СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

13 лютого 2019 року Справа №922/2273/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І.

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача - Целік В.В., посвідчення №1464 від 30.07.2018 року, договір №1 від 25.01.2019 року, ордер серія ДП№2420/001 від 25.01.2019 року, довіреність від 20.01.2019 року;

відповідача - Лещенко Л.С., посвідчення №2090 від 03.04.2018 року, свідоцтво ПТ№2090 від 03.04.2018 року, довіреність №2-413д від 28.12.2018 року;

розглянувши заяву позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанське-Агро», смт.Слобожанське, Харківська область, (вх.№1563 від 13.02.2019 року) у справі за апеляційною скаргою позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанське-Агро», смт.Слобожанське, Харківська область, (вх.№1465Х/1-40) на рішення Господарського суду Харківської області від 19.11.2018 року по справі №922/2273/18,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанське-Агро», смт.Слобожанське, Харківська область,

до Акціонерного товариства «Укргазвидобування», м.Київ,

про визнання правочинів недійсними,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Слобожанське-Агро» (позивач у справі) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (відповідач у справі) згідно якої просив суд визнати недійсними:

- договір (угоду) №85/1, укладений 17.04.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Слобожанське-Агро» ();

- договір (угоду) №518, укладений 15.05.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Слобожанське-Агро» ().

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.

В обґрунтування позову позивач вказує про наступні підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними:

- спірні правочини вчинені ПАТ «Укргазвидобування» без відповідного дозволу на проведення розвідувальних робіт на ділянках надр: Родовище-Східно-Медведівське та Родовище-Кегичівське;

- укладення спірних договорів, предметом яких є надання земельних ділянок для проведення розвідувальних робіт по будівництву, розміщенню та експлуатації об'єктів нафтогазовидобування, а саме буріння та розміщення свердловин вчинено всупереч ч.2 ст. 18 Закону України «Про нафту і газ» та пункту в-1) ч.1 ст. 99 Земельного кодексу України, що є підставою для визнання оспорюваних правочинів недійсними;

- спірні договори укладені директором ТОВ «Слобожанське-Агро» - ОСОБА_3 із перевищенням повноважень на їх вчинення;

- заступником директора з капітального будівництва ГПУ «Шебелинкагазвидобування» ОСОБА_4 вчинено спірні договори із перевищенням повноважень, оскільки довіреністю №2-171д від 28.12.2017 року ОСОБА_5 не був наділений повноваженнями на укладення від імені ПАТ «Укргазвидобування» договорів, предметом яких є проведення розвідувальних робіт по бурінню або розміщенню свердловин.

В якості правових підстав позову позивач посилається на ст.ст. 203, 215, 227 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.11.2018 року у справі №922/2273/18 (повний текст складено 29.11.2018 року, суддя Буракова А.М.) в задоволені позову відмовлено повністю.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Слобожанське-Агро» з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилося та звернулося до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 19.11.2018 року та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Апелянт також просить суд відшкодувати за рахунок відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 року відкрито апеляційне провадження; встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду відзиви, клопотання та документи в обґрунтування своєї позиції по справі та призначено справу до розгляду в судове засідання.

У судовому засіданні 28.01.2019 року відповідно до ч.2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено протокольно про перерву у розгляді справи до 13.02.2019 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2019 року, у зв'язку із відпусткою судді Дучал Н.М., проведено повторний розподіл справи №922/2273/18 та сформовано новий склад колегії суддів для розгляду справи, а саме: головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І.

13.02.2019 року позивач надав через канцелярію суду заяву (вх.№1563) про відвід суддів Східного апеляційного господарського суду, а саме: судді Гетьмана Р.А. та судді Склярук О.І.

Заявник зазначає, що має місце порушення порядку визначення суддів для розгляду справи, оскільки не виконано вимог ч.9 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів, розглянувши заяву ТОВ «Слобожанське-Агро» про відвід суддів Східного апеляційного господарського суду Гетьмана Р.А. та Склярук О.І. у справі №922/2273/18 дійшла висновку про її необґрунтованість, з огляду на таке.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Колегія суддів керується частиною 1 статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Кожен суддя колегії об'єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов'язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки судді, підвищує свій професійний рівень, не вчиняє дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

В рішенні у справі «Білуха проти України» (Заява №33949/02) від 09.11.2006 сказано: «стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Згідно із частиною 1, 3 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010, №2453-VI, здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

В пункті 66 рішення Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» (заява №4785/02) зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, №255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

За положеннями ч.3 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб'єктивного характеру і стосуватися особистих зв'язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об'єктивного характеру і стосуватися порушення порядку визначення судді для розгляду справи або процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Надаючи оцінку доводам заявника, колегія суддів зазначає, що вони не містять належних і допустимих посилань, у розрізі приписів ст. 35 та ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, з якими законодавець пов'язує можливість відводу судді (суддів) від розгляду справи.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 6 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ. Справа, розгляд якої відповідно до цього Кодексу здійснюється колегією суддів в обов'язковому порядку, розглядається постійною колегією суддів відповідного суду, до складу якої входить визначений Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою суддя-доповідач.

Матеріали справи свідчать, що апеляційна скарга ТОВ «Слобожанське-Агро» та справа №922/2273/18 надійшли до Східного апеляційного господарського суду 22.12.2018 року і в цей же день були зареєстровані.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2019 року для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя-доповідач Хачатрян В.С., суддя Дучал Н.М. та суддя Слободін М.М.

Частиною 2 ст. 262 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про відкриття апеляційного провадження у справі вирішується не пізніше п'яти днів з дня надходження апеляційної скарги.

Слід відзначити, що наступним робочим днем після 22.12.2018 року було 26.12.2018 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2018 року, у зв'язку з відпусткою судді Слободіна М.М., проведено повторний розподіл справи №922/2273/18 та сформовано новий склад колегії суддів для розгляду справи, а саме: головуючий суддя-доповідач Хачатрян В.С., суддя Дучал Н.М., суддя Склярук О.І.

Саме цим складом суду в межах строків визначених ч.2 ст. 262 Господарського процесуального кодексу України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено її до розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2019 року, у зв'язку з відпусткою судді Дучал Н.М., проведено повторний розподіл справи №922/2273/18 та сформовано новий склад колегії суддів для розгляду справи, а саме: головуючий суддя-доповідач Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І.

Заявник вважає, що підстави для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями були відсутні, оскільки суддя Слободін М.М. так само як і суддя Дучал Н.М. знаходилися у відпустках тривалість яких є меншою ніж 14 днів. Тобто, на думку заявника судом не виконано приписи ч.9 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч.9 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач зі складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Разом з тим, ч.10 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України встановлює, якщо зі складу колегії суддів не може продовжувати розгляд справи суддя, який не є суддею-доповідачем у такій справі, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом, заміна такого судді з ініціативи судді-доповідача за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою з числа резервних суддів.

Таким чином, враховуючи, що суддя Слободін М.М. як і суддя Дучал Н.М., які входили до складу колегії суддів для розгляду справи не могли продовжувати її розгляд через знаходження у відпустці і це є перешкодою для розгляду справи у строки, встановлені Кодексом, у зв'язку з чим за ініціативою судді-доповідача за розпорядженням керівника апарату суду було проведено повторний розподіл справи.

Слід звернути увагу, що однією з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи. На думку колегії суддів, не здійснення повторного розподілу справи, а перенесення судового засідання і очікування повернення судді з відпустки не підпадає під таку засаду господарського судочинства як розумність строків розгляду справи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи з приписів ст. 38, ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, відвід повинен бути вмотивованим та обґрунтованим. Це, зокрема, означає, що відвід повинен бути підтверджений фактичними обставинами та ґрунтуватись на певних конкретних доказах.

Зокрема, статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України також визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів вважає заявлений відвід судді Гетьману Р.А. та судді Склярук О.І. є необґрунтованим, оскільки наведені у його обґрунтування доводи не можуть бути підставою, в розумінні статей 35, 36 Господарського процесуального кодексу України, для відводу колегії суддів.

Наявність об'єктивних обставин, з якими положення статей 35 та 36 Господарського процесуального кодексу України пов'язують можливість задоволення відводу, ТОВ «Слобожанське-Агро» належними та допустимими доказами не доведено. При цьому, заявник у своїй заяві про відвід вказує, що довіряє складу суду.

Враховуючи положення ч.3 ст.39 Господарського процесуального кодексу України, а також п.5 ч.1 ст.228 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено зупинення провадження у справі у випадку надходження заяви про відвід судді, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення заяви про відвід - у зв'язку з чим зупиняє провадження у справі для вирішення питання про відвід в порядку ст. 39 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 35, 36, 38, 39, п.5 ч.1 ст.228, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ч.6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

УХВАЛИЛА:

Визнати необґрунтованою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанське-Агро» про відвід суддів Східного апеляційного господарського суду, а саме: судді Гетьмана Р.А. та судді Склярук О.І.

Розгляд справи №922/2273/18 призначити на « 18» березня 2019 року на 10:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, каб. №132.

Зупинити провадження у справі №922/2273/18 для вирішення питання про відвід суддів у порядку, визначеному ст.39 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук