номер провадження справи 27/139/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2019 Справа № 908/2017/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засіданні ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Довіра Дніпро (49081 м. Дніпро, вул. Артільна, буд.12, ідентифікаційний код юридичної особи 39355560)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальн6істю Український Рітейл (69006 м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 25, кімната, 207, ідентифікаційний код юридичної особи 34604386)

про стягнення 753 368 грн. 93 коп.

за участю

представника позивача: ОСОБА_2, ордер ДП № 1917 від 29.01.2019 р.

представника відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 19/2019 від 21.12.2018 р.

вільний слухач: ОСОБА_4, посвідчення водія АЕВ 124778 від 07.06.2008 р.

СУТЬ СПОРУ:

04.10.2018 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Довіра Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальн6істю Український Рітейл про стягнення 710 274 грн. 00 коп. основного боргу, 39 418 грн. 87 коп. пені, 3 676 грн. 06 коп. 3 % річних.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2018 р., справу № 908/2017/18 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 05.10.2018 р., прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2017/18, присвоєно справі номер провадження 27/139/18 та призначено підготовче судове засідання на 01.11.2018 р.

Справа № 908/2017/18 розглядається за правилами загального позовного провадження.

30.10.2018 р. відповідач надіслав на адресу господарського суду клопотання б/н від 25.10.2018 р. (вх. № 08-08/19341/18 від 30.10.2018 р.) про відкладення розгляду справи, у звязку із зайнятістю повноважного представника в іншому судовому процесі.

30.10.2018 р. від відповідача на адресу суду надійшов письмовий відзив б/н від 25.10.2018 р. (вх. № 08-08/19340/18 від 30.10.2018 р) на позовну заяву, відповідно до якого ТОВ «Український Рітейл» проти позову заперечив, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що у наданих позивачем видаткових накладних у графі «отримав» міститься підпис та печатка ТОВ «Український Рітейл», проте не зазначено посаду та дані особи, яка вчинила підпис та позивачем не надано доказів того, що особи, які підписували видаткові накладні мали відповіді повноваження.

01.11.2018 р. судом проведено підготовче засідання у справі № 908/2017/18.

Ухвалою суду від 01.11.2018 р. підготовче засідання, відповідно до ст. 183 ГПК України, відкладено на 03.12.2018 р., у звязку з неявкою представника відповідача.

03.12.2018 р. судом продовжено підготовче засідання у справі № 908/2017/18.

08.11.2018 р. через канцелярію суду, представник позивача звернувся до суду з заявою № б/н від 31.10.2018 р., в порядку ч. 2 ст. 46 ГПК України, щодо збільшення розміру позовних вимог. (вх. № 08-08/20080/18).

Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 1 208 492 грн. 33 коп. основного боргу, 66 969 грн. 93 коп. пені, 6 156 грн. 14 коп. 3 % річних, мотивуючи тим, що станом на 29.10.2018 р. у відповідача виник обовязок здійснити оплату за товар, отриманий за договором № 185 від 04.07.2018 р. на підставі відповідних накладних, строк оплати по яким настав у період з 08.09.2018 р. по 29.10.2018 р. .

Заява позивача про збільшення розміру позовних вимог прийнята судом, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Розгляду підлягають збільшені позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 208 492 грн. 33 коп. основного боргу, 66 969 грн. 93 коп. пені, 6 156 грн. 14 коп. 3 % річних.

26.11.2018 р. до суду від відповідача надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог (вх. № 08-08/21202/180, відповідно до якого зазначив, що з заявою про збільшення позовних вимог не згоден, в звязку з неправильним оформленням накладних та в звязку з відсутністю належним чином оформлених товарно-транспортних накладних.

27.11.2018 р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 08-08/21309/18), відповідно до якої додано товарно-транспортні накладні та зазначено, що відсутність зазначення посади, що відвантажила та прийняла товар з боку позивача та відповідача відповідно, за наявності інших необхідних реквізитів не є підставою не визнання факту відвантаження товару.

Крім того, позивач 03.12.2018 р. у підготовчому засіданні заявив клопотання б/н від (вх. № 08-08/21643/18), щодо приєднання до матеріалів справи доказів та надав відповідь (вх. № 08-08/21615/18 від 03.12.2018 р.) на відзив відповідача на заяву про збільшення розміру позовних вимог, зазначивши про необґрунтованість позиції відповідача та просив суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 03.12.2018 р. відповідно до ч. 3 ст. 177 ГПК України, строк підготовчого засідання продовжено на тридцять днів, на підставі ст. 183 ГПК України, підготовче засідання було відкладено та призначено на 26.12.2018 р.

Ухвалою суду від 26.12.2018 р. відповідно до ст. 185 ГПК України підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні 30.01.2019 р.

У судовому засіданні 30.01.2019 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні 30.01.2019 р., відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представникам позивача та відповідача, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

30.01.2019 р. представник позивача підтримав заявлені вимоги, на підставах викладених у позовній заяві та в заяві про збільшення позовних вимог. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача до початку судових дебатів не надав письмової заяви в порядку ст. 221 ГПК України щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, сума щодо якої зазначена в позовній заяві в розмірі 16000 грн. 00 коп. та в заяві про збільшення позовних вимог в розмірі 50000 грн. 00 коп., але зазначив, що в 5-ти денний термін буде така заява подана суду.

30.01.2019 р. представник відповідача в засіданні суду заперечив проти задоволення позовних вимог, просив суд в позові відмовити.

В засіданні суду 30.01.2019 р. здійснено безпосереднє дослідження доказів, поданих учасниками спору (ст. 210 ГПК України).

У судовому засіданні 30.01.2019 р., на підставі ст. 217 ГПК України суд закінчив зясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів ст. 218 ГПК України.

Заслухавши представників сторін, після судових дебатів, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз'яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється субєктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

04.07.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Довіра Дніпро» (Постачальник) укладений Договір поставки № 185 (Договір) з протоколом розбіжностей від 04.07.2017 р.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обовязків. Цивільні права і обовязки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. До зобовязань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобовязання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобовязань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов'язувався поставляти, а Покупець приймати та оплачувати товар на умовах цього Договору.

Найменування, асортимент та ціна поставленого товару вказується в Додатку № 1 «Специфікація», яке є невідємною частиною даного Договору (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 6.1 Договору в редакції протоколу розбіжностей сторони встановили порядок визначення ціни на товар, шляхом погодження такої ціни в Специфікації.

Порядок оплати за поставлений товар визначений сторонами відповідно до п. 6.6 Договору та Додатку № 6 до нього.

Пунктом 3 Додатку № 6 до Договору сторони визначили, що оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника протягом 60 календарних днів з дня поставки.

Приписами п. 6.6 Договору сторони передбачили, що вимоги Постачальника по оплаті поставленого товару можуть бути припинені зарахуванням вимог Покупця по оплаті послуг, зазначених в Додатку №6 до цього Договору, вимог Покупця по оплаті штрафів, інших зустрічних вимог Покупця по цьому Договору та інших договорах, які укладені між сторонами.

Відповідно до п. 11.1 Договору вбачається, що він набрав чинності з моменту його підписання сторонами та діяв до 31.12.2017 р. в разі, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії Договору жодна зі сторін в письмовій формі не заявить про розірвання, договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.

Заяви про розірвання Договору поставки № 185 від 04.07.2017 р. в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 13.1 Договору встановлено, що всі підписані додатки є невідємною частиною даного Договору.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору поставки ТОВ «Довіра Дніпро» здійснювало систематичні поставки продукції ТОВ «Український Рітейл», проте відповідач проводив оплату її вартості з порушенням встановлених Договором термінів та не у повному розмірі, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 1208492 грн. 33 коп. основної заборгованості, на яку позивачем нараховано 66969 грн. 93 коп. пені та 6156 грн. 14 коп. 3 % річних.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.

Доказів розірвання договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних обєктивних обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за період з березня по серпень 2018 року здійснював поставки товару відповідачу, про що свідчать двосторонньо підписані сторонами без заперечень та зауважень видаткові накладні №: А260301 від 26.03.2018 р., А180409 від 18.04.2018 р., А230401 від 23.04.2018 р., А300401 від 30.04.2018 р., А070501 від 07.05.2018 р., А140501 від 14.05.2018 р., А210501 від 21.05.2018 р., А280503 від 28.05.2018 р., А280502 від 28.05.2018 р., А310502 від 31.05.2018 р., А040601 від 04.06.2018 р., А110601 від 11.06.2018 р., А180601 від 18.06.2018 р., А280601 від 28.06.2018 р., А040701 від 04.07.2018 р., А180702 від 18.07.2018 р., А230701 від 23.07.2018 р., А030801 від 03.08.2018 р., А080801 від 08.08.2018 р., А130801 від 13.08.2018 р. А270801 від 27.08.2018 р., копії яких містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що вищевикладені видаткові накладні свідчать про приймання-передачу визначеного товару, що містить найменування, кількість ціну, підписані сторонами без заперечень та без зауважень, та підписи скріплено печатками підприємств, що спростовує заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву щодо неналежного оформлення.

Відповідач проводив оплату отриманого товару шляхом зарахування зустрічних вимог, про що свідчать заяви-повідомлення про зарахування однорідних вимог, та шляхом погашення заборгованості, про що свідчать платіжні доручення, копії яких містяться в матеріалах даної справи.

За таких обставин, загальна сума заборгованості ТОВ «Український Рітейл» по оплаті за поставлений позивачем по Договору поставки № 185 від 04.07.2017 р. товар становить 1208492 грн. 33 коп.

Що стосується заперечень відповідача стосовно того, що сума заборгованості складає 1046821 грн. 32 коп., в звязку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 161671 грн. 01 коп., суд зазначає, що позивачем в судовому засіданні пояснено про включення даної суми в заборгованість, яка була заявлена до збільшення позовних вимог, отже, заборгованість станом на дату збільшення позовних вимог складає 1208492 грн. 33 коп.

Згідно ч. 1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Більш того, ч. 1 та ч. 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідач доказів виконання зобовязання і перерахування позивачу заявленої до стягнення суми у повному обсязі не надав.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 1208492 грн. 33 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У звязку з простроченням відповідачем грошового зобовязання позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми 3% річних за загальний період з 26.05.2018 р. по 31.10.2018 р. в розмірі 6156 грн. 14 коп. (по кожній накладній окремо).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобовязання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України. Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобовязання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобовязання.

Три відсотки річних - це спосіб захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Факт порушення відповідачем термінів розрахунків, передбачених договором, є доведеним і вимога про стягнення 3% річних заявлена обґрунтовано.

До стягнення з відповідача належить сума 3% річних за загальний період з 26.05.2018 р. по 31.10.2018 р. в розмірі 6156 грн. 14 коп.

У звязку з порушення відповідачем строків оплати, позивачем заявлено до стягнення суму пені за період з 26.05.2018 р. по 31.10.2018 р. в розмірі 66969 грн. 93 коп. (по кожній накладній окремо).

Пунктом 8.13 Договору в редакції протоколу розбіжностей до нього, передбачено, що в разі прострочення Покупцем строків оплати товару, встановлених цим Договором, Покупець зобов'язується виплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за весь період прострочки.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Факт порушення грошових зобовязань відповідачем є доведеним. Судом перевірено правильність нарахування пені та встановлено, що заявлена до стягнення сума пені є обґрунтованою і тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за загальний період з 26.05.2018 р. по 31.10.2018 р. в розмірі 66969 грн. 93 коп.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Довіра Дніпро обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що в позовній заяві було вказано про стягнення 16000 грн. 00 коп. та в заяві про збільшення позовних вимог в розмірі 50000 грн. 00 коп., коштів, повязаних з розглядом справи, однак, матеріали справи не містять належних доказів, в підтвердження даної суми, яку позивач поніс в процесі розгляду справи.

Статтею 221 ГПК України передбачено, Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше пятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Позивач до судових дебатів не надав письмової заяви щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, однак зазначив про її надання в визначений законом строк.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За таких обставин, заяву про стягнення 50000 грн. 00 судових витрат, повязаних з розглядом справи судом залишено без розгляду, оскільки представник позивача під час судового розгляду справи по суті дану заяву не підтримав.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору в розмірі 19224 грн. 28 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процессуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Довіра Дніпро, м. Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл, м. Запоріжжя задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальн6істю Український Рітейл (69006 м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 25, кімната, 207, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Довіра Дніпро (49081 м. Дніпро, вул. Артільна, буд.12, код ЄДРПОУ 39355 (один мільйон двісті вісім тисяч чотириста девяносто дві) грн. 33 коп. основного боргу, 66969 (шістдесят шість тисяч девятсот шістдесят девять) грн. 93 коп. пені, 6156 (шість тисяч сто пятдесят шість) грн. 14 коп. 3 % річних, 19224 (девятнадцять тисяч двісті двадцять чотири) грн. 28 коп. судового. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 08.02.2019 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.С. Дроздова