номер провадження справи 9/162/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

07.02.2019 Справа № 908/2643/18

м. Запоріжжя

За позовом: Фізичної особи - підприємця Алієвої Раміли, РНОКПП НОМЕР_1 (АДРЕСА_1)

до відповідача: Комунальної установи "Таврійський будинок інвалідів" Запорізької обласної ради, (70540, Запорізька область, Оріхівський район, с.Таврійське, вул. Загорянська, буд. 2)

про стягнення суми 36074,07 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВЛЕНО:

До господарського суду Запорізької області 07.12.2018 надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця Алієвої Раміли до відповідача: Комунальної установи "Таврійський будинок інвалідів" Запорізької обласної ради, про стягнення суми 36074,07 грн. Позов обґрунтовано ст. 193 ГК України, ст.ст. 11, 526, 530, 611, 612, 1212, 1213 ЦК України.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу від 07.12.2018 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2643/18 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 12.12.2018 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2643/18, присвоєний номер провадження 9/162/18, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 10.01.2019.

26.12.2018 від представника позивача до суду надійшла заява, за якою він просить закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмета спору. В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що 19.12.2018 відповідачем за платіжним дорученням № 265 було перераховано позивачу грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за поставлений згідно з видатковою накладною № РН-00005 від 31.10.2018 товар. При цьому, доказів в підтвердження зазначеної оплати позивачем до зазначеної заяви додано не було.

Ухвалою суду від 10.01.2019 розгляд справи відкладено на 07.02.2019, позивачу запропоновано надати суду належним чином завірену копію платіжного доручення, на яке він посилався у заяві про закриття провадження у справі.

05.02.2019 від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмета спору. Просить розглядати справу за його відсутності у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. До заяви на виконання ухвали суду додано завірену копію платіжного доручення № 265 від 14.12.2018 на підтвердження погашення відповідачем заборгованості за поставлений згідно з видатковою накладною № РН-00005 від 31.10.2018 позивачем товар.

У судове засідання 07.02.2019 представники сторін не з'явились.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 2 частини першої статті 231 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору, в тому числі сплати відповідачем суми боргу, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. При цьому, слід враховувати, що у випадку закриття провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Отже, вирішуючи питання про закриття провадження у справі у зв'язку із відсутністю предмета спору, суд повинен на підставі поданих сторонами доказів встановити, що заявлена до стягнення сума боргу дійсно сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі.

За змістом ст.ст. 74, 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі для своїх вимог та заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З позовної заяви слідує, що позивачем заявлено до стягнення суму вартості товару поставленого згідно з видатковою накладною №РН-0000005 від 31.10.2018.

Так, зі змісту даної накладної (копія якої додана до позову) вбачається, що ФОП Алієвою Рамілою (постачальник, позивач у справі) було поставлено, а КУ «Таврійський будинок інвалідів» ЗОР (одержувач, відповідач) прийнято товар (хліб, булочки) на загальну суму 36074,07 грн. з ПДВ на підставі договору № 57 від 03.04.2018. До позовної заяви також надано копію договору про постачання товару № 57 від 03.04.2018.

Позивач подав заяву про закриття провадження у справі у зв'язку із відсутністю предмета спору та на підтвердження погашення відповідачем заявленої до стягнення суми боргу надав копію платіжного доручення № 265 від 14.12.2018 про перерахування суми 37876,31 грн.; призначення платежу: за продукти (хліб, булочки), договір від 13.12.2018 №293.

Тобто, зазначений у вказаному платіжному дорученні розмір сплаченої суми за товар не збігається з заявленою до стягнення сумою боргу та з сумою вказаною у накладній, не збігаються також і підстави сплати: у платіжному дорученні зазначено договір від 13.12.2018 №293, у видатковій накладній №РН-0000005 від 31.10.2018 - договір № 57 від 03.04.2018.

За таких обставин, із поданого позивачем доказу здійсненої відповідачем оплати не вбачається, що він стосується безпосередньо предмета спору у справі №908/2643/18 та є достатньою підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, тому відповідна заява позивача задоволенню не підлягає.

Разом з тим, враховуючи доводи позивача щодо сплати відповідачем боргу та нез'явлення у судові засідання учасників справи, суд вважає неможливим розглянути справу по суті.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

З доводів позивача, викладених у клопотанні про закриття провадження у справі, яке надійшло до суду 26.12.2018, вбачалося, що відповідачем борг сплачений. У зв'язку з чим, ухвалою від 10.01.2019 судом було витребувано у позивача належним чином завірену копію платіжного доручення № 265 від 19.12.2018, на яке позивач посилався як на доказ сплати відповідачем заборгованості. Разом з тим, належних доказів сплати відповідачем заявленої до стягнення заборгованості позивачем суду надано не було, про що судом зазначено вище (щодо оцінки платіжного доручення № 265 від 14.12.2018).

У судові засідання сторони (уповноважені представники) не з'являлись, в той час, як ухвалою від 12.12.2018 суд викликав учасників справи у судове засідання.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою.

Отже нез'явлення позивача у судові засідання перешкоджає з'ясуванню обставин щодо можливої сплати відповідачем заявленої до стягнення суми боргу та, відповідно, вирішенню спору. Доводи позивача викладені у позовній заяві та у клопотанні про закриття провадження у справі мають розбіжності щодо встановлення судом наявності або відсутності заборгованості відповідача, що може призвести до можливого подвійного стягнення з відповідача заборгованості у разі, якщо суд дійде до висновку про обґрунтованість вимог із заявлених у позові підстав.

При цьому, судом враховано, що процесуальні строки розгляду даної справи добігають кінця (11.02.2019 є останнім днем строку розгляду справи), що унеможливлює повторне відкладення судового засідання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне залишити позову заяву без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно (ч. 4 ст. 226 ГПК України).

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 226, ст.ст. 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Фізичної особи - підприємця Алієвої Раміли до відповідача: Комунальної установи "Таврійський будинок інвалідів" Запорізької обласної ради, про стягнення суми 36074,07 грн., у справі № 908/2643/18, - залишити без розгляду.

Примірник даної ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, в порядку встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.02.2019.

Суддя О.С. Боєва