ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" січня 2019 р.Справа № 924/741/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Смаровоза М.В. при секретарі судового засідання Адамчук І.П., розглянувши справу

за позовом приватного підприємства „Безпека Житомир

до товариства з обмеженою відповідальністю „МБМ.

про стягнення 32531,39 грн. основного боргу, 144,58 грн. інфляційних втрат, 190,14 грн. 3% річних

за участю представників сторін: не з"явились.

У судовому засіданні 21.01.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить суд стягнути 32866,11 грн., з яких по першому грошовому зобовязанню на підставі акту надання послуг № 23 від 30.03.2018р. 18073 грн., по другому грошовому зобовязанню на підставі акту надання послуг № 32 від 24.04.2018р. 14458,39 грн., всього 32531,39 грн. основного боргу, 144,58 грн. інфляційних втрат та 190,14 грн. 3% річних на підставі договору про надання охоронних послуг №01/12/2017 від 01.12.2017р.

В обґрунтування поданої позовної заяви, позивач відзначив, що 01.12.2017р. між ПП «Безпека Житомир» ТОВ «МБМ.» було укладено договір про надання охоронних послуг № 01/12/2017на обєкті ТОВ «МБМ.», що знаходиться за адресою: м. Житомир, Проспект Миру, 1-А. Відповідно до умов договору ТОВ «МБМ.» зобовязалось щомісяця до 10 числа наступного місяця сплачувати вартість наданих ПП «Безпека Житомир» охоронних послуг відповідно до наданих рахунків і актів приймання здавання виконаних робіт.

Однак, як вказує позивач, протягом березня-травня 2018р. ТОВ «МБМ.» відмовляється отримувати рахунки за надані послуги, підписувати акти здавання-приймання виконаних робіт, здійснювати оплату наданих послуг з охорони обєкту.

Внаслідок невиконання умов договору, у ТОВ «МБМ.» виникла заборгованість перед ПП «Безпека Житомир»на загальну суму 32531,39 грн. відповідно до рахунків № 20 від 30.03.2018р. та № 26 від 24.04.2018р.

Також, як зазначив позивач, 26.05.2018р. на адресу відповідачу було надіслано рекомендованим листом курєрською доставкою претензію щодо вказаної заборгованості, рахунки на оплату та акти прийому-передавання наданих послуг.

Вказаний лист було повернуто з відміткою «За закінченням терміну зберігання».

Таким чином, за відповідачем, внаслідок не виконання ним умов договору щодо проведення розрахунків, виникла заборгованість по оплаті послуг.

Враховуючи вищевикладене позивач просить суд задовольнити позов.

У своїй заяві, поданій 28.12.2018р. представник позивача просить розглядати справу за наявними матеріалами справи.

Незважаючи на те, що відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи (ухвали у справі неодноразово було надіслано за належною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань), відзив щодо позову не подав, повноважних представників для участі у судовому засіданні не направив, відповідно до ч. 9 ст. 165, ст.202 ГПК України справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглядом наявних матеріалів справи встановлено таке.

01.12.2017р. між приватним підприємством «Безпека Житомир» (охороною) товариством з обмеженою відповідальністю «МБМ.» (замовником) було укладено договір про надання охоронних послуг № 01/12/2017 на обєкті ТОВ «МБМ.» (далі договір), відповідно до умов якого охорона бере на себе зобовязання по охороні забудови, складських, виробничих приміщень, рухомого і нерухомого майна, будматеріалів та інших товарно-матеріальних цінностей, по дотриманню встановленого замовником контрольно-пропускного режиму на обєкті охорони за адресою: м. Житомир, Проспект Миру, 1А (п. 1.1. договору).

Згідно із п. 1.2. договору обєктом охорони є: забудова житлового будинку, будівельний майданчик у межах огорожі обєкта.

Вартість договору складає 18073 грн. на місяць (п. 2.1.).

Як передбачено п. 2.2. договору замовник щомісяця сплачує охороні вартість договору не пізніше 10 числа кожного наступного місяця згідно з наданими охороною рахунками та актами приймання-здавання виконаних робіт.

Розділом 7 договору визначені обовязки охорони, де вказано, що охорона зобовязана, зокрема, забезпечити охорону майна та товарно-матеріальних цінностей замовника, прийнятих під охорону, від розкрадання і пошкодження згідно з умовами даного договору.

В свою чергу замовник зобовязаний, зокрема: своєчасно здійснювати оплату послуг охорони згідно з умовами п.п. 2.1, 2.2. розділу 2 цього договору (п. 8.3.).

Відповідно до п. 10.1. договору у разі заборгованості замовником оплати послуг охорони дію договору може бути припинено (призупинено) охороною до погашення заборгованості в односторонньому порядку з письмовим попередженням.

Цей договір укладається з 01.12.2017р. і діє до дати, повідомленої замовником додатково (п. 11.1.).

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

У своїй претензії № 26/05 від 26.05.2018р., адресованій ТОВ «МБМ.», ПП «Безпека Житомир» просив у звязку із невиконання умов договору протягом 3 днів з дня отримання претензії погасити заборгованість в сумі 32528,39 грн. та передати представнику ПП «Безпека Житомир» підписані акти приймання-здавання виконаних робіт.

У листі № 25/04 від 25.04.2018р., адресованому ТОВ «МБМ.», ПП «Безпека Житомир»уз звязку із систематичним порушенням умов договору № 01/12/2017 про надання охоронних послуг від 01.12.2017р. та відповідно до п.п. 10.1, 10.2. розділу 10 щодо умов припинення дії договору повідомлено про припинення з 25.04.2018р. дії договору № 01/12/2017 про надання охоронних послуг від 01.12.2017р.

У даному листі у стрічці «Повідомлення отримав» міститься інформація про те, що повідомлення отримав директор ТОВ «МБМ.» ОСОБА_1 25.04.2018р., від підпису відмовився, про що складено відповідний акт.

Факт надіслання вищеозначеного листа із додатками підтверджується копіями поштового повідомлення про вручення курєрською доставкою від 12.06.2018р. та поштового конверту з відміткою про отримання 26.05.2018р.

Приватним підприємством «Безпека Житомир» виставлялись приватному підприємству «МБМ.» рахунок на оплату №20 від 30.03.2018р. на суму 18073 грн. з актом надання послуг № 23 від 30.03.2018р. на суму 18073 грн. за послуги охорони за березень 2018 р. на підставі договору № 01/12/2017 від 01.12.2017р. та рахунок № 26 від 24.04.2018р. на суму 14458,39 грн. з актом надання послуг № 32 від 24.04.2018р. на суму 14458,39 грн. за послуги охорони за квітень 2018р. на підставі договору 01/12/2017 від 01.12.2017р.

В матеріалах справи також наявні копії: Статуту приватного підприємства «Безпека Житомир», затвердженого засновником приватного підприємства ОСОБА_2 15.06.2005р.; ОСОБА_2 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 23989660 від 16.10.2018р., диск тощо.

У звязку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань позивач звернувся до суду із позовом.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом, 01.12.2017р. між приватним підприємством «Безпека Житомир» (охороною) товариством з обмеженою відповідальністю «МБМ.» (замовником) було укладено договір про надання охоронних послуг № 01/12/2017 на обєкті ТОВ «МБМ.», відповідно до умов якого охорона бере на себе зобовязання по охороні забудови, складських, виробничих приміщень, рухомого і нерухомого майна, будматеріалів та інших товарно-матеріальних цінностей, по дотриманню встановленого замовником контрольно-пропускного режиму на обєкті охорони за адресою: м. Житомир, Проспект Миру, 1А. Вартість договору складає 18073 грн. на місяць.

Також, умовами договору передбачено, що замовник щомісяця сплачує охороні вартість договору не пізніше 10 числа кожного наступного місяця згідно з наданими охороною рахунками та актами приймання-здавання виконаних робіт (п. 2.2.).

Крім того, судом зауважується, що відповідно до п. п. 8.3. договору замовник зобовязаний, зокрема: своєчасно здійснювати оплату послуг охорони згідно з умовами п.п. 2.1, 2.2. розділу 2 цього договору.

Факт надання охоронних послуг ПП «Безпека Житомир» ТОВ «МБМ.» підтверджується рахунком на оплату №20 від 30.03.2018р. на суму 18073 грн., актом надання послуг № 23 від 30.03.2018р. на суму 18073 грн. за послуги охорони за березень 2018р. на підставі договору № 01/12/2017 від 01.12.2017р. та рахунком № 26 від 24.04.2018р. на суму 14458,39 грн., актом надання послуг № 32 від 24.04.2018р. на суму 14458,39 грн. за послуги охорони за квітень 2018р. на підставі договору 01/12/2017 від 01.12.2017р.

Однак, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи відповідач не виконав умови договору щодо своєчасної оплати послуг охорони.

Як передбачено ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із п. 3 ч. 1 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як передбачено ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, судом відзначається, що згідно із ч. 6 ст. 232 Господарського Кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, положення договору про надання охоронних послуг № 01/12/2017 від 01.12.2017р., суд вважає правомірними вимоги позивача в частині стягнення з відповідача існуючої станом на час подання позову та на час вирішення спору заборгованості у вигляді 32531,39 грн. основного боргу, 17,06 грн. інфляційних втрат (за період з квітня по липень 2018р.), 190,14 грн. 3% річних (за період з 10.04.2018р. по 16.08.2018р.), що виникла внаслідок того, що відповідач не виконав належним чином свої зобовязання, визначені умовами вищезазначеного договору, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині. Відповідачем доказів на підтвердження добровільного погашення вказаної заборгованості не подано.

У решті позовних вимог слід відмовити з огляду на їх безпідставність внаслідок помилкового обрахування заявлених до стягнення сум інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача у зв'язку з задоволенням позову.

Повний текст рішення (враховуючи зміст положень ст.233 ГПК України, а також тимчасову непрацездатність судді протягом 30 січня 01 лютого 2019р. включно) остаточно складено у 7-ий робочий день після оголошення вступної та резолютивної частин рішення, тобто 04.02.2019р.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов приватного підприємства „Безпека Житомир до товариства з обмеженою відповідальністю „МБМ. про стягнення 32531,39 грн. основного боргу, 144,58 грн. інфляційних втрат, 190,14 грн. 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „МБМ. (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 40635307) на користь приватного підприємства „Безпека Житомир (смт. Новогуйвинське, Житомирський район, Житомирська область, вул. 9-ї П'ятирічкиАДРЕСА_2, ідентифікаційний код 33557744) 32531,39 грн. основного боргу, 17,06 грн. інфляційних втрат, 190,14 грн. 3% річних, 1762 грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 04.02.2019р.

Суддя М.В. Смаровоз