від 11.10.2018 р. розгляд скарги ліквідатора відкладено на 11.12.2018 р.

Від ліквідатора надійшли доповнення (вх.№ 34006 від 05.12.18) до пояснень щодо строків позовної давності.

До суду надійшли нотаріально засвідчені заяви про застосування строку позовної давності від наступних учасників провадження: ОСОБА_8 (вх.№ 34452 від 10.12.18), ОСОБА_19 (вх.№ 34448 від 10.12.18), ОСОБА_11 (вх.№ 34447 від 10.12.18), ОСОБА_10 (вх.№ 34449 від 10.12.18), ОСОБА_12 (вх.№ 34451 від 10.12.18), ОСОБА_13 (вх.№ 34450 від 10.12.18) та ОСОБА_1 (вх.№ 34445 від 10.12.18)

Від представника банкрута надійшли письмові пояснення (вх.№ 34443 від 10.12.18) на скаргу ліквідатора, в яких він просить суд застосувати строк позовної давності.

Через канцелярію суду від ТОВ "Приватофис" надійшли пояснення (вх.№ 34461 від 11.12.18), в яких товариство просить суд залишити скаргу ліквідатора без задоволення.

Ухвалою суду від 11.12.2018 р. відкладено розгляд скарги ліквідатора від 18.04.2016 р. про визнання дій колишнього ліквідатора ФОП ОСОБА_1 арбітражного керуючого ОСОБА_7 щодо проведення та підготовки відкритих торгів неправомірними та визнання недійсними результату аукціону від 24.01.2011 р. на 22.01.2019 р.

До суду від представника боржника надійшло клопотання (вх.№ 1816 від 22.01.19) про відкладення скарги ліквідатора на іншу дату, у зв'язку із неможливістю представника взяти участь у засіданні суду.

В судовому засіданні 22.01.19 р. ліквідатор надав витребувані судом докази (вх.№ 1857 від 22.01.19), заперечення (вх.№ 1859 від 22.01.19) на письмові пояснення боржника та заперечення (вх.№ 1859 від 22.01.19) на заяви учасників процесу про застосування строку позовної давності.

Ліквідатор підтримав свою скаргу, посилаючись на практику вищих судових інстанцій, вказав, що оскільки постанову про визнання ФОП ОСОБА_1 банкрутом було скасовано, то відповідно ліквідатор ОСОБА_7 не набув права управляти майном боржника та його відчужувати.

Проти заяв про застосування строку позовної давності заперечував, зазначивши, що не вважає, що ним порушено такий строк, оскільки його було призначено ліквідатором банкрута 12.03.2014 р. та строк позовної давності повинен відраховуватись від цієї дати. Пояснивши, що на відміну від юридичної особи, фізична особа - підприємець не має органів управління. Він є ліквідатором фізичної особи - підприємця та згідно закону, окремим учасником провадження у справі про банкрутство, у якого відсутня наступність щодо попередніх ліквідаторів.

Також, ліквідатор заперечував проти клопотання боржника про відкладення розгляду скарги, оскільки він сам є представником боржника.

Присутній у засіданні суду представник ТОВ "Приватофис" не погодився із ліквідатором, вказавши, що доводи щодо статусу ліквідатора у справі не можуть слугувати привілеєм для порушення строку позовної давності. Скарга ліквідатора безпосередньо порушує права покупців майна боржника охоронюваних законом. Представник ТОВ "Приватофис" просив суд надати йому можливість ознайомитись із наданими ліквідатором доказами та надати час для викладення своїх заперечень.

Представник ТОВ "ФК "Поліс" підтримав ліквідатора, вказавши, що частина попередніх ліквідаторів неналежно виконувала свої обов'язки у справі, у зв'язку з чим, вважає, що строк позовної давності пропущено з поважних причин. Звернув увагу суду що ліквідатор фізичної особи - підприємця та ліквідатор юридичної особи, за законом відрізняються своїми повноваженнями. Права ТОВ "Приватофис" жодним чином не порушуються, оскільки у своїй скарзі ліквідатор оскаржує тільки первісні договори купівлі-продажу. Також, кредитор заперечував проти відкладення розгляду скарги, вказавши на відсутність такої необхідності.

Заслухавши присутніх, розглянувши матеріали справи, суд з метою надання учасникам процесу можливості ознайомитись із наданими до матеріалів справи документами, дійшов висновку розгляд скарги відкласти на 31.01.2019 р.

До суду від ТОВ "Приватофис" надійшла заява (вх.№ 2724 від 31.01.19) про застосування судом до скарги ліквідатора преклюзивного (присічного) строку, передбаченого ст. 48 Закону України "Про іпотеку".

В судовому засіданні 31.01.19 р. ліквідатор уточнив вимоги по своїй скарзі шляхом надання доповнення (вх.№ 2311 від 28.01.19) до неї, в яких просить суд:

- визнати недійсними результати аукціону від 24.01.2011 р., який проводився Товарною біржею "Правопорядок", з продажу майна ФОП ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_7, а саме: нежитлових приміщень 1-го поверху № 26-1-26-4, в літ. "А-5", заг. площею 99,5 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Отакара Яроша, 25/46; нежитлових приміщень 1-го поверху № 4-1-:-4-8, в літ. "А-16", загальною площею 153,2 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова, буд. 16; нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-1-:-2-3, в літ. "А-4", загальною площею 120,5 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, буд. 3; нежитлових приміщень 1-го поверху №№ 1а, 2а, 4а, 5а, 7а, 8, 8а, 12, 15, 20, 21, 21а, ХІV.ХХVІІ, в літ. "А-1", загальною площею 393.5 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд. 51; нежитлових приміщень підвалу № № IX, X, XI, ХІХа, 3, 5, 10, площею 279, 2 кв.м, 1-го поверху XIII, ХІІІа, площею 23,6 кв.м, антресолі № № 1, 1 а, площею 19,7 кв.м в літ."А-14", загальною площею 322,5 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд. 51; нежитлових приміщень 1-го поверху № № 15а, 15б, 15в, 15г, ХХІХ в літ."А-1", загальною площею 291,9 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд. 51), оформлених протоколами відкритих торгів № № 1, 2, 3, 4, 5, 6 від 24.01.2011 р.;

- визнати недійсними договори купівлі-продажу, укладені за результатами проведених відкритих торгів 24.01.2011 р.,а саме:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 03.09.2011 р. нежитлових приміщень 1-го поверху № 26-1-26-4, в літ. "А-5", загальною площею 99,5 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Отакара Яроша, 25/46, покупець: ОСОБА_8, код НОМЕР_1, АДРЕСА_1;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р. нежитлових приміщень 1-го поверху № 4-1-:-4-8, в літ. "А-16", загальною площею 153,2 кв.м, за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова, буд. 16, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_20, за № 287, покупець: ОСОБА_9, код НОМЕР_2, м. Харків, вул. Уборевича, буд. 30"В", кв. 270;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р. нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-1-:-2-3, в літ. "А-4", загальною площею 120,5 кв.м, за адресою: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, буд. 3, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_20, за № 270, покупець: ОСОБА_10, код НОМЕР_3, АДРЕСА_2;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р. нежитлових приміщень 1-го поверху № № 1а, 2а, 4а, 5а, 7а, 8, 8а, 12, 15, 20, 21, 21а, ХІV.ХХVІІ, в літ. "А-1", загальною площею 393.5 кв.м, за адресою: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд. 51, покупець: ОСОБА_11, код НОМЕР_4, АДРЕСА_3;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р. нежитлових приміщень підвалу № № IX, X, XI, ХІХа, 3, 5, 10, площею 279, 2 кв.м, 1-го поверху XIII, ХІІІа, площею 23,6 кв.м, антресолі № № 1, 1 а, площею 19,7 кв.м в літ."А-14", загальною площею 322,5 кв.м, за адресою: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд. 51, покупець: ОСОБА_12, код НОМЕР_5, смт. Рогань, вул. 1 Травня, 29, Харківська обл.;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р. нежитлових приміщень 1-го поверху № № 15а, 15б, 15в, 15г, ХХІХ в літ."А-1", загальною площею 291,9 кв.м, за адресою: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд. 51, покупець: ОСОБА_13, код НОМЕР_6, АДРЕСА_4.

Ліквідатор підтримав свою скаргу з урахуванням уточнень і доповнень до неї, просив суд її задовольнити, надав усні пояснення та відповіді на запитання суду, щодо пропуску позовної давності.

ОСОБА_19 скаргу ліквідатор обґрунтовує тим, що під час проведення та підготовки відкритих торгів з продажу майна банкрута було допущено низку порушень, які дають підстави вважати, що в подальшому договори купівлі-продажу укладені з порушенням вимог законодавства, а саме: ліквідатором проведена оцінка майна боржника на власний розсуд, без застосування стандартів, без урахуванням вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", без повідомлення і участі заставних кредиторів, що призвело до продажу майна на аукціоні за ціною значно меншою за ринкову, а також грошові кошти від переможців аукціону (покупців) взагалі не надійшли на рахунок біржі.

Представник ТОВ "ФК "Поліс" надав клопотання (вх.№ 2350 від 28.01.19) про захист порушених прав ТОВ "ФК "Поліс" та визнання причини пропущення строку позовної давності при поданні заяви ліквідатора про визнання недійсними результатів аукціону від 24.01.2011 р. та договорів купівлі - продажу, укладених за результатами проведених відкритих торгів поважними. Представник кредитора просив суд захистити порушені права шляхом визнання недійсними результатів аукціону від 24.01.2011 р. та відповідних договорів купівлі - продажу.

Представник ТОВ "ФК "Поліс" надав усні правові обґрунтування свого клопотання посилаючись на практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, зазначивши, що строк позовної давності ліквідатором ОСОБА_2 пропущено з поважних та об'єктивних причин, оскільки у справі змінились 4-ри арбітражні керуючі, які фактично всі були усунуті, у зв'язку з неналежним виконанням обов'язків у справі. Попередні ліквідатори не досліджували питання законності проведеного аукціону з продажу майна банкрута та сплати покупцями коштів за придбане майно, що свідчить про їх зловмисну бездіяльність. Тобто, поважними причинами пропуску строку позовної давності є вчинення попередніми ліквідаторами незаконних дій, які перешкоджали поверненню майна до ліквідаційної маси.

Також, представник ТОВ "ФК "Поліс" надав письмові пояснення (вх.№ 2484 від 29.01.19) до скарги ліквідатора. Щодо зауважень інших учасників процесу, стосовно тотожності скарги ліквідатора із заявами, які вже розглядались у даній справі про банкрутство та в інших судах України, представник зазначив, що вказані заяви та скарга ліквідатора мають різні підстави та предмет і не є тотожними. Представник кредитора посилаючись на висновки Верховного Суду, вказав, що оскільки справа № Б-39/171-10 в цілому була припинена як безпідставно порушена та скасована постанова про визнання ФОП ОСОБА_1 банкрутом, оскаржуваний аукціон з продажу майна банкрута, як складова частина ліквідаційної процедури, є незаконним. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки Верховного суду повинні враховуватись іншими судами.

Представник ТОВ "ФК "Поліс" доповнив, що підставам для визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута є те, що аукціон відбувся у скасованій справі про банкрутство, торги проведені до закінчення строку на заявлення кредиторських вимог до боржника, продаж відбувся без інвентаризації та оцінки майна, без погодження з кредиторами, а також у зв'язку з відсутністю оплати за придбане майно.

Проти заяви ТОВ "Приватофис" про застосування судом до скарги ліквідатора преклюзивного (присічного) строку, представник ТОВ "ФК "Поліс" заперечував, з підстав того, що заявник не є стороною у справі та як наслідок не має право заявляти подібні заяви, а також у справі про банкрутство не можуть застосовуватись норми Закону України "Про іпотеку".

Присутній у засіданні суду представник ТОВ "Приватофис" заперечував проти заяв ліквідатора та ТОВ "ФК "Поліс", вказавши, що ПАТ "ВТБ ОСОБА_3" як кредитор мав можливість звернутись до суду із відповідною заяву у межах строку позовної давності, оскільки знав чи мав знати про проведений аукціон з продажу майна банкрута.

Представник боржника також заперечував проти заяв ліквідатора та ТОВ "ФК "Поліс", зазначивши, що ТОВ "ФК "Поліс" є правонаступником ПАТ "ВТБ ОСОБА_3" з 2015 року та відповідно новий кредитор набув усі права та обов'язки попереднього. ТОВ "ФК "Поліс не наведено поважних причин пропуску позовної давності. Практика Верховного Суду на яку посилається кредитор ґрунтується на рішеннях прийнятих за новою редакцією Закону, а дана справа розглядається за нормами Закону, в редакції до 19.01.2013 р. Заявниками не надано доказів того, що грошові кошти від продажу майна банкрута, покупцями не сплачувались.

Також, представник боржника зазначив, що ліквідаційна процедура у справі №Б39/64-10 цілком законна та оскаржуваний аукціон, що відбувся у справі №Б39/171-10 необхідно розглядати разом із даною справою.

Представник залученої особи ОСОБА_15, також просив відкласти судове засідання, для підготовки письмових пояснень, вказавши що ПАТ "ВТБ ОСОБА_3" звертався до місцевих судів із позовами про визнання недійсним кожного правочину, які зараз ліквідатор просить визнати недійсними, та по кожному такому позову прийняті рішення, які набрали законної сили.

Представник ТОВ "ФК "Поліс" не вбачав підстав для відкладення розгляду скарги ліквідатора, проте залишив дане питання на розсуд суду.

Заслухавши присутніх, з метою надання учасникам процесу можливості викласти письмово свої пояснення та заперечення, суд відклав розгляд скарги ліквідатора на 05.02.2019 р.

До суду від ТОВ "ФК "Поліс" надійшли заперечення (вх.№ 320 від 04.02.19) на заяву ТОВ "Приватофис" про застосування до скарги ліквідатора преклюзивного (присічного) строку, в яких кредитор навів практику Верховного Суду.

В судовому засіданні 05.02.19 р. представник ТОВ "Приватофис" надав клопотання (вх.№ 3234 від 05.02.19) про встановлення додаткового строку для подання доказів, зазначивши, що як стало відомо існує рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.04.2012 р. по справі № 2/2011/257/2012 за яким у задоволенні позову ПАТ "ВТБ ОСОБА_3" про визнання недійсним правочину (договору купівлі-продажу) від 04.02.2011 р., який укладений між ліквідатором ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_7 та ТОВ "Приватофис" відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили та у зв'язку з необхідністю надання до суду оригіналу рішення, а також інших доказів, які містяться в матеріалах справи № 2/2011/257/2012 просив суд задовольнити подане ним клопотання.

Також, представник ТОВ "Приватофис" просив суд надати йому час для ознайомлення із запереченнями ТОВ "ФК "Поліс" на заяву про застосування преклюзивного (присічного) строку.

Представник залученої особи ОСОБА_15 зазначив, що у Дзержинському районному суді м. Харкова у справі № 22-ц/790/6143/13 розглядалось питання щодо правомірності укладання договору купівлі-продажу від 04.02.2011 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 В апеляційній інстанції в задоволенні позову ПАТ "ВТБ ОСОБА_3" було відмовлено. При цьому, позивач у справі № 22-ц/790/6143/13 обґрунтовував свої позовні вимоги тими ж обставинами, що і ліквідатор у цій справі в своїй скарзі.

Представник ТОВ "ФК "Поліс" проти заяв про відкладення судового засідання заперечував, вказавши, що судові рішення на які посилаються учасники процесу містяться в матеріалах даної справи, ці рішення мають інші предмет, підстави та інших сторін, які брали участь у розгляді справ, ніж викладені у скарзі ліквідатора.

Судом оголошено перерву до 16-30 год. 05.02.2019 р.

Після перерви розгляд справи продовжено.

Представник ТОВ "ФК "Поліс" зазначив, що вважає клопотання ТОВ "Приватофис" про встановлення додаткового строку для подання доказів незаконним, маніпулятивним та неправдивим, що представник ТОВ "Приватофис" зловживає своїми процесуальними правами, оскільки ТОВ "Приватофис" було стороною у справі № 2/2011/257/2012.

Представник ТОВ "Приватофис" пояснив, що саме представники, які представляють інтереси ТОВ "Приватофис" на цей час, нещодавно дізналися про існування справи № 2/2011/257/2012.

Ліквідатор зауважив, що мається достатньо підстав для прийняття рішення про визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута та укладених договорів купівлі-продажу.

Щодо створення умов для забезпечення всебічного та обєктивного розгляду справи суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) розяснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

Відповідно до ч. 9. ст. 81 ГПК України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для зясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом.

Судом надано можливість всім учасникам судового процесу реалізувати свої права та обовязки, оскільки розгляд скарги неодноразово відкладався, в судових засідання оголошувалися перерви для надання можливості учасникам процесу ознайомитися з матеріалами справи та надати необхідні на докази, заперечення або погодження, у зв"язку з чим відмовляє ТОВ "Приватофис" в задоволенні клопотання (вх.№ 3234 від 05.02.19) про встановлення додаткового строку для подання доказів.

Зважаючи на викладені обставини, суд вважає можливим розглянути скаргу ліквідатора за наявними у справі доказами на підставі ст. 81 ГПК України.

Заслухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, скаргу ліквідатора ФОП ОСОБА_1 - арбітражного керуючого ОСОБА_2 (вх. № 12936 від 18.04.16), разом із уточненнями до неї (вх.№ 42217 від 09.12.16) та доповненнями (вх.№ 2311 від 28.01.19), суд зазначає наступне.

Пунктом 1-1 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22.12.2011р. №4212-VI, що набрав чинності 18.01.2013 р., передбачено, що "положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. ".

В п. 40 Інформаційного листа ВГСУ від 28.03.2013 р. пояснено, що положення Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство (оцінка майна, яке підлягає продажу; передання активів боржника, які залишаються не проданими на час закінчення ліквідаційної процедури тощо), застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено до набрання ним чинності, тобто до 19.01.2013. При цьому розпочата до набрання чинності Законом процедура продажу майна боржника повинна бути завершена в порядку, передбаченому у попередній редакції Закону, в разі якщо станом на 19.01.2013 здійснено публікацію оголошення про продаж майна або комітетом кредиторів встановлено порядок реалізації майна боржника.

Суд зазначає, що дана справа порушена 07.06.2010 р., постанова про визнання ФОП ОСОБА_1 банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури винесена 28.07.2010 р. та публікацію оголошення про продаж спірного майна банкрута здійснено до набрання чинності нового закону, тому до спірних правовідносин застосовуються норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції закону від 14.09.1992р. №2343-ХІІ (далі Закон).

Судом встановлено, щр ухвалою господарського суду Харківської області від 07.06.2010 порушено провадження у справі №Б-39/64-10 про банкрутство ФОП ОСОБА_1 за його власною заявою.

Постановою господарського суду Харківської області від 28.07.2010 визнано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 ( код НОМЕР_7) банкрутом, відкрити ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.11.2010 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ ОСОБА_3" задоволено частково.

Постанову господарського суду Харківської області від 28.07.2010 року у справі №Б-39/64-10 скасовано.

Провадження по справі №Б-39/64-10 про банкрутство фізичної особи підприємця ОСОБА_1 припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.02.2011 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.11.2010 у справі № Б-39/64-10 скасовано та апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "ВТБ ОСОБА_3" на постанову господарського суду Харківської області від 28.07.2010р. у справі №Б-39/64-10 припинено.

Після припинення провадження у справі Б-39/64-10 про банкрутство ФОП ОСОБА_1 22.11.2010 господарським судом Харківської області 01.12.2010 за заявою ОСОБА_21 порушено провадження у справі № Б-39/171-10 про банкрутство ФОП ОСОБА_1

Постановою господарського суду Харківської області від 21.12.2010 року по справі №Б-39/171-10 (суддя Швидкін А.О.) визнано ФОП ОСОБА_1 банкрутом. Встановлено строк для заявлення вимог кредиторів. Скасовано арешти, що накладені на майно боржника і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника. Призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_7

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.02.2011 постанову господарського суду Харківської області від 21.12.2010 у справі № Б-39/171-10 скасовано. Провадження у справі припинено. Припиняючи провадження у справі № № Б-39/171-10, апеляційний господарський суд звернув увагу на те, що на час апеляційного лютий 2011 існують два провадження про банкрутство ФОП ОСОБА_1 та дві чинні постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Апеляційний господарський суд зазначив, що оскільки справа № Б-39/64-10 порушена раніше ніж № Б-39/171-10, так само як і постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, тому дійшов висновку про припинення провадження у справі № Б-39/171-10.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.06.2011 задоволено касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 та скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.02.2011 у справі № Б-39/171-10. Справу направлено на новий розгляд до Харківського апеляційного господарського суду. Суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційним господарским судом не враховано, що на момент введення ліквідаційної процедури у справі № Б-39/171-10 провадження у справі № Б-39/64-10 не існувало, так як було припинено постановою ХАГС 22.11.2010.

За результатами нового апеляційного перегляду постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.09.2011 постанову господарського суду Харківської області від 21.12.2010 у справі № Б-39/171-10 скасовано. Провадження у справі № Б-39/171-10 припинено як безпідставно порушене.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.12.2011 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.09.2011 у справі № Б-39/171-10 залишено без змін.

Згідно матеріалів справи, продаж майна банкрута ФОП ОСОБА_1 відбувся у межах справи про банкрутство №Б-39/171-10.

Відповідно до ст. 52 Цивільного Кодексу України, фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. крім майна, на яке згідно з законом не може бути звернуте стягнення.

Відповідно до ст. 48 Закону, у разі необхідності постійного управління нерухомим майном або цінним рухомим майном громадянина-підприємця, визнаного банкрутом, господарський суд призначає для цієї мети ліквідатора. У цьому разі продаж майна громадянина-підприємця здійснюється ліквідатором.

Згідно зі ст. 1 Закону, ліквідатор фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних вимог кредиторів у встановленому Законом порядку.

Частиною 1 ст. 25 Закону встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

В силу приписів статті 3-1 Закону, арбітражний керуючий має право звертатися до господарського суду у випадках, передбачених цим Законом. Арбітражний керуючий зобов'язаний здійснювати заходи щодо захисту майна боржника. При реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Враховуючи те, що підстави для визнання угод боржника недійсними містяться у ч. 11 ст. 17 Закону, положення останньої і підлягають застосуванню у випадку подання ліквідатором заяви про визнання угоди недійсною.

Поряд з цим, застосування у ліквідаційній процедурі підстав визнання недійсними договорів боржника, встановлених ч. 10 ст. 17 Закону про банкрутство для розірвання договорів боржника, є юридично неспроможним.

При визнанні договорів боржника недійсними, завдання ліквідатора полягає у поверненні майна боржника до ліквідаційної маси завдяки використанню засобів процедури банкрутства.

Виходячи з приписів Закону про банкрутство, у справі про банкрутство угода може бути визнана недійсною відповідно до цивільного законодавства України.

Відповідно до ст.ст. 12, 15, 16, 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права, в тому числі право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права, на власний розсуд. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Як наслідок цього, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Суд зазначає, що аукціон з продажу майна банкрута від 24.01.2011 р. та договори, укладені за його результатами, є угодами боржника, оскільки вичинялись від його імені, а вимоги щодо визнання таких угод недійсними заявлені саме до учасників цього аукціону, тобто переможців.

Таким чином, заявлені ліквідатором ФОП ОСОБА_1 арбітражним керуючим ОСОБА_2 у скарзі вимоги в частині визнання аукціону від 24.01.2011 та договорів, укладених за результатами цього аукціону, недійсними, узгоджуються з повноваженнями та обов'язками ліквідатора у справі про банкрутство.

Пунктом 7 ст. 47 вказаного Закону встановлено, що у разі визнання громадянина-підприємця банкрутом до складу ліквідаційної маси не включається майно громадянина-підприємця, на яке згідно з чинним законодавством України не може бути звернено стягнення, та майно, яке перебуває у заставі за підставами, не пов'язаними із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 26 Закону про банкрутство, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

Майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Статтею 41 Закону встановлено, що відносини, повязані з банкрутством окремих категорій субєктів підприємницької діяльності, в т.ч. суб'єкта підприємницької діяльності громадянина, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом (ст. 47-49).

Оскільки, ст. 47-49 зазначеного Закону не встановлено особливостей порядку продажу майна суб'єкта підприємницької діяльності громадянина (окрім порядку проведення розрахунків за продане майно), то такий порядок регулюється, у тому числі загальними нормами Закону про банкрутство.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю. Для здійснення оцінки майна арбітражний керуючий має право залучати на підставі договору суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання з оплатою їх послуг за рахунок коштів, одержаних від виробничої діяльності боржника, визнаного банкрутом, або реалізації його майна, якщо інше не встановлено комітетом кредиторів.

Згідно ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майновий прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Згідно ч.1 ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майновий прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

У відповідності до ст. 30 Закону, після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута. Ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. Порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів. У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Статтею 15 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» (в редакції, чинній на дату вчинення правочинів) визначено вимоги до інформації про об'єкти, що підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом (перелік необхідних відомостей), а також встановлено, що зазначена інформація публікується не пізніш як за 30 календарних днів до дати проведення аукціону, конкурсу в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі, інших друкованих виданнях.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону, кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею, зокрема, у першу чергу задовольняються вимоги, забезпечені заставою.

Відповідно до статті 48 Закону, кошти отримані від продажу майна громадянина підприємця, визнаного банкрутом, а також наявні у нього кошти у готівковій формі вносяться на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса та використовуються за рішенням господарського суду, який визнав громадянина підприємця банкрутом.

Розглянувши докази, що свідчать про підготовку та проведення аукціону з продажу майна банкрута, судом встановлено, що ані матеріали справи №Б-39/171-10 ані №Б-39/64-10 не містять доказів проведення ліквідатором ОСОБА_7 інвентаризації майна боржника. Однак, проведення інвентаризації є обов'язковою передумовою продажу майна в ліквідаційній процедурі.

Ліквідатором з ТБ "Правопорядок" укладено угоду від 20.12.2010 р. на організацію та проведення аукціону. В подальшому додатковою угодою від 22.12.2010 р. виправлено описку в частині дати укладання угоди та на першій сторінці угоди на організацію та проведення аукціону - дату « 20.12.2010 р.» змінено на « 21.12.2010р.».

У всеукраїнському інформаційному виданні «Правопорядок» №28-0 (36) від 21.12.2010 р. опубліковано оголошення про продаж майна банкрута.

Ліквідатором було проведена оцінка заставного майна банкрута, яка виконана ПП "Агентство оцінки майна та землі", що має сертифікат Фонду Держмайна України №1645 від 08.04.2000 р. Безпосередньо оцінку проводила суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_22, що має сертифікат за реєстраційним №9400/10 від 05.03.2010р. За результатами проведеної оцінки складено відповідні звіти про оцінку нерухомого майна від 22.12.2010 року на загальну суму 1857400,00 грн.

Згідно протоколу №1 проведення аукціону від 24.01.2011р. по продажу нежитлових приміщень 1-го поверху № 4-1-:-4-8, в літ."А-16", загальною площею 153,2 кв.м., за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова, буд.16, переможцем аукціону стала ОСОБА_9, яка придбала майно за ціною 244800,00 грн.

04.02.2011 між ФОП ОСОБА_1 в особі арбітражного керуючого ОСОБА_7 (продавець) та гр. ОСОБА_9 (покупець) укладено договір купівлі-продажу вищевказаних нежитлових приміщень за суму 244800,00 грн., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_20 та зареєстрований в реєстрі за № 287.

Згідно протоколу №2 проведення аукціону від 24.01.2011р. по продажу нежитлових приміщень 1-го поверху № 26-1-26-4, в ЛІТ.А-5, заг. площею 99,5 кв.м., у будинку 25/46, вул. Яроша Отакара, м. Харків, переможцем аукціону став ОСОБА_8, який прибав майно за ціною 169510,00 грн.

03.09.2011 між ФОП ОСОБА_1 в особі арбітражного керуючого ОСОБА_7 (продавець) та гр. ОСОБА_8 (покупець) укладено договір купівлі-продажу вищевказаних нежитлових приміщень за суму 169510,00 грн., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_23 та зареєстрований в реєстрі за № 885.

Згідно протоколу №3 проведення аукціону від 24.01.2011р. по продажу нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-1-:-2-3, в літ. "А-4", загальною площею 120,5 кв.м., за адресою: м. Харків, вул. Бажанова Маршала, буд.3, переможцем аукціону стала ОСОБА_10, яка придбала майно за ціною 213400,00 грн.

03.09.2011 між ФОП ОСОБА_1 в особі арбітражного керуючого ОСОБА_7 (продавець) та гр. ОСОБА_10 (покупець) укладено договір купівлі-продажу вищевказаних нежитлових приміщень за суму 213400,00 грн., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_20 та зареєстрований в реєстрі за № 270.

Згідно протоколу №4 проведення аукціону від 24.01.2011р. по продажу нежитлових приміщень 11-го поверху №1а, 2а, 4а, 5а, 7а, 8, 8а, 12, 15, 20, 21, 21а, ХІV.ХХVІІ, в літ. "А-1", загальною площею 393,5 кв. м. за адресою: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд.51, переможцем аукціону став ОСОБА_11, який прибав майно за ціною 306240,00 грн.

04.02.2011 між ФОП ОСОБА_1 в особі арбітражного керуючого ОСОБА_7 (продавець) та гр. ОСОБА_11 (покупець) укладено договір купівлі-продажу вищевказаних нежитлових приміщень за суму 306240,00 грн., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_20 та зареєстрований в реєстрі за № 282 .

Згідно протоколу №5 проведення аукціону від 24.01.2011р. по продажу нежитлових приміщень 1-го поверху №15а, 15б, 15в, 15г, ХХІХ, в літ."А-1", загальною площею 291,9 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд.51, переможцем аукціону став ОСОБА_13, який прибав майно за ціною 262900,00 грн.

04.02.2011 між ФОП ОСОБА_1 в особі арбітражного керуючого ОСОБА_7 (продавець) та гр. ОСОБА_13 (покупець) укладено договір купівлі-продажу вищевказаних нежитлових приміщень за суму 262900,00 грн., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_20 та зареєстрований в реєстрі за № 273.

Згідно протоколу №6 проведення аукціону від 24.01.2011р. по продажу нежитлових приміщень підвалу № IX, X, XI, ХІХа, 3, 5, 10, площею 279, 2 кв.м., 1-го поверху XIII, ХІІІа, площею 23,6 кв.м, антресолі №1, 1 а, площею 19,7 кв.м. в літ."А-14", загальною площею 322,5 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд.51, переможцем аукціону став ОСОБА_12, який прибав майно за ціною 218460,00 грн.

04.02.2011 між ФОП ОСОБА_1 в особі арбітражного керуючого ОСОБА_7 (продавець) та гр. ОСОБА_12 (покупець) укладено договір купівлі-продажу вищевказаних нежитлових приміщень за суму 218460,00 грн., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_20 та зареєстрований в реєстрі за № 276.

Відповідно до протоколів проведення аукціону від 24.01.2011 р. (№№ 1-6) кошти внесені переможцями аукціону як гарантійні внески зараховуються в рахунок оплати придбаного майна та в подальшому будуть розподілені на підставі листа ліквідатора. Залишок коштів вноситься переможцем як гарантійний внесок за придбане майно на рахунок ТБ "Правопорядок" на протязі 30 календарних днів з моменту підписання протоколів та в подальшому розподіляються на підставі листа ліквідатора. Такі самі умови оплати покупцями повної вартості придбаного майна, також встановлені у п. 4 договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень.

Суд зазначає, що в матеріалах справи містяться банківські виписки з банківського рахунку ТБ "Правопорядок" за період з 01.01.2011 р. по 10.01.2015 р., а також відповідні довідки забезпечених кредиторів, які підтверджують факт невиконання переможцями аукціону імперативних приписів ст. 22 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" в частині здійснення повної оплати вартості придбаного майна.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів перерахування грошових коштів покупцями за придбане на аукціоні майно, а отже задоволення вимог заставних кредиторів за рахунок реалізації предметів застави не відбулося, що є порушенням, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону.

За визначенням ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 11 ЦК України унормовано, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цією ж статтею передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 202 ЦК України, правочин це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах (аукціоні), яка полягає в процедурі підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна), продажу майна (забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - учасника прилюдних торгів (аукціону)), та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів (аукціонів), складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, аукціон є правочином.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що не здійснення ліквідатором інвентаризації та відсутність повної оплати вартості придбаного на аукціоні заставного майна, що призвело до незадоволення вимог заставних кредиторів за рахунок реалізації предметів застави, як завершальної стадії проведення аукціону свідчить про проведення його з порушенням вимог Закону та є підставою для визнання його недійсним.

Суд не погоджується з думкою ліквідатора, висловленою у його додаткових поясненнях до скарги (вх.№№ 42213) про те, що оскільки провадження у справі №Б-39/171-10 було припинено як незаконно порушене, постанова про визнання боржника банкрутом не породжує жодних наслідків, отже проведений аукціон та спірні договори купівлі-продажу не відповідають вимогам законодавства, про що зазначено у постанові Верховного суду від 27.06.2018 р. по справі № 992/2250/16, з наступних підстав.

За визначенням ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цією ж статтею передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах (аукціоні), яка полягає в процедурі підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна), продажу майна (забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - учасника прилюдних торгів (аукціону)), та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів (аукціонів), складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, аукціон є правочином.

Таким чином, відчуження майна з прилюдних торгів (аукціонів) належить до угод купівлі-продажу та така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №904/8745/15 .

При цьому, суд також враховує припинення провадження у справі № Б-39/171-10 про банкрутство ФОП ОСОБА_1, як порушеного безпідставно, що виключає розгляд спору про визнання недійсним спірного аукціону в межах саме справи № Б-39/171-10 , а тому розгляд даного спору в іншій справі не суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Суд зазначає, що від покупців спірного майна за спірними правочинами - ОСОБА_19 (ОСОБА_9В.), ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_10; договір купівлі-продажу від 04.02.2011 р., укладений з ОСОБА_11; ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та банкрута надійшли заяви про застосування строку позовної давності на тій підставі, що оскаржувані аукціони з продажу майна банкрута відбулися 24.01.2011 р., спірні договори за якими відчужено майно банкрута укладені сторонами 04.02.2011 р., тому строк позовної давності, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу стосовно цих договорів, сплинув ще у 2014 році, а ліквідатор звернувся зі скаргою до суду у 2016 році.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 Цивільного кодексу України, та у господарських відносинах.

Згідно статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес заявника, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необгрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 Цивільного кодексу України заявник вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від заявника підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Якщо вимоги господарським судом визнано обгрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 Цивільного кодексу України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму Цивільного кодексу України).

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який заявник не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Заявник повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 35 ГПК України про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи , оскаржувані аукціони з продажу майна банкрута відбулися 24.01.2011 р., а спірні договори за якими відчужено майно банкрута укладені сторонами 04.02.2011 р.

Таким чином, строк позовної давності, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу стосовно цих договорів, сплинув у 2014 році.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини четверта, п'ята статті 267 ЦК України).

Ліквідатор ОСОБА_2 заперечував проти застосування строку позовної давності на тій підставі, він є окремим учасником у цій справі, почав виконувати свої повноваження 12.03.2014 р., тому він звернувся до суду без пропуску строку позовної давності.

Крім того, ліквідатором зазначено, що якби вважати, що він пропустив цей строк, то причини його пропуску є поважними, оскільки попередніми ліквідаторами вчинялися дії не в інтересах боржника та його кредиторів, а саме: попередніми ліквідаторами не вчинялися дії щодо виявлення та повернення майна банкрута, яке знаходиться у третіх осіб, у зв"язку з чим просив відмовити в задоволенні заявлених заява про застосування строку позовної давності, а у випадку застосування судом позовної давності визнати причини її пропущення поважними та захистити права шляхом визнання недійсним результатів аукціону та договорів купівлі продажу, укладених за результатом його проведення.

ТОВ "ФЛ "Поліс" також заперечує проти застосування строку позовної давності та просило захистити порушене право ТОВ "ФЛ "Поліс" шляхом визнання недійсним результатів аукціону та договорів купівлі продажу, укладених за результатом його проведення також з тих підстав, що і ліквідатор.

ТОВ "ФЛ "Поліс" вважає, що поважними причинами пропуску строку позовної давності є вчинення попередніми ліквідаторами дії не в інтересах боржника та його кредиторів, тобто обставин, які робили своєчасне звернення до суду утрудненими.

Суд зазначає, що арбітражний керуючий ОСОБА_3 виконував обов"язки ліквідатора банкрута з 28.07.2010 р. по 02.03.2011 р., арбітражний керуючий ОСОБА_4 з 02.03.2011 р. по 15.05.2012 р., арбітражний керуючий ОСОБА_5 з 15.05.2012 р. по 13.08.2013 р. , арбітражний керуючий ОСОБА_6 з 13.08.2013 р. по 12.03.2014 р. та арбітражний керуючий ОСОБА_2 з 12.03.2014 р. та по теперішній час.

Ліквідатор та ТОВ "ФЛ "Поліс" наполягають на тому, що причиною пропуску ліквідатором строку для подання цієї скарги є неналежне виконання попередніми переліченими арбітражними керуючими своїх обов"язків.

Суд зазначає, що дійсно, арбітражного керуючого ОСОБА_2 призначено ліквідатором банкрута 12.03.2014 р., тобто після спливу строку позовної давності для подання заяви про визнання аукціону, проведеного недійсним 24.01.2011 р. аукціону.

Проте, ліквідатор ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою при визнання недійсним спірного аукціону та лише одного договору купівлі-продажу тільки через півроку з моменту призначення його ліквідатором банкрута, яку між тим було залишено без розгляду, оскільки судом на той час вже розглядалася заява ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання недійсними результатів аукціону, проведеного Товарною біржею "Правопорядок" 24.01.11 р. за протоколом проведення аукціону №2 з продажу нежитлових приміщень першого поверху 26-1-:-26-4, загальною площею 99,5 кв.м., в літері "А-5", що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Яроша Отакара, будинок 25/46 та про визнати недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень першого поверху 26-1-:-26-4, загальною площею 99,5 кв.м., в літері "А-5", що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Яроша Отакара, буд. 25/46, укладений між арбітражним керуючим ОСОБА_7 і ОСОБА_8 03.09.2011 р., посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_23 за реєстровим №8885, в задоволенні якій , в свою чергу, судом відмовлено та ця відмова була підтримана апеляційною інстанцією та до касаційного суду ні банком ні ліквідатором ОСОБА_2 не була оскаржена, що свідчить про його погодження з прийнятими судами двох інстанції судовими рішеннями.

Суд констатує, що на момент призначення арбітражного керуючого ОСОБА_2 ліквідатором банкрута вже пройшов строк виконання ліквідаційної процедури, встановлений судом, що зобов"язувало новопризначеного ліквідатора ОСОБА_2 в найстисліші строки здійснити всі вичерпні заходи щодо виконання ліквідаційної процедури та її завершення, в тому числі, щодо повернення майна банкрута, проте ліквідатор ОСОБА_2 лише через два роки виконання своїх обов"язків звернувся до суду із наданою скаргою, що ніяк не може слугувати поважною причиною для поновлення пропущеного строку та посилання на неналежне виконання попередніх ліквідаторів їх обов"язків є недоречним.

Крім того, матеріали справи свідчать, що ПАТ "ВТБ ОСОБА_3", правонаступником якого ТОВ "ФК "Поліс") та іншим кредиторам у справі було заздалегідь відомо про здійснення правочинів щодо майна боржника, внаслідок чого учасники процесу мали можливість оскаржити результати аукціонів та зазначені договори протягом визначеного строку позовної давності.

Таким чином, ні ліквідатор, ані ТОВ "ФК "Поліс" не довели суду того факту, що вони не могли дізнатися про порушення цивільного права, що випливає із загального правила, встановленого статтею 35 ГПК України про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, у зв"язку з чим суд відмовляє ліквідатору та ТОВ "ФК "Поліс" в задоволенні клопотань про визнання причин пропущення строку позовної давності поважними.

Враховуючи наведене, суд задовольняє заяви покупців спірного майна за спірними правочинами - ОСОБА_19 (ОСОБА_9В.), ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_10; ОСОБА_11; ОСОБА_12, ОСОБА_13 та банкрута про застосування строку позовної давності та відмовляє ліквідатору ОСОБА_2 в задоволенні скарги у зв"язку зі спливом строку позовної давності.

Щодо заяви ТОВ "Приватофіс" про застосування до спірного питання преклюзивного (присічного) строку, передбаченого ст.48 Закону України "Про іпотеку", то суд відмовляє в її задоволенні, оскільки з моменту порушення справи про банкрутство ФОП ОСОБА_1, справа перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника та норми Закону України "Про іпотеку" не можуть бути застосовані до аукціону з продажу майна банкрута.

Керуючись ст. ст. 1,3-1,22-32,47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України № 2343-ХІІ, до внесення змін Законом України № 4212-VІ від 22.12.2011 р.), п.3 ст.267 ЦК України, ст.ст. 233-235 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ТОВ "Приватофіс" в задоволенні клопотання про встановлення додаткового строку для подання доказів (вх. № 3234 від 05.02.2019 р.).

Відмовити ліквідатору та ТОВ "ФК "Поліс" у задоволенні клопотань про визнання причин пропущення строку позовної давності поважними.

Відмовити ліквідатору в задоволенні скарги (вх. № 12936 від 18.04.2016 р.,) з урахуванням уточнень (вх. № 42217 від 09.12.2016 р.) та доповнень (вх. № 2311 від 28.01.2019 р.).

Ухвалу направити ліквідатору, кредиторам, банкруту, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, Товарній біржі "Правопорядок", ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ТОВ "Форрест ЛТД" , ТОВ "Приватофис".

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала может бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст.256 ГПК України.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 11.02.2019 р.

Суддя ОСОБА_24