ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

05.02.2019

Справа № 914/1221/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л. Г., розглянувши клопотання Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України

про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі

за позовом Державного підприємства "Бродівське лісове господарство" (80602, Львівська обл., м. Броди, вул. Низька, 15)

до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Собранецька, 20);

Львівської митниці Державної фіскальної служби України (79000,м. Львів, вул. Костюшка, 1);

Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6)

про стягнення збитків у сумі 201 810, 01 грн.

Представники: без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Бродівське лісове господарство" (далі – ДП "Бродівське лісове господарство") звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України (далі – Закарпатська митниця ДФС України), Львівської митниці Державної фіскальної служби України (далі – Львівська митниця ДФС України) про стягнення 201 810,01 грн. збитків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що неправомірні дії відповідачів по затриманню вантажу на станції фактично призвели до завдання заявнику збитків, що полягають в оплаті Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" (далі – ПАТ "Українська залізниця") додаткових зборів в сумі 201 628, 81 грн. та оплаті на користь Львівської митниці ДФС за отримання радіологічних сертифікатів для замитнення лісоматеріалів 90, 60 грн., у зв’язку з чим ДП "Бродівське лісове господарство" просило стягнути з відповідача 1 шкоди в сумі 201 719, 41 грн. та з відповідача 2 - 90,60 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.08.2017 залучено до участі у справі Державну казначейську службу України до участі у справі в якості відповідача 3, матеріали справи передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2017 у справі № 914/1221/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2017, позовні вимоги задоволено частково, суд стягнув з рахунків Державного бюджету України на користь ДП "Бродівське лісове господарство" шкоду в сумі 201 719, 41 грн., заподіяну внаслідок неправомірної поведінки Закарпатської митниці ДФС України, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 02.04.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2017 у справі № 914/1221/17 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2017 в частині позовних вимог про стягнення шкоди у сумі 201 719,41 грн., заподіяних внаслідок неправомірної поведінки Закарпатської митниці ДФС України скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, в іншій частині вимог рішення та постанову суду у справі № 914/1221/17 про відмову в позові залишено без змін.

14.05.2018 до місцевого господарського суду від Підприємства надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій останнє просило стягнути з державного бюджету України 117 841, 63 грн. шкоди, заподіяної внаслідок неправомірних дій Закарпатської митниці.

За результатами нового розгляду справи рішенням господарського суду міста Києва від 12.06.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2018, позов задоволено повністю; стягнуто з рахунків державного бюджету України на користь Підприємства збитки в сумі 117 841, 63 грн., заподіяні внаслідок неправомірних дій Закарпатської митниці; стягнуто із Закарпатської митниці на користь Підприємства 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Постановою Верховного Суду від 10.01.2019 суд задовольнив касаційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, скасував рішення Господарського суду м. Києва від 12.06.2018, постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2018 та направив справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

При цьому, Верховний Суд у своїй постанові зазначив, що суди попередніх інстанцій не встановили і не вказали, яка саме сума збитків та за який саме період нарахована та заявлена до стягнення позивачем внаслідок неправомірних дій Закарпатської митниці щодо затримки вагону №32261802; не визначили, які суми були нараховані ПАТ "Українська залізниця" окремо за кожною операцією по вагону №32261802, а саме: користування вагонами, маневрову роботу, зберігання вантажу, надання інформації про вантажні роботи, подання та забирання вагонів, зважування вагонів при затримці, вантажно-розвантажувальні роботи, а також провізну плату та за який період нарахована вартість кожної із зазначених операцій.

Крім того, суди попередніх інстанцій не надали оцінки аргументам Закарпатської митниці, про те, що позовні вимоги не містять будь-якого розрахунку (з підтверджувальними первинними документами), який би вказував на обґрунтованість заявленої до стягнення суми коштів.

За результатами проведення автоматизованого розподілу справи №914/1221/17, остання була передана на розгляд судді Пукшин Л.Г., що відображено у витязі з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2019.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.01.2019 прийнято справу №914/1221/17 до свого провадження та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 13.02.2019.

04.02.2019 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання представника відповідача-1 про участь у судовому засіданні, яке призначене на 13.02.2019, в режимі відео конференції, оскільки відповідач-1 не має можливості забезпечити участь представника у судовому засіданні у зв’язку з обмеженим фінансуванням на відрядження.

Суд розглянувши вищевказане клопотання, прийшов до висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.

За змістом ч.7 ст.11 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом. Обов'язок забезпечити проведення відеоконференції покладається на суд, який отримав судове рішення про проведення відеоконференції, незалежно від спеціалізації та інстанції суду, який прийняв таке рішення.

При цьому, відповідно до ст. 197 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов'язковою. Суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду, визначеному судом.

З огляду на зазначені положення чинного законодавства, винесення ухвали про розгляд справи в режимі відеоконференції є правом суду, яке реалізується за наявності технічної можливості для проведення судового засідання в режимі відеоконференції у справі, в якій дана сторона бере участь.

При цьому, виключний перелік випадків, у яких суд може постановити ухвалу про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, законом не визначений, в зв’язку з чим необхідність проведення судового засідання в режимі відеоконференції визначається у кожному окремому випадку, з урахуванням обставин справи, її складності та потреби у наданні пояснень залучених спеціалістів чи інших учасників процесу, які за станом здоров'я чи з інших незалежних від цих осіб причин не можуть бути присутніми у засіданні суду, а їх участь є обов'язковою.

Призначення судового засідання у режимі відеоконференції має здійснюватись у виключних випадках, коли за об'єктивних причин учасник судового процесу позбавлений можливості приймати участь у засіданні, а його участь є необхідною для встановлення всіх обставин справи.

Так, розглянувши клопотання представника відповідача-1, судом встановлено, що до клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не надано жодних належних доказів на підтвердження тієї обставини, що за об’єктивних причин представник відповідача-1 позбавлений можливості приймати участь у судовому засіданні, призначеному на 13.02.2019.

Водночас, відповідно до п. 17.6 Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в межах приміщення суду здійснюється за допомогою технічних засобів, що функціонують у судах на день набрання чинності цією редакцією Кодексу, за правилами, встановленими цією редакцією Кодексу.

Отже, судом враховано обмежені технічні можливості Господарського суду міста Києва щодо забезпечення проведення судових засідань в режимі відеоконференції, оскільки на даний час в суді наявні лише два зали судового засідання, обладнані технічними засобами для проведення судового засідання в режимі відеоконференції, зі щільним графіком проведення судових засідань, оскільки ухвали про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, надходять з усіх регіонів України.

Суд зазначає, що вимогами чинного законодавства не передбачено можливості зміни дати та часу призначеного судового засідання у зв’язку з поданням стороною клопотання про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Також, слід зазначити, що в разі неможливості направити уповноваженого представника в судове засідання 13.02.2019, представник відповідача-1 не позбавлений права направити до суду відзив, що було запропоновано відповідачу-1 в ухвалі Господарського суду м. Києва від 21.01.2019, в якому відповідач-1 може викласти свою правову позицію, разом з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 197, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про проведення судового засідання у режимі відеоконференції відмовити.

Ухвала набирає законної сили 05.02.2019 та не підлягає оскарженню.

Суддя Л. Г. Пукшин