РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2019 м. Київ Справа № 910/14826/18

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ТАКТИЧНІ СИСТЕМИ";

до: ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА ДЕРЖАВНОЇ КОМПАНІЇ "УКРСПЕЦЕКСПОРТ" ДЕРЖАВНЕ ЗОВНІШНЬОТОРГОВЕЛЬНЕ ТА ІНВЕСТИЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПРОМОБОРОНЕКСПОРТ";

про: стягнення 121.913,16 грн.

Суддя Балац С.В.

Секретар судового засідання Кучерява О.М.

Представники:

позивача: Харіна Т.Г.;

відповідача: Колягіна Т.Є.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАКТИЧНІ СИСТЕМИ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА ДЕРЖАВНОЇ КОМПАНІЇ "УКРСПЕЦЕКСПОРТ" ДЕРЖАВНЕ ЗОВНІШНЬОТОРГОВЕЛЬНЕ ТА ІНВЕСТИЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПРОМОБОРОНЕКСПОРТ" (далі - відповідач) про стягнення 121.913,16 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем грошового зобов'язання щодо передачі позивачу додатково одержаної вигоди, що виникла внаслідок вчинення відповідачем правочину з прибдання продукції на більш вигідних умовах, ніж тих, що передбачені за укладеним між сторонами спору договором комісії від 02.02.2018 № POE - 30.3-2-D-18.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14826/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.11.2018, за заявою сторін спору, розгляд справи № 910/14826/18 вирішено здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 10.12.2018.

В підготовчих засіданнях 10.12.2018 та 14.01.2018 оголошено перерву до 14.01.2018 та 28.01.2019 відповідно.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням правомірності включення до складу витрат суми на продаж валюти, відсутність факту придбання продукції на більш вигідних умовах та здійснення витрат на загальну суму 10.222,59 євро.

В підготовчому засіданні 28.01.2019 за заявою сторін закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті. В судовому засіданні 28.01.2019 оголошено перерву до 30.01.2018.

В судовому засіданні 30.01.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи уповноважених представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як комітентом та відповідачем, як комісіонером, укладено договір комісії від 02.02.2018 № POE - 30.3-2-D-18 (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач зобов'язується за дорученням позивача, за плату, вчинити правочин закупівлі, від свого імені та за рахунок позивача, патронів .223Rem.,FMJ та патронів 5.56 Х 45мм NATO до бойової стрілецької зброї (далі - продукція) для потреб кінцевого споживача, згідно з специфікацією продукції, яка наведена у додатку № 1 до Договору (п. 1.1 Договору).

Положеннями розділу 3 Договору, зокрема, визначено:

- відповідач зобов'язується протягом 30 календарних днів після виконання наданого доручення, надати позивачу Звіт комісіонера (далі - Звіт) (п. 3.1.5 Договору);

- позивач зобов'язується відшкодувати відповідачу витрати які він здійснив в забезпечення виконання доручення на умовах, визначених розділом 5 Договору в тому числі: витрати, пов'язані з виконанням пункту 3.1.1 цього Договору; витрати на зберігання продукції, витрати на завантаження, розвантаження, транспортування, страхування, охорону продукції; поштово-телеграфні витрати; інші фактичні витрати, пов'язані з виконанням Договору (п. 3.2.3 Договору);

- позивач доручає відповідачу придбати Євро, які необхідні для придбання продукції у постачальника, на міжбанківському валютному ринку України за курсом, встановленим на момент купівлі валюти, протягом 10 робочих днів з дати надходження до відповідача авансового платежу від позивача (п. 3.2.7 Договору).

Пунктом 4.6 Договору передбачено, що термін поставки продукції становить 2 місяці з моменту настання останнього з подій: отримання відповідачем дозволу державної служби експортного контролю України на імпорт продукції відповідачем; отримання постачальником дозвільного документу відповідного державного органу України на експорт продукції; надходження на рахунок відповідача авансового платежу від позивача.

Розділом 5 Договору, зокрема, передбачено:

- вартість продукції встановлюється відповідачем самостійно та повинна бути погоджена з позивачем. Підтвердженням того, що позивач погодив вартість продукції, яку запропонував відповідач є підписання позивачем цього Договору (п. 5.1 Договору);

- погоджена позивачем вартість продукції (що включає в себе вартість продукції, яку відповідач сплатить постачальнику, витрати та комісійну плату відповідача) становить 150.935,60 євро. Валюта розрахунків за Договором - гривня, позивач сплачує відповідачу грошові кошти в гривнях за курсом НБУ на день проведення платежу, при цьому позивач в 10-ти денний термін, з дати підписання сторонами Звіту, відшкодовує відповідачу курсову різницю, яка виникне на дату покупки валюти відповідачем для розрахунків з постачальником. Така курсова різниця буде відображена в звіті. (п. 5.2 Договору);

- за виконання доручення , зазначеного у Договорі, відповідач отримує комісійну плату в розмірі 5 % від погодженої позивачем вартості продукції, що становить 7.546,78 євро (що включає в себе ПДВ, який підлягає сплаті відповідачем з отриманої комісійної плати) (п. 5.3 Договору);

- запланований обсяг витрат, пов'язаних з постачанням продукції, які відповідач вправі утримувати без додаткового погодження з позивачем, становить 9.700,82 євро. У разі виникнення залишку коштів, утриманих відповідачем для відшкодування витрат, вони будуть вважатися додатковою комісійною платою відповідача (п. 5.5 Договору).

Умовами п. 11.4 Договору визначено, що якщо позивач має заперечення по Звіту (п. 3.1.5) то він зобов'язаний повідомити про такі заперечення відповідача протягом 30 календарних днів з дня одержання Звіту. В іншому випадку Звіт вважається прийнятим.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором комісії.

Положеннями частини 1 статті 1011 Цивільного кодексу України визначено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Частиною 1 статті 1013 Цивільного кодексу України встановлено, що комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії.

Відповідно до Звіту від 18.06.2018, витрати понесені відповідачем склали 9.927,97 євро.

Позивач вказує, що відповідачем в попередній Звіт необґрунтовано включено вартість комісії банку за продаж валюти в розмірі 8.416,47, що еквівалентно 267,32 євро., оскільки враховуючи умови п. 3.2.7 Договору позивач надав відповідачу право виключно на купівлю валюти.

Оскільки кошти в розмірі 8.416,47, що еквівалентно 267,32 євро. були витрачені відповідачем з порушенням умов Договору, вказані кошти відшкодуванню не підлягають, а загальна сума підтверджених сторонами витрат відповідача становить 9.660,35 євро.

За твердженнями позивача, різниця між сплаченою позивачем та фактично витраченою відповідачем сумою на виконання Договору становить 121.136,56 грн.

Також позивачем заявлені до стягнення 3 % річних в сумі 776,60 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

На виконання укладеного між сторонами спору Договору, позивачем на підставі рахунку-фактури від 10.04.2018 № 10, 10.04.2018 здійснено перерахування грошових коштів на користь відповідача в сумі 4.805.999,76 грн., що за курсом на дату здійснення платежу еквівалентно 150.935,60 євро.

В подальшому позивачем отримано попередній Звіт від 18.06.2018, з якого вбачається, що відповідачем здійснено перерахування на рахунок компанії AB "GIRAITES GINKLUOTES GAMYKLA" валюту за продукцію в сумі 133.688,00 євро, що еквівалентно 4.158.365,24 грн. Сума комісійної винагороди, яка була утримана відповідачем склала 230.293,80 грн., що еквівалентно 7.546,78 євро за офіційним курсом НБУ станом на 18.06.2018.

Витрати, понесені відповідачем відповідно до вказаного Звіту склали 9.927,97 євро, в які, зокрема, були включені витрати на: комісію банку за переказ валюти в сумі 126,37 євро; комісію банку за купівлю валюти в сумі 467,91 євро та комісію банку за продаж валюти в сумі 267,32 євро.

Так відповідачем, на виконання п. 3.2.7 Договору, 03.05.2018 придбано 133.688,00 євро на міжбанківському валютному ринку України за курсом, встановленим на момент купівлі (31,465 грн. за 1 євро). Платіжним дорученням від 03.05.2018 № 3823 кошти в іноземній валюті були перераховані до банку-кореспонденту продавця (Естонія).

Проте, переказ відповідача в сумі 133.658,00 євро був повернутий банком-кореспондентом 05.05.2018 у зв'язку із внутрішньою політикою останнього (30 євро було стягнуто банком-кореспондентом за переказ коштів в іноземній валюті). Відтак, кошти, що залишились (133.658,00 євро) не відповідали сумі, яку мав перерахувати відповідач продавцю продукції (133.688,00 євро).

Таким чином, банком - суб'єктом ринку здійснено продаж валюти на підставі Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, який затверджений постановою правління НБУ від 10.08.2005 № 281. (далі - Положення).

Пунктом 7 розділу ІІІ Положення визначено, що суб'єкт ринку зобов'язаний продати без доручення клієнта-резидента не пізніше ніж на наступний робочий день після дня зарахування на розподільчий рахунок повернені на адресу резидента у зв'язку з тим, що взаємні зобов'язання частково або повністю не виконані, кошти в іноземній валюті, які були куплені та перераховані на користь нерезидента. Позитивна курсова різниця, що може виникнути за такою операцією, щокварталу перераховується до Державного бюджету України, а негативна курсова різниця відноситься на результати господарської діяльності резидента.

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Положення, клієнт-резидент зобов'язаний використати іноземну валюту, що куплена (або обміняна згідно з пунктом 17 розділу I цього Положення) у встановленому порядку через суб'єкта ринку, не пізніше ніж за десять робочих днів після дня її зарахування на його поточний рахунок на потреби, зазначені в заяві про купівлю іноземної валюти.

Клієнт-резидент зобов'язаний використати іноземну валюту, куплену у випадку, передбаченому абзацом десятим підпункту "а" пункту 1 глави 3 розділу II цього Положення, не пізніше ніж за два робочих дні після дня її зарахування на його поточний рахунок на цілі, пов'язані з виконанням зобов'язань перед уповноваженим банком-кредитором за кредитним договором.

У заяві про купівлю іноземної валюти резидент зобов'язаний доручити суб'єкту ринку продати куплену, обміняну іноземну валюту, що не буде перерахована за призначенням у вищезазначений строк.

Приймаючи до уваги умови Положення, у зв'язку з поверненням переказу, відповідно до внутрішньої політики банку-кореспондента, повернені кошти в сумі 133.658,00 євро були продані банком - суб'єктом ринку. За вказану послугу з продажу валюти відповідачем сплачена комісія банку в сумі 8.416,47 (267,32 євро).

Таким чином, дії банку відповідача з приводу продажу валюти вчинені правомірно, та є витратами останнього, пов'язані з укладеним між сторонами спору Договором, які, в свою чергу, мають бути відшкодовані позивачем враховуючи положення п. 3.2.3 Договору.

Приписами статті 533 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Комерційні ризики у разі зміни офіційного валютного курсу на дату здійснення платежу за договором, а саме: ціна договору у гривнях, мають бути визначені саме умовами договору.

Проте, порядок врахування вказаних ризиків в укладеному між сторонами спору Договорі не передбачений.

Крім того, як встановлено судом, витрати відповідача з продажу валюти у вигляді комісії банку в сумі 8.416,47 (267,32 євро). є правомірними та відповідно до Звіту від 18.06.2018 становлять в загальній сумі 9.927,97 євро., тобто суму, яка навіть перевищує суму витрат передбачених п. 5.5 Договору (9.700,82 євро.).

Враховуючи викладені обставини та те, що вартість продукції, комісійна плата та запланований обсяг витрат встановлений у євро, укладений між сторонами спору Договір зі сторони відповідача виконаний повністю, а позивачем не доведено факту отримання відповідачем додаткової вигоди, що свідчить про безпідставність поданого позову, та, як наслідок, відмову у задоволенні останнього в частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 121.136,56 грн.

Позовна вимога про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 776,60 грн. задоволенню не підлягає, оскільки є похідною від вимоги про стягнення основної заборгованості у задоволенні якої судом відмовлено.

Доводи відповідача про те, що витрати останнього склали 10.222,59 євро з посиланням на Звіт від 01.08.2018 судом відхилені, оскільки вказаний Звіт в матеріалах справи відсутній.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 07 лютого 2019 року

Суддя С.В. Балац