ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року Справа № 915/1785/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

за участю представника позивача - Третяк Л.В. - дов. № 580 від 26.04.2016,

Москаленко Н.М. - дов. №534 від 29.01.2019

представник відповідача в судове засідання не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м.Київ, вул.Назарівська, 3) в особі ВП "Южно-Українська АЕС", 55001, Миколаївська область, м.Южноукраїнськ, промзона, а/с №20

до відповідача: Комунального підприємства "Теплопостачання та водо - каналізаційного господарства", 55000, Миколаївська область, м.Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, 8

про: стягнення 102 398,73 грн.

14.12.2018 Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі ВП "Южно-Українська АЕС" звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №32/20344 від 03.12.2018 в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства "Теплопостачання та водо - каналізаційного господарства" заборгованість в сумі 102 398,73 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" грошових зобов'язань за укладеним між сторонами Договором від 06.08.2014 №35098/83, а саме, сплати інфляційних та 3% річних за період з 01.01.2017 по 31.11.2017, у зв'язку з чим в бухгалтерському обліку позивача числиться дебіторська заборгованість в сумі 102 398,73 грн.

Також, позивач просить суд розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 17.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 16 січня 2019 року. Запропоновано відповідачу, у разі наявності заперечень проти розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, в 5-денний строк від дня отримання даної ухвали, подати суду заяву у відповідності до ч.4 ст.176 ГПК України. Запропоновано відповідачу, в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали, надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів на адресу позивача. Запропоновано позивачу, в 5-денний строк від дня отримання відзиву на позов, надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст.166 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Запропоновано відповідачу подати до суду заперечення на відповідь на відзив, які мають відповідати вимогам ст.167 ГПК України, протягом 5 днів з дня одержання відповіді на відзив.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 17.12.2018 отримано відповідачем 21.12.2018, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №547 (а.с.132).

У судовому засіданні призначеному на 16.01.2019 було оголошено перерву до 05 лютого 2019 року.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання 05.02.2019 не забезпечив, відзив по суті позовної заяви до суду не надав, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №547 (а.с.142). Відповідач заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надав.

Відповідно до ч. 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами .

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.

01.02.2019 позивач до відділу документального забезпечення господарського суду Миколаївської області надав пояснення щодо порядку нарахування відповідачу компенсаційних витрат у зв'язку із знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в економіці по договору №35098/83 від 06.08.2014.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

06 серпня 2014 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі ВП "Южно - Українська АЕС" (далі - стягувач) та Комунальним підприємством "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" (далі - боржник), що є сторонами виконавчого провадження, порушеного головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України у справі про примусове виконання наказу виданого господарським судом Миколаївської області 10 травня 2011 року на примусове виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 27 квітня 2011 року у справі №12/179/10, укладено договір №35098/83 (далі - Договір), предметом якого є компенсація боржником суми втрат стягувача в зв'язку із знеціненням грошових коштів на суму боргу 14 490 672,73 грн., внаслідок інфляційних процесів в економіці в порядку статті 625 Цивільного кодексу України протягом погашення боржником заборгованості відповідно до рішення господарського суду Миколаївської області від 27 квітня 2011 року у справі №12/179/10. Порядок погашення заборгованості визначається окремо Мировою угодою, що погоджується сторонами та затверджується господарським судом Миколаївської області у встановленому законом порядку (п. 1.1 Договору).

У відповідності до п.2.1 Договору, Розділу 2, який визначає механізм погашення заборгованості, боржник та стягувач визнають, що станом на 30.06.2014 року заборгованість за рішенням господарського суду Миколаївської області від 27.04.2011 у справі №12/179/10 становить 14 849 190,75 грн., а станом на 31.07.2014 заборгованість (з урахуванням 3% річних та інфляційних за період з 08.06.2011 по 31.07.2014) становить 16 189 677,23 грн. За обопільною згодою сторін, суму боргу умовно, виключно для цілей даного договору, поділено на:

- суму боргу на відшкодування 3% річних, яка стягнута рішенням суду, -

358 518,02 грн., на цю суму не нараховуються інфляційні і 3% річних;

- суму боргу на відшкодування витрат на сплату суми основного боргу,

інфляційних, держмита та інформаційно-технічне забезпечення (надалі-ІТЗ) - 14 490 672,73 грн., на цю суму нараховуються інфляційні і 3% річних з 01.08.2014;

- сума нарахування 3% річних та інфляційних становить - 1 340 486,48 грн.

Нарахування здійснено з дати набрання чинності рішення господарського суду Миколаївської області від 27.04.2011 №12/179/10 за період з 08.06.2011 по 31.07.2014 на суму основного боргу, інфляційних, держмита та ІТЗ.

Згідно п.2.2 Договору, боржник та стягувач домовилися, що сплата інфляційних витрат та 3% річних здійснюється боржником щомісячно на суму боргу, що становить - 14 490 672,73 грн., в тому числі:

- суму основного боргу - 13 836 606,11 грн.;

- інфляційні - 628 330,62 грн.;

- держмито - 25 500,00 грн.;

- ІТЗ - 236,00 грн.

Нарахування інфляційних витрат та 3% річних здійснюється стягувачем на

суму щомісячного платежу відповідно до Графіку погашення заборгованості, що є додатком №1 до договору №35098 від 06.08.2014. Оплата інфляційних витрат та 3% річних здійснюється боржником щомісячно, на підставі рахунку, протягом 5 днів з моменту його отримання. Зазначені рахунки направляються стягувачем боржнику цінними листами з повідомленням про вручення. При розрахунках інфляційних витрат застосовуються індекси інфляції, які публікуються в офіційних друкованих виданнях. Відлік часу для нарахування інфляційних витрат ведеться з дати набрання законної сили рішення суду у справі №12/179/10 і до моменту сплати боргу.

У відповідності до п.2.3 Договору, боржник та стягувач зобов'язуються щороку, не пізніше 15 січня кожного року, складати акт звірки розрахунків. При цьому ініціатива складання акту звірки покладається на боржника.

Згідно п. 2.5 Договору, у випадку порушення умов цього договору, стягувач звертається до суду з позовом про зобов'язання виконати умови даного договору.

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що даний договір діє з моменту його підписання та після затвердження Господарським судом Миколаївської області Мирової угоди від 06.08.2014 по справі №12/179/10 до повного виконання сторонами обов'язків за договором. Дія договору припиняється у разі припинення дії Мирової угоди від 06.08.2014 затвердженої господарським судом Миколаївської області по справі №12/179/10, а також у разі дострокового та повного погашення заборгованості боржником.

Відповідно до п. 4.4 Договору, графік погашення заборгованості, підписаний боржником та стягувачем, є додатком №1 до договору та його невід'ємною частиною.

Як вбачається з матеріалів справи, Додаток №1 до Договору №35098 від 06.08.2014 "Графік погашення заборгованості КП "ТВКГ" перед ДП "НАЕК" "Енергоатом" в особі "Южно - Українська АЕС" за спожиті послуги по відпуску теплової енергії відповідно до рішення господарського суду Миколаївської області від 27.04.2011 у справі №12/179/10" підписано сторонами без зауважень (а.с.17-19).

Так, на виконання умов договору позивачем були виписані відповідачу рахунки на оплату інфляційних та 3% річних разом із додатком №1 до рахунку - розрахунок суми інфляційних та 3% річних, а саме:

- рахунок №РС, 17-199 від 31.01.2017 на сплату інфляційних та 3% річних на

загальну суму 13 230,13 грн. (а.с.33), додаток №1 (а.с.22);

- рахунок №РС, 17-247 від 28.02.2017 на сплату інфляційних та 3% річних

на загальну суму 6 571,01 грн. (а.с.34), додаток №1 (а.с.23);

- рахунок №РС, 17-749 від 31.03.2017 на сплату інфляційних та 3% річних

на загальну суму 6 571,01 грн. (а.с.35), додаток №1 (а.с.24);

- рахунок №РС, 17-996 від 30.04.2017 на сплату інфляційних та 3% річних

на загальну суму 6 571,01 грн. (а.с.36), додаток №1 (а.с.25);

- рахунок №РС, 17-1080 від 31.05.2017 на сплату інфляційних та 3% річних

на загальну суму 6 571,01 грн. (а.с.37), додаток №1 (а.с.26);

- рахунок №РС, 17-1264 від 30.06.2017 на сплату інфляційних та 3% річних

на загальну суму 6 571,01 грн. (а.с.38), додаток №1 (а.с.27);

- рахунок №РС, 17-1525 від 31.07.2017 на сплату інфляційних та 3% річних

на загальну суму 6 571,01 грн.(а.с.39), додаток №1 (а.с.28);

- рахунок №РС, 17-1702 від 31.08.2017 на сплату інфляційних та 3% річних

на загальну суму 6 571,01 грн. (а.с.40), додаток №1 (а.с.29);

- рахунок №РС, 17-1892 від 30.09.2017 на сплату інфляційних та 3% річних

на загальну суму 14 220,94 грн. (а.с.41), додаток №1 (а.с.30);

- рахунок №РС, 17-2153 від 31.10.2017 на сплату інфляційних та 3% річних

на загальну суму 14 394,83 грн.(а.с.42), додаток №1 (а.с.31);

- рахунок №РС, 17-2354 від 30.11.2017 на сплату інфляційних та 3% річних

на загальну суму 14 555,76 грн.(а.с.43), додаток №1 (а.с.32).

Вищевказані рахунки разом із додатком №1 до рахунку - розрахунок суми інфляційних та 3% річних були направлені на адресу відповідача супровідними листами №05/2220 від 14.02.2017 (а.с.44), №05/3489 від 10.03.2017 (а.с.47), №05/5345 від 11.04.2017 (а.с.50), №05/6681 від 12.05.2017 (а.с.53), №05/8033 від 08.06.2017 (а.с.56), №05/9810 від 11.07.2017 (а.с.59), №05/11376 від 09.08.2017 (а.с.62), №05/13226 від 14.09.2017 (а.с.65), №05/15096 від 18.10.2017 (а.с.68), №05/16890 від 16.11.2017 (а.с.71), №05/18527 від 13.12.2017 (а.с.74) та отримані повноважною особою відповідача, що підтверджується підписом останнього на повідомленнях про вручення поштового відправлення (а.с. 46, 49, 52, 55, 58, 61, 64, 67, 70, 73, 76).

У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України обумовлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, задоволенню інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з несвоєчасним перерахуванням Комунальним підприємством "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" грошових коштів, згідно затвердженого графіку, позивачем нараховані 3% річних та інфляційні втрати у відповідності до умов Договору.

Позивач зазначає, що Комунальне підприємство "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" вимоги Договору в частині оплати інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.01.2017 по 31.11.2017 не виконало, у зв'язку з чим за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 102 398,73 грн.

Вказана сума заборгованості, згідно розрахунку заборгованості (а.с.20) складається з нарахованих за умовами договору 3% річних та інфляційних втрат - 72 281,11 грн., згідно розділу 4 графіку погашення заборгованості Додаток -1 до Договору №35098 за період з січня 2017 року по листопад 2017 включно (6 571,01 Х 11), нарахованих 3% річних - 26 146,90 грн. та інфляційних - 3 970,72 грн., згідно Розділу 3 графіку погашення заборгованості Додаток -1 до Договору №35098 (сума боргу, на яку нараховується індекс інфляції і 3% річних - 71 032,71 грн.) за період з січня 2017 року по листопад 2017 включно.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони здійснили звірку взаєморозрахунків, за результатами якої складено акт звірки станом на 31.10.2018, згідно якого відповідач підтвердив заборгованість за Договором №35098 від 06.08.2014 за період з 01.01.2017 - 30.11.2017 в сумі 102 398,73 (а.с.77,78).

Так, позивач згідно наданого до суду розрахунку (а.с.20, 22, 30, 31, 32) нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних у загальному розмірі 26 146,90 грн. нарахованих за період з 01.01.2017 по 30.11.2017 згідно рахунків:

- РС 17-199 від 31.01.2017 у сумі 5 345,02 грн. (період донарахування з 30.06.2014 по 31.12.2016);

- РС 17-1892 від 30.09.2017 у сумі 6 754,92 грн. (період донарахування з 01.08.2014 по 30.09.2017);

- РС 17-2153 від 31.10.2017 у сумі 6 935,91 грн. (період донарахування з 01.08.2014 по 31.10.2017);

- РС 17-2354 від 30.11.2017 у сумі 7 111,05 грн. (період донарахування з 01.08.2014 по 30.11.2017).

Так, за підрахунком суду здійсненого за допомогою програми "Законодавство" з урахуванням вірного визначення періоду донарахування, розмір 3% річних який нараховано правомірно за період з 01.01.2017 по 30.11.2017 становить 25 939,59 грн. згідно рахунків:

- РС 17-199 від 31.01.2017 у сумі 5 155,22 грн. (період донарахування з 01.08.2014 по 31.12.2016);

- РС 17-1892 від 30.09.2017 у сумі 6 749,08 грн. (період донарахування з 01.08.2014 по 30.09.2017);

- РС 17-2153 від 31.10.2017 у сумі 6 930,07 грн. (період донарахування з 01.08.2014 по 31.10.2017);

- РС 17-2354 від 30.11.2017 у сумі 7 105,22 грн. (період донарахування з 01.08.2014 по 30.11.2017).

В частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 207,31 грн. (26 146,90 грн. - 25 939,59 грн. ) слід відмовити.

Згідно наданого до суду розрахунку (а.с.20, 22, 30, 31, 32) позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні в загальному розмірі 3 970,72 грн. нараховані за період з 01.01.2017 по 31.11.2017 по рахункам:

- РС 17-199 від 31.01.2017 у сумі 1314,10 грн.;

- РС 17-1892 від 30.09.2017 у сумі 895,01 грн.;

- РС 17-2153 від 31.10.2017 у сумі 887,91 грн.;

- РС 17-2354 від 30.11.2017 у сумі 873,70 грн., розмір яких є обґрунтований

відповідно до вимог Договору та підлягає задоволенню.

Оцінивши в сукупності зазначені фактичні обставини та докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в загальній сумі 102 191,42 грн., яка складається з нарахованих за умовами договору 3% річних та інфляційних втрат - 72 281,11 грн., згідно розділу 4 графіку погашення заборгованості Додаток -1 до Договору №35098 за період з січня 2017 року по листопад 2017 включно (6 571,01 Х 11), нарахованих 3% річних - 25 939,59 грн. та інфляційних - 3 970,72 грн., згідно Розділу 3 графіку погашення заборгованості Додаток -1 до Договору №35098 (сума боргу, на яку нараховується індекс інфляції і 3% річних - 71 032,71 грн.) за період з січня 2017 року по листопад 2017 включно.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь - яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобов'язання по Договору, відповідач, у порушення приписів ст.73,74 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, як зазначалось вище, навпаки, підтверджують наявність вказаної у позові заборгованості, а відтак і обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір у сумі 1758,30 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 238, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Теплопостачання та водо - каналізаційне господарство" (55000, м.Южноукраїнськ, вул. Дружби Народів, 8, р/р11185 в ЮУ ПІБ, МФО 326427, код 31948866) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м.Київ, вул. Назарівська, 3) в особі ВП "Южно - Українська АЕС" (55001, Миколаївська область, м.Южноукраїнськ, промзона, а/с№20, р/р0273 у філії Миколаївського облуправління АТ "Ощадбанку", МФО 326461, ) заборгованості в розмірі 102 191,42 грн. та 1758,30 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вступна і резолютивна частина рішення проголошені в судовому засіданні 05.02.2019, повний текст рішення складено та підписано 11.02.2019.

Суддя Н.О. Семенчук