ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 910/7913/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Мамалуй О.О., Ткач І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

у складі судді Літвінова М.Є.

від 17.09.2018 та

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Дідиченко М.А., Власов Ю.Л., Скрипка І.М.

від 03.12.2018

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

до Національного банку України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк"

про розірвання іпотечних договорів,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" (далі - Позивач) звернулось до господарського суду з позовом до Національного банку України (далі - Відповідач) про розірвання іпотечних договорів:

- №21 від 04.03.2009, №25 від 05.03.2009, №30 від 06.03.2009, №58 від 20.03.2009, №56 від 19.03.2009, №62 від 24.03.2009, №66 від 27.03.2009, №75 від 03.04.2009, №122 від 28.04.2009, №105 від 17.04.2009, №128 від 22.05.2009, №37 від 10.03.2009, №42 від 11.03.2009, №45 від 12.03.2009, №144 від 31.08.2009, №35 від 18.08.2010, №36 від 20.08.2010, №3 від 05.01.2011, №20 від 09.08.2011, №24 від 13.10.2011, №21 від 07.09.2011, №25 від 20.12.2011, №11 від 23.02.2012, укладених між Позивачем та Відповідачем;

- №67 від 27.03.2009, №123 від 28.04.2009, №35 від 10.03.2009, №40 від 11.03.2009, №53 від 16.03.2009, №22 від 04.03.2009, №27 від 05.03.2009, №31 від 06.03.2009, №135 від 09.06.2009, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтальянс", правонаступником якого є Позивач, та Відповідачем;

- №68 від 27.03.2009, №23 від 04.03.2009, №32 від 06.03.2009, №38 від 10.03.2009, №43 від 11.03.2009, №63 від 24.03.2009, №136 від 09.06.2009, №77 від 03.04.2009, №17 від 05.09.2012, №20 від 31.10.2012, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейт Сервіс", правонаступником якого є Позивач, та Відповідачем;

- №76 від 03.04.2009, №72 від 02.04.2009, №131 від 27.05.2009, №134 від 09.06.2009, №48 від 13.03.2009, №52 від 16.03.2009, №20 від 04.03.2009, №26 від 25.03.2009, №33 від 06.03.2009, №36 від 10.03.2009, №41 від 11.03.2009, №157 від 14.12.2009, №34 від 26.07.2010, №45 від 30.07.2014, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектрум-Енерго", правонаступником якого є Позивач, та Відповідачем (далі - Іпотечні договори).

2. Позов мотивований посиланням на положення статей 651, 652 Цивільного кодексу України та наявність істотної зміни обставин, яка полягає у зміні власників Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі - Третя особа) як позичальника за кредитними зобов'язаннями, забезпеченими іпотекою за Іпотечними договорами.

3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Тайлон" (далі - Заявник) подало позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, та заявило вимоги до Позивача про визнання відсутнім у Відповідача права вимагати повернення Позивачем усієї суми заборгованості за кредитним договором №19 від 03.03.2009, укладеним між Відповідачем та Третьою особою (далі - Кредитний договір).

4. Позов Заявника мотивований тим, що не дотримавшись встановленої чинним законодавством процедури щодо направлення вимоги до боржника та безспірного списання суми коштів, що містяться на відповідному рахунку Третьої особи, Відповідач не має права вимагати повернення Позивачем усієї суми заборгованості за Кредитним договором.

5. Заявник зазначає, що заявлений ним позов виникає з одних і тих самих правовідносин, які виникли з Кредитного договору та ряду іпотечних договорів, укладених між Позивачем та Відповідачем.

6. Заявник вважає, що його права порушені у зв'язку з тим, що він є одним із учасників Позивача, а виконання вимог Відповідача повернути усю суму заборгованості за Кредитним договором матиме наслідком втрату усіх активів Позивача та знецінення частки Заявника у статутному капіталі Позивача.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

7. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2018 позовна заява Заявника повернута без розгляду.

8. Ухвала мотивована тим, що позовні вимоги Заявника не є зустрічними у розумінні статті 180 Господарського процесуального кодексу України, оскільки жодним чином не пов'язані з первісними позовними вимогами Позивача.

9. При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про недоцільність спільного розгляду позовної заяви Заявника з первісним позовом Позивача, а також звернув увагу Заявника на відсутність перешкод для звернення його з позовом до господарського суду в загальному порядку.

10. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 зазначена ухвала залишена без змін.

11. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що позовна вимога Заявника безпосередньо не спрямована на предмет спору між Позивачем і Відповідачем.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

12. Заявник подав дві касаційні скарги, в яких просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, а також передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

13. Касаційні скарги мотивовані посиланням на необґрунтованість оскаржуваних судових рішень та прийняття їх з порушенням норм процесуального права.

14. На думку Заявника, за змістом частини 2 статті 180 Господарського процесуального кодексу України у випадку, коли первісний позов і позов третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору виникають з одних правовідносин, то це є достатньою підставою для прийняття позову третьої особи.

15. При цьому Заявник зазначає, що заявлений ним позов та первісний позов Позивача виникли з одних і тих самих правовідносин, їх підставами є правовідносини, які виникли з Кредитного договору та ряду іпотечних договорів, укладених між Позивачем та Відповідачем. Заявник наголошує, що його позовна заява безпосередньо спрямована на предмет спору між Позивачем і Відповідачем, а позовні вимоги взаємопов'язані.

16. Крім того, Заявник вважає, що конструкція частини 2 статті 180 Господарського процесуального кодексу України передбачає обов'язок суду прийняти відповідну позовну заяву, якщо позови виникають з одних правовідносин, а суд не може надавати суб'єктивної оцінки доцільності чи недоцільності розгляду позовів у одному позовному провадженні.

17. Відповідач та Третя особа подали відзиви на касаційні скарги, в яких просять скарги залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

18. Відповідач у відзиві не погодився з доводами Заявника, вважає їх непереконливими та такими, що не містять доказів, які спростовували висновки судів першої та апеляційної інстанцій, викладені в оскаржуваних судових рішеннях.

19. Третя особа у відзиві зазначає, зокрема, що позови Позивача та Заявника мають різний предмет спору, виникають з різних правовідносин, а задоволення чи відмова у позові Заявника про визнання відсутнім прав Відповідача за Кредитним договором жодним чином не впливає на вимоги Позивача щодо розірвання Іпотечних договорів.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

20. Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі - Конвенція)

Стаття 6

1. Кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. …

21. Господарський процесуальний кодекс України

Стаття 49. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору

1. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

2. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. …

5. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Стаття 180. Пред'явлення зустрічного позову

1. Відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

2. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

3. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом. …

6. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.…

22. Закон України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції"

1. Україна повністю визнає на своїй території дію … статті 46 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

23. Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

Стаття 1. Визначення термінів

1. У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

Конвенція - Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України;

Суд - Європейський суд з прав людини;…

Стаття 17. Застосування судами Конвенції та практики Суду

1. Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

24. Рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі"

53. "Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов'язків", пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом…

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

25. З аналізу наведених правових норм Суд вбачає, що право подати до однієї або декількох сторін позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Зазначене право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред'явлення позовів третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, встановлених процесуальним законодавством. Тому повернення заявникові позовної заяви, поданої з порушенням вимог частин 1, 2 статті 180 Господарського процесуального кодексу України, не може вважатися обмеженням доступу до суду.

26. Суд виходить з того, що на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов'язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України має містити самостійні вимоги саме щодо предмету спору у справі. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об'єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

27. З огляду на викладене Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що вимога третьої особи, спрямована на будь-що поза предметом спору між позивачем та відповідачем, не може бути визнана вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові, про що правильно зазначили суди першої та апеляційної інстанцій.

28. Згідно з обставинами, встановленими судами попередніх інстанцій, вимогою за первісним позовом є розірвання Іпотечних договорів. Натомість Заявник у своєму позові заявив вимогу про визнання відсутнім у Відповідача права вимагати повернення Позивачем усієї суми заборгованості за Кредитним договором.

29. З викладеного вбачається, що позовна заява Заявника безпосередньо не спрямована на предмет спору між Позивачем і Відповідачем - розірвання Іпотечних договорів.

30. Суд не приймає до уваги доводи Заявника про те, що заявлений ним позов та первісний позов Позивача виникли з одних і тих самих правовідносин, їх підставами є правовідносини, які виникли з Кредитного договору та ряду іпотечних договорів, укладених між Позивачем та Відповідачем. Зазначені доводи свідчать про наявність лише опосередкованого зв'язку між вимогами Заявника та вимогами Позивача.

31. Також Суд відхиляє твердження Заявника про те, що згідно з частиною 2 статті 180 Господарського процесуального кодексу України суд не може надавати оцінки доцільності чи недоцільності розгляду позовів у одному позовному провадженні.

32. Суд звертає увагу, що за приписами наведеної процесуальної норми зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов'язаності, а й доцільності їх спільного розгляду. Зокрема, первісний та зустрічний позов можуть виникати з одних правовідносин або задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову. Однак наявність саме таких обставин, на думку Суду, не є обов'язковою передумовою, яка є в будь-якому випадку підставою для висновку про доцільність спільного розгляду зазначених позовів.

33. З огляду на викладене Суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано повернув позовну заяву Заявника, оскільки вона не є позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в розумінні частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

34. Отже, доводи Заявника про порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

35. Суд не вбачає підстав для задоволення касаційних скарг.

36. Ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційної інстанції підлягають залишенню без змін.

Судові витрати

37. Понесені Заявником у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на Заявника, оскільки касаційні скарги залишаються без задоволення.

Висновки про правильне застосування норм права

38. Передбачене статтею 49 Господарського процесуального кодексу України право особи вступити у справу шляхом подання позову до однієї або декількох сторін не є абсолютним. Зазначене право може бути реалізовано лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства.

39. Позовна заява третьої особи відповідно до положень частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України має містити самостійні вимоги саме на предмет спору у справі. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об'єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. Відтак вимога третьої особи, спрямована на будь-що поза предметом спору між позивачем та відповідачем, не може бути визнана вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.09.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 у справі №910/7913/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді О. Мамалуй

І. Ткач