ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2019 Справа №914/2269/18

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. розглянув справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Союз Світло Україна», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Домусгруп», с.Старий Добротвір, Кам»янка-Бузький район, Львівська область

про стягнення 143608,28грн. заборгованості

Представники сторін не викликалися.

Розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю Союз Світло Україна», м.Київ звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домусгруп», с.Старий Добротвір, Кам»янка-Бузький район, Львівська область про стягнення 143608,28грн., з яких: 108838,30грн. основного боргу, 23277,06грн. пені, 3355,28грн. 3% річних та 8137,64грн. інфляційних.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.12.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику сторін на підставі приписів ч.5 ст 252 ГПК України.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач посилається на те, що відповідач не здійснив повністю оплати за поставлений по видаткових накладних № 1226-0054 від 26.12.2017р. та № 1229-0007 від 29.12.2017р. товар. В зв»язку з цим, неоплаченим залишився товар на загальну суму 108838,30грн. Позивачем на підставі ст.ст.530, 546, 549, 625 ЦК України, ст.193 ГК України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань», а також норм Договору № ССУ-208/2105 від 25.12.2017р. заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 108838,30грн., пені в сумі 23277,06грн., 3% річних в сумі 3355,28грн. та інфляційних в сумі 8137,64грн.

Відповідач у строк, встановлений судом, витребуваних ухвалою суду від 11.12.2018р. відзиву на позовну заяву та доказів його надіслання з додатками позивачу, доказів, які спростовували б позовні вимоги або свідчили про добровільну сплату сум, зазначених у позовній заяві, не подав. Ухвала Господарського суду Львівської області від 11.12.2018р. скеровувалась Товариству з обмеженою відповідальністю «Домусгруп», с. Старий Добротвір, 12.12.2018р. та отримана ним 15.12.2018р. Вказане підтверджується повідомленням про вручення йому поштового відправлення суду з штрихкодовим ідентифікатором 737.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Згідно із ст.ст.526, 530, 629 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов»язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов»язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 та частиною 2 ст.692 ЦК України передбачено, що покупець зобов»язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товарозпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов»язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

25.12.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Домусгруп», с. Старий Добротвір та Товариством з обмеженою відповідальністю Союз Світло Україна», м. Київ укладено договір купівлі-продажу № ССУ-208/2105.

Згідно із п.п. 1.1., 2.10., 3.6., 7.2. договору, позивач зобов»язувався передати у власність відповідача товар за цінами, в асортименті (номенклатурі) та кількості згідно накладних, що є невід»ємними частинами Договору, а відповідач зобов»язувався прийняти і оплатити такий товар (партію товару) згідно з умовами, передбаченими Договором. Приймання товару мало здійснюватись уповноваженими представниками відповідача. Повноваження представників відповідача на приймання товару повинні бути підтверджені довіреностями, оформленими відповідно до вимог діючого законодавства України. Відповідач зобов»язаний оплатити поставлений йому товар (партію товару) протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки товару позивачем. За порушення строків оплати вартості товару, встановлених Договором, відповідач зобов»язаний сплатити на користь позивача пеню в розмірі 1 (одного) % від суми несплаченого товару за кожний день прострочення оплати.

На виконання Договору № ССУ-208/2105 від 25.12.2017р. позивач передав, а відповідач отримав товар у кількості, асортименті та за цінами, визначеними у накладних на товар, які є невід»ємною частиною цього договору, на загальну суму 137838,30грн. Вказане підтверджується видатковими накладними № 1226-0054 від 26.12.2017р. на загальну суму разом з ПДВ 89038,26грн. та № 1229-0007 від 29.12.2017р. на загальну суму разом з ПДВ 48800,04грн.

Прийнявши поставлену продукцію, відповідач згідно п.3.6 Договору повинен був провести її оплату протягом 30 календарних днів з дати поставки товару позивачем.

Відповідно до наявних у матеріалах справи платіжних доручень №№ 14, 34, 62 та 122, відповідачем частково сплачено позивачу 5000,00грн. 23.07.2018р., 7000,00грн. 13.08.2018р., 7000,00грн. 06.09.2018р. та 10000,00грн. 23.11.2018р. відповідно. Ці платежі відповідачем здійснено в рахунок оплати накладної № 1226-0054 від 26.12.2017р.

Відповідач не повністю виконав умови договору в частині оплати вартості поставленої продукції за видатковими накладними № 1226-0054 від 26.12.2017р. та № 1229-0007 від 29.12.2017р. у встановлений договірними зобов»язаннями строк. Внаслідок цього у нього виник борг перед позивачем на суму 108838,30грн.

За таких обставин, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення з відповідача 108838,30грн. основного боргу.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що за порушення строків оплати вартості товару, встановлених Договором, відповідач зобов»язаний сплатити на користь позивача пеню в розмірі 1 (одного) % від суми несплаченого товару за кожний день прострочення оплати.

Позовні вимоги в частині пені підлягають задоволенню частково. При цьому позивач при обчисленні пені обгрунтовано виходив з приписів Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань» та обчислював пеню розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня.

Однак, заявлена позивачем, до стягнення з відповідача пеня в сумі 15019,83грн. за період з 26.01.2018р. по 27.07.2018р., за видатковою накладною № 1226-0054 від 26.12.2017р., підлягає задоволенню частково в сумі 14785,65грн., виходячи з такого.

Позивачем при визначенні періоду нарахування пені за видатковою накладною № 1226-0054 від 26.12.2017р. не було взято до уваги того, що товар за цією видатковою накладною отримано представником відповідача за довіреністю № 54 від 29.12.2017р. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 29.12.2017р. видано ОСОБА_1 довіреність № 54 на отримання ним від ТОВ «Сою-Світло Україна» цінностей. А тому, товар за видатковою накладною № 1226-0054 від 26.12.2017р. не міг бути отриманий відповідачем 26.12.2017р., оскільки у цей день відповідач ще не міг знати про те, коли саме у майбутньому буде видано довіреність № 54 та отримувати за нею матеріальні цінності. З огляду на довіреність № 54 від 29.12.2017р., суд дійшов висновку, що реально товар отримано відповідачем не раніше 29.12.2017р.

Здійснивши обрахунок заявленої позивачем до стягнення з відповідача пені в сумі 8257,23грн. за період з 28.01.2018р.по 30.07.2018р. за невиконання відповідачем грошових зобов»язань по оплаті товару, що був поставлений за видатковою накладеною від 29.12.2017р. № 1229-0007, суд дійшов висновку, що така підлягає задоволенню частково, в сумі 8 163,65грн., за період з 29.01.2018р. по 28.07.2018р. Позивачем не враховано, що перший день порушення відповідачем грошового зобов»язання мав місце 29.01.2018р., а не 28.01.2018р., а також не взято до уваги вимоги ч.6 ст.232 ГК України.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних за 311 днів прострочення виконання відповідачем грошового зобов»язання по видатковій накладній від 29.12.2017р. № 1229-0007, починаючи з 28.01.2018р. та за 313 днів прострочення виконання відповідачем грошового зобов»язання по видатковій накладній від 26.12.2017р. № 1226-0054, починаючи з 26.01.2018р., підлягають задоволенню частково, в сумі 3329,34грн. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягають, так як першим днем порушення виконання грошового зобов»язання по двох видаткових накладних було 29.01.2018р.

Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних, нарахованих за період прострочення виконання грошових зобов»язань з лютого по жовтень 2018р., підлягають задоволенню частково, в сумі 7221,58грн. Позивачем при обрахунку інфляційних не враховано висновки пленуму Вищого господарського суду України, викладені у п. 3.2. його постанови від 17 грудня 2013 р. за № 14. Так, позивачем не враховано періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Правильність нарахування інфляційних судом перевірялась у відповідності до листа Верховного Суду України від 03.04.97р. № 62-97р. Позивач при її обрахунку також не взяв до уваги рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції, викладених у цьому листі, що призвело до допущення позивачем помилок при обрахунку інфляційних. Зокрема, позивачем обчислено інфляційні вибірково, лише за ті місяці, у яких не було дефляції.

Відповідач на вимогу ухвали суду від 11.12.2018р. відзиву та доказів, які спростовують позовні вимоги або свідчать про добровільне погашення заборгованості не подав. За таких обставин, обґрунтованими й такими, що підлягають до задоволення є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 108838,30грн. основного боргу, 22949,3грн. пені, 3329,34грн. 3% річних та 7221,58 грн. інфляційних.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 3, 13,74,76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 238, 241, 242, 247-252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Домусгруп» (80410, Львівська область, Кам»янка-Бузький район, с.Старий Добротвір, вул.Івана Франка, будинок 36, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Союз Світло Україна» (04080, АДРЕСА_1, ) 108838,30грн. основного боргу, 22949,3грн. пені, 3329,34грн. 3% річних, 7221,58 грн. інфляційних та 2135,08 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

5. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені § 1 Глави 1 Розділу IV ГПК України.

Рішення прийнято 11.02.2019 р. в нарадчій кімнаті.

Суддя Бортник О.Ю.