ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2019м. ДніпроСправа № 904/3331/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Воронько В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Батир Б.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "ОСОБА_1 Дніпро", м. Дніпро

до Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про розірвання договору оренди землі

у присутності представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: головний спеціаліст ОСОБА_2, довіреність № 7/10-3752 від 21.12.2018.

СУТЬ СПОРУ:

25.07.2018 Приватне підприємство "ОСОБА_1 Дніпро" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Дніпровської міської ради (далі - відповідач), у якій заявило вимогу про розірвання з 09.07.2018 року договору оренди земельної ділянки, укладеного між сторонами 20.06.2014, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №615.

Ухвалою суду від 30.07.2018 було залишено позовну заяву без руху та надано позивачу час для усунення недоліків на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Позивач повністю виконав вимоги вказаної ухвали, надіславши до суду 02.11.2018 відповідні докази усунення недоліків, зазначивши при цьому, що ухвалу суду отримав 23.10.2018.

Ухвалою від 15.11.2018 суд прийняв справу до свого провадження за правилами загального позовного провадження, встановленими ГПК України, з повідомленням сторін та призначив її розгляд у засіданні на 13.12.2018.

11.12.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позовних вимог заперечив, посилаючись на передчасність та необгрунтованість позовної заяви. Відповідач зазначив, що немає передбачених законом підстав для розірвання договору оренди у зв'язку з частковою зміною власника нерухомого майна, яке розміщене на орендованій земельній ділянці, з огляду на що просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви Приватного підприємства "ОСОБА_1 Дніпро" у повному обсязі.

13.12.2018 позивач подав до суду:

- заяву (на виконання ухвали суду від 15.11.2018), якою підтверджує, що у провадженні господарських судів України та інших органів, які в межах своєї компетенції вирішують господарський спір, відсутні інші позови між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, та рішення цих органів з такого спору, окрім справи №904/3331/18 в Господарському суді Дніпропетровської області, та

- додаткові пояснення, в яких повідомляє про неможливість надання оригіналів правовстановлюючих документів на парко місця, оскільки згідно з протоколом про тимчасовий доступ до речей і документів від 26.09.2018 слідчим ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області було складено опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді суду, у тому числі й оригіналів договорів купівлі-продажу парко місць №4 (за описом №172), №5 (за описом №174) та №6 (за описом №176).

У підготовчому засіданні оголошувалась перерва з 13.12.2018 до 14.01.2019.

10.01.2019 позивач надав відповідь на відзив на позов, у якій не погодився із доводами відповідача, наголосив на безпідставності його тверджень та підтримав свої позовні вимоги повністю.

Крім того, 10.01.2019 позивач подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи відсутньої у раніше наданих додаткових поясненнях копії сторінки з опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді суду, у тому числі й оригіналів договорів купівлі-продажу парко місць № 4 (за опислм № 172), № 5 (за описом № 174) та № 6 (за описом № 176).

14.01.2019 відповідач також подав до суду клопотання, в якому просить долучити до матеріалів справи копії наступних документів: листів Департамента по роботі з активами Дніпровської міської ради від 24.07.2018 № 8/13-2080 та від 04.01.2019 за № 4/1-7, реєстра на відправку кореспонденції.

Вказані клопотання про долучення документів до матеріалів справи судом розглянуто у засіданні 14.01.2019 та задоволено.

Ухвалою від 14.01.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 04.02.2019.

На підставі ст. 216 ГПК України у судовому засіданні 04.02.2019 оголошено перерву до 11.02.2019.

Позивач у призначеному засіданні не забезпечив явку свого представника, але 08.02.2019 подав клопотання про розгляд справи за відсутності останнього, зазначивши при цьому, що повністю підтримує позовні вимоги.

Відповідач не заперечив проти розгляду справи по суті за відсутності представника позивача.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2014 між Приватним підприємством "ОСОБА_1 Дніпро" (далі - позивач, орендар) та Дніпропетровською міською радою (далі - відповідач, орендодавець) укладено договір оренди землі (далі - договір), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим номером 615, за умовами п. 1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку по фактичному розміщенню нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою: вул. Луговська, 255 (Амур-Нижньодніпровський район); кадастровий номер земельної ділянки: :01:047:0008 (п. 2.5 договору).

Підставою для укладення цього договору оренди земельної ділянки є рішення Дніпропетровської міської ради від 21.05.2014 № 178/51 (п. 1.1 договору).

Пунктом 2.2 договору, який кореспондується з п. 16 договору, визначено цільове призначення земельної ділянки: 03. Землі громадської забудови (землі, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд (готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів), інших об'єктів загального користування). Код КВЦПЗ: 03.15 (для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови) передбачено п. 2.3 договору.

Згідно з п. 2.1 договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1685 га. На земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна: на земельній ділянці розташовано двоповерхову капітальну будівлю із входом в підвал та металеву огорожу; на земельній ділянці розташовано залізобетонну опору електромережі, а також інші об'єкти інфраструктури, доступ до земельної ділянки вільний; по земельній ділянці проходить лінія електромережі; на земельній ділянці існують виходи інженерних мереж; на земельній ділянці існують зелені насадження (п. 3 договору).

За змістом п. 4 договору земельна ділянка передається в оренду без об'єктів.

Пунктом 8 договору передбачено, що цей договір укладено на 5 років.

Як стверджує позивач, підставою для укладання вищевказаного договору стало набуття ПП "ОСОБА_1 Дніпро" права власності на об'єкти нерухомого майна.

Маючи на меті будівництво житлового будинку з торговельними приміщеннями продовольчого та непродовольчого призначення позивачем було отримано всю необхідну дозвільну документацію та здійснено будівництво зазначеного об'єкту нерухомого майна.

Будівництво багатоповерхового житлового будинку з торгівельними приміщеннями продовольчого та непродовольчого призначення, згідно декларації на початок робіт, передбачає здійснення вказаного будівництва у дві черги:

- І черга - будівництво магазину продовольчих та непродовольчих товарів, торгових приміщень. 04.02.2015 були введені в експлуатацію торгівельні приміщення загальною площею 1105,2 кв.м., згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Департаментом державної будівельно-архітектурної інспекції у Дніпропетровській області від 04.02.2015 № ДП 75;

- II черга - будівництво багатоповерхового будинку, який введено в експлуатацію 05.01.2017, що підтверджується декларацією про готовність до експлуатації, зареєстрованої Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 05.01.2017 № ДП 47.

Позивачем, починаючи з лютого 2015 року, нежитлові приміщення першого, другого поверхів, а також житлові квартири комплексу в цілому були продані.

Продаж зазначених приміщень підтверджується інформаційною довідкою з реєстру речових прав, щодо відсутності об'єктів нерухомості, зареєстрованих за позивачем.

Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав у власності позивача на момент подання позовної заяви залишилися:

- нежитлове приміщення № 113 паркувальне місце № 4, загальною площею 17,3 кв.м.;

- нежитлове приміщення № 113 паркувальне місце № 5, загальною площею 17,3 кв.м.;

- нежитлове приміщення № 113 паркувальне місце № 6, загальною площею 16,1 кв.м.;

- нежитлове приміщення № 113 паркувальне місце № 7, загальною площею 15,6 кв.м.;

- право оренди земельної ділянки.

13.12.2017, як свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, було зареєстровано Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Луговська, 255" за адресою: м. Дніпро, вул. Луговська, 255 ().

Відповідно до акту прийманя-передачі житлового комплексу або його частини з управління в управління від 24.04.2018 позивач передав відчужене ним нерухоме майно в управління ОСББ "Луговська, 255".

З огляду на що позивач 06.07.2018 звернувся до відповідача з листом про розірвання договору оренди земельної ділянки, який отримано останнім 09.07.2018, але залишено без відповіді та задоволення.

Наявні обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом за захистом свого порушеного права.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він фактично припинив користуватися орендованою земельною ділянкою після передачі житлового комплексу за актом приймання-передачі в управління ОСББ "Луговська, 255".

Відповідач позовні вимоги не визнав.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та ст. 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Нормами ст. 651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За умовами п. 36 договору його дія припиняється шляхом розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктами "а", "е" ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Договір оренди землі припиняється у тому числі у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом (ч.ч. 1, 3 ст. 31 Закону України "Про оренду землі").

Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено такий спосіб припинення договору оренди землі як його дострокове розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору.

Крім того, ч. 2 ст. 120 ЗК України встановлено, що у випадку, коли жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином земельна ділянка, на якій розташований житловий комплекс, має бути передана у користування об'єднанню співвласників, яке здійснює управління будинком.

Оскільки законодавством передбачено можливість дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін договору в разі, якщо фактичне користування земельною ділянкою та зведеною на ній будівлею здійснює її новий власник, а попередній землекористувач добровільно відмовився від права користування цією земельною ділянкою, на вимогу орендаря орендодавець зобов'язаний погодитися на дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та прийняти цю земельну ділянку (ст.ст. 377, 651 ЦК України, ст.ст. 120, 141 ЗК України, ст.ст. 31, 32 Закону України "Про оренду землі").

Виходячи зі змісту наведених норм законодавства, у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу, - права власності або права користування.

У зв'язку з тим, що фактичне користування земельною ділянкою та зведеною на ній будівлею здійснює її новий власник, позивач добровільно відмовився від права користування зазначеною земельною ділянкою, законодавством та умовами договору передбачено можливість дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний суд України у постанові від 19.06.2012 про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 19.11.2011 у справі № 26/368-9/63.

Заперечення відповідача не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

З урахування викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню, але слід зауважити, що позивач, звертаючись до суду з цим позовом, заявляє вимогу щодо розірвання договору оренди саме з 09.07.2018. В силу приписів ст. 653 ЦК України, зокрема її ч. 3, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Тож, як зазначалося вище у цьому рішенні, позивачем доведено можливість дострокового розірвання договору, проте суд не вбачає підстав задовольняти таку вимогу шляхом розірвання спірного договору саме з 09.07.2018, тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн за подачу позову покладаються на відповідача, як на сторону, з вини якої виник спір.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір оренди земельної ділянки від 20 червня 2014 року, укладений між Дніпропетровською міською радою (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75, ідентифікаційний код 26510514) та Приватним підприємством "ОСОБА_1 Дніпро" (49081, м. Дніпро, вул. Луговська, буд. 255, офіс 103, ідентифікаційний код 33339021), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 615, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 0,1685 га, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Луговська, 255, кадастровий номер :01:047:0008.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75, ідентифікаційний код 26510514) на користь Приватного підприємства "ОСОБА_1 Дніпро" (49081, м. Дніпро, вул. Луговська, буд. 255, офіс 103, ідентифікаційний код 33339021) 1762,00 грн витрат по сплаті судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 14.02.2019.

Суддя ОСОБА_4