ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3674/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компас Х", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельної фірми "Авіас", м. Харків

про стягнення 2424,77 грн.

за участю представників:

позивач ОСОБА_1 директор

відповідач не зявився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компас Х", 27.12.2018 р. звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельної фірми "Авіас", про стягнення заборгованості у розмірі 2424,77 грн. Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн. позивач просить покласти на відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобовязань за договором № 3/14 суборенди частини приміщення автозаправної станції від 15.12.2014 року в частинні здійснення своєчасного внесення оплат за період з січня по травень 2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.01.2019 р. прийнято позовну заяву ТОВ "Компас Х" до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/3674/18 та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У судовому засіданні 29.01.2019 р., керуючись приписами ст. 252 ГПК України, суд перейшов до розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження.

У судове засідання 29.01.2019 р. відповідач участь свого повноважного представника не забезпечив, будь-яких доказів або заяв по суті спору до матеріалів справи станом на 29.01.2018 р. не надав.

При цьому, суд визнає, що відповідач був належним чином повідомлений про факт відкриття провадження у даній справі, проте не скористався своїм правом на надання відзиву на позов, виходячи з наступного.

Процесуальні документи у даній справі, зокрема, ухвала суду про відкриття провадження у справі, направлялись відповідачу на адресу зазначену у позовній заяві: 61038, Харківська обл., місто Харків, Салтівське шосе , будинок 43 та яка співпадає з адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до даних Укрпошти щодо відомостей про відстеження поштового відправлення за ідентифікатором № 043, 11.01.2019 р. відправлення не було вручено під час доставки: інші причини.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких підстав, враховуючи те, що ухвала про відкриття провадження у справі № 922/3674/18 була направлена відповідачу на адресу зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи та про дату, час та місце проведення судових засідань, проте не виявив бажання бути присутнім у судовому засіданні, та його неявка не перешкоджає розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 202 ГПК України.

Крім того, враховуючи те, що відповідач був належним чином та завчасно повідомлений про час і місце розгляду справи, проте відзив на позовну заяву у строк встановлений судом або докази погашення заборгованості не подав, суд вирішує справу в порядку ч. 9 ст. 165 ГП України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази надані до суду, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

15 грудня 2014 року між ТОВ "КОМПАС X" (позивач, суборендодавець) та ТОВ ВТФ "АВІАС" (відповідач, суборендар) було укладено договір № 3/14 суборенди частини приміщення автозаправної станції.

Згідно з п.1.1. Договору, ТОВ "КОМПАС X" зобов'язалося передати, а ТОВ ВТФ "АВІАС" - прийняти у строкове платне користування чистину приміщення будівлі операторської автозаправної станції за адресою: м. Лозова, вул. Червоногвардійська, 45-В, а саме приміщення торгового залу загальною площею 23,2 кв.м., під тогрову точку.

Умовами п. 2.1. Договору визначено, що ТОВ ВТФ "АВІАС" експлуатує об'єкт, що орендується з моменту його прийняття за актом прийому-передачі та діє до 14.11.2017, але не довше строку дії договору оренди зазначеного в п. 1.2. договору.

Приписами п. 2.6 Договору встановлено, що орендується, передається у суборенду на протязі 3 днів з моменту підписання Договору за актом прийому-передачі, який є невід'ємною частиною Договору.

У п. 3.2. Договору сторони обумовили, що орендну плату ТОВ ВТФ "АВІАС" перераховує ТОВ "КОМПАС X" один раз на півроку, на протязі 5-ти банківських днів з моменту вручення йому рахунків на оплату.

Розмір орендної плати обумовлений сторонами у п. 3.1. договору, а саме сторони домовились, що розмір орендної плати за весь обєкт, що орендується, з урахуванням комунальних послуг, складає 464,00 грн. за один місяць . Сторони домовились, що коефіцієнт індексу орендної плати дорівнює 1.

У п.6.1. Договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність, передбачену діючим законодавством України.

Приписами п. 6.5 Договору Сторони обумовили, якщо не буде знайдено згоди, суперечка передається на розгляд господарського суду.

Вказані обставини підтверджуються наявною у матеріалах копією вказаного договору №3/14 суборенди частини приміщення автозаправної станції від 15.12.2014.

Таким чином, між сторонами по справі виникли відносини з договору найму (оренди), врегульовані гл. 58 ЦК України.

Факт передачі позивачем відповідачу орендованого майна, підтверджується актом прийому-передачі орендованого майна від 25.12.2014 (а.с. 13).

Як зазначає позивач, ним на виконання умов договору передано у користування відповідачу частину приміщення будівлі операторської автозаправної станції (торговий зал), що знаходиться за адресою: м. Лозова, вул. Червоногвардійська, 45-В та у подальшому були пред'явлені до оплати Акти №АР-0000014, №АР-0000011, №АР-0000008, №АР-0000005, №АР-0000002. №АР-0000002 здачі-прийомки виконаних робіт/послуг за травень, квітень, березень, лютий, січень 2015 року, проте відповідачем, в порушення взятих на себе зобовязань, не було сплачено орендну плату за період з січня 2015 р. по травень 2015 р., у звязку з чим заборгованість станом на 25.10.2018 р. дорівнює 2424,77 грн.

Доказів належної оплати заборгованості до часу звернення позивача до суду з даним позовом не надано.

При цьому, позивачем на адресу відповідача направлялась претензія № 19 від 25.10.2018 р. про стягнення заборгованості, яка залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Таким чином загальна заборгованість відповідача за договором суборенди дорівнює 2424,77 грн., що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд встановив наступне.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладені між сторонами договори є договорами оренди.

Відповідно до ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності; до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням передбачених цим Кодексом особливостей.

Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором № 3/14 суборенди частини приміщення автозаправної станції виконав в повному обсязі та передав відповідачу в оренду нежитлові приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі від 25.12.2014 р.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності; розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч.1 ст.286 Господарського кодексу України).

Частинами 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Обов'язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату встановлений ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначалось вище, умовами договору (розділ 3. договору) сторони погодили розмір та порядок здійснення оплати орендної плати: на протязі 5 банківських днів з моменту вручення рахунку на оплату.

Як свідчать матеріали справи, позивачем були пред'явлені до оплати відповідачу ОСОБА_2 №АР-0000014, №АР-0000011. №АР-0000008, №АР-0000005, №АР-0000002. №АР-0000002 здачі-прийомки виконаних робіт/послуг за травень, квітень, березень, лютий, січень 2015 року.

Однак, станом на день звернення з позовом до суду відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань за Договором суборенди, не сплатив у встановленні строки вищевказані платежі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Відповідачем належними та допустимими доказами факт наявності заборгованості та її розмір не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано, а відтак ТОВ ВТФ "Авіас" визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати орендних платежів ТОВ "КОМПАС X" за договором № 3/14 суборенди частини приміщення автозаправної станції від 15.12.2014 р.

Разом з тим, перевіривши здійснені позивачем розрахунки заборгованості, судом встановлено невідповідність інформації викладеній у позовній заяві заявленому періоду наявності заборгованості та доказам доданим до матеріалів справи.

Так, позивачем визначено період заборгованості з січня по травень 2015 року, та зазначено, що за цей період заборгованість з орендних платежів складає 2424,77 грн.

Натомість, здійснивши власний розрахунок згідно наданих актів здачі-приймання виконаних робіт/послуг, судом встановлено, що заборгованість з січня по травень 2015 року дорівнює 2320,00 грн. та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо акту №АР-0000002 здачі-прийомки виконаних робіт/послуг на суму 104,77 грн. (а.с. 19), то з цього документу неможливо встановити за який саме період здійснені позивачем нарахування. Фактично цей акт може свідчити про вартість орендної плати за грудень 2014 року, проте вказаний період виходить за межі періоду за який просить суд стягнути заборгованість позивач.

Таким чином, враховуючи принцип обовязковості належного виконання господарського зобовязання, неможливість виходу за межі позовних вимог при ухваленні рішення, приймаючи до уваги, що відповідачем не було спростованого розміру здійсненого позивачем розрахунку заборгованості за договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 2320,00 грн. В свою чергу вимога про стягнення 104.77 грн. не доведена належним чином, а відтак не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру позовних вимог. Згідно з приписами ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір вник внаслідок неправомірних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зважаючи на те, що спір виник у зв'язку з невиконанням відповідачем у добровільному порядку своїх зобов'язань, позивачем доведено порушення умов договору з боку відповідача, а також враховуючи сплату позивачем за подання позову судового збору у мінімальному розмірі визначеному ЗУ "Про судовий збір", суд керуючись приписами ч. 9. ст. 129 ГПК України, вважає за можливе судовий збір у розмірі 1762 грн., сплачений позивачем, покласти на відповідача у повному обсязі та стягнути з останнього на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельної фірми "Авіас (61038, Харківська обл., місто Харків, Салтівське шосе, будинок 43; ідент. код 32560942) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компас Х" (61080, Харківська обл., місто Харків, проспект Гагаріна, будинок 187, кімната 35) 2320,00 грн. боргу та 1762,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 04.02.2019 р.

Суддя ОСОБА_3