ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року Справа № 903/55/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Гудак А.В.,

Суддя Олексюк Г.Є.,

Суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Драчук В.М.

за участю представників:

проркурор: ОСОБА_1 прокурор

позивача: 1 не з"явився

позивача: 2 не з"явивя

відповідача 1: не з"явився

відповідача 2: не з"явився

органу ДВС : ОСОБА_2, ОСОБА_3 дов. в справі

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "Флора" на ухвалу господарського суду Волинської області від 13.11.2018 постановленої за результатами рогляду скарги Приватного підприємства "Флора" на дії Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області у справі №903/55/18 (суддя Костюк С.В., м.Луцьк)

за позовом Заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області; Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

до відповідачів: Приватного підприємства "Флора"

Державного підприємства "ГрінЕнерго"

про визнання недійсними договорів про встановлення земельних сервітутів від 30.10.2015 року, скасування їх реєстрації та застосування наслідків недійсності правочину шляхом повернення земельних ділянок

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Флора" звернулося до господарського суду Волинської області із скаргою на дії ДВС, в якій просив з урахуванням доповнення і уточнення до скарги №101 від 08.11.2018: визнати незаконними рішення і дії Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо відкриття виконавчого провадження та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 16 серпня 2018 року АСВП № 57017494; визнати незаконними рішення і дії Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо стягнення з ПП Флора виконавчого збору та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 03 жовтня 2018 року АСВП № 57017494; визнати незаконними рішення і дії Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо стягнення з ПП Флора витрат виконавчого провадження та скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року АСВП № 57017494; визнати незаконними рішення і дії Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо закінчення виконавчого провадження та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року АСВП №57017494.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 13.11.2018 відмовлено у задоволенні скарги в частині визнання незаконними рішень і дій Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо відкриття виконавчого провадження та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2018 АСВП № 57017494, щодо закінчення виконавчого провадження та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 АСВП №57017494. Закрито провадження в частині скарги про визнання незаконними рішень і дій Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо стягнення з ПП Флора виконавчого збору та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 03.10.2018 АСВП №57017494 та щодо стягнення витрат виконавчого провадження та скасування постанови про стягнення витрат виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 АСВП № 57017494.

Ухвала господарського суду мотивована тим, що право постійного користування на дану земельну ділянку державної власності закріплено за державним підприємством, що засновано на державній власності та належить до сфери управління Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України, що діє як орган, через який держава реалізовує повноваження власника земельних ділянок, а тому дане підприємство звільнено від сплати авансового внеску із врахуванням ч. 2 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження, так як йому лише повертались незаконно передані ПП Флора земельні ділянки державної власності. Несплата стягувачем ДП ГрінЕнерго авансового внеску при поданні заяви про виконання наказу господарського суду не є безумовною обставиною для визнання незаконними рішення і дій Відділу державної виконавчої служби Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо відкриття виконавчого провадження та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 серпня 2018 року АСВП № 57017494 та щодо закінчення виконавчого провадження та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року АСВП №57017494, а тому суд першої інстанції відмовив в даній частині скарги №79 від 25.10.2018р. (з врахуванням доповнення і уточнення до скарги №101 від 08.11.2018р.) через необґрунтованість та безпідставність.

Щодо вимог скарги №79 від 25.10.2018р. з врахуванням доповнення і уточнення до скарги №101 від 08.11.2018р. в частині визнання незаконними рішення і дій Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо стягнення з ПП Флора виконавчого збору та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 03 жовтня 2018 року АСВП № 57017494 та визнання незаконними рішення і дії відділу державної виконавчої служби Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо стягнення з ПП Флора витрат виконавчого провадження та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року АСВП № 57017494 суд першої інстанції зазначив, що крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, статті 74 Закону України Про виконавче провадження встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Такі висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 у справі № 921/16/14-г/15.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції закрив провадження в частині скарги №79 від 25.10.2018р. (з врахуванням доповнення і уточнення до скарги №101 від 08.11.2018р.) про визнання незаконними рішення і дії відділу державної виконавчої служби Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо стягнення з ПП Флора виконавчого збору та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 03 жовтня 2018 року АСВП № 57017494 та щодо стягнення з ПП Флора витрат виконавчого провадження та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року АСВП № 57017494.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Приватне підприємство "Флора" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу господарського суду Волинської області від 13.11.2018 у справі №903/55/18 скасувати та визнати незаконними рішення і дії Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо відкриття виконавчого провадження та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 16 серпня 2018 року АСВП № 57017494; визнати незаконними рішення і дії Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо стягнення з ПП Флора виконавчого збору та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 03 жовтня 2018 року АСВП № 57017494; визнати незаконними рішення і дії Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо стягнення з ПП Флора витрат виконавчого провадження та скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року АСВП № 57017494; визнати незаконними рішення і дії Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо закінчення виконавчого провадження та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року АСВП №57017494.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що стягувачем за судовим наказом №903/55/18-1 виданого 15.05.2018 господарським судом Волинської області є Державне підприємство «Гріненерго», яке не є державним органом, а за організаційно-правовою формою є підприємством. Отже, дане підприємство не має визначених абзацом 2 частини 2 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» пільг по сплаті авансового внеску, то його сплата у разі звернення до органів державної виконавчої служби з метою примусового виконання судового наказу у даній справі відбувається на загальних підставах. Враховуючи наведене вважає, що при винесенні оспорюваної постанови від 16.08.2018 року про відкриття виконавчого провадження порушив імперативної вимоги п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», відтак оскаржувана постанова від 16.08.2018 не відповідає вимозі законності та підлягає скасуванню.

Разом з тим, скаржник вважає, що вимоги скарги Приватного підприємства «Флора» в частині визнання незаконними рішень, дій і постанов Маневицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області про стягнення з скаржника виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та скасування відповідних постанов прийнятих та винесених під час виконання рішення господарського суду Волинської області від 11 квітня 2018 року у справі №903/55/18 підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.12.2018 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Флора" на ухвалу господарського суду Волинської області від 13.11.18р. постановленої за результатами рогляду скарги Приватного підприємства "Флора" на дії Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області у справі №903/55/18 залишено без руху. Запропоновано Приватному підприємству "Флора" усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Роз'яснено Приватному підприємству "Флора", що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

14.12.2018 на адресу суду від Прокуратури Волинської області надійшов відзив в якому просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу Приватного підприємства «Флора» на ухвалу господарського суду Волинської області від 13.11.2018 у справі №903/55/18, а ухвалу без змін.

04.01.2019 на адресу суду засобами електронного зв`язку від Приватного підприємство "Флора" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги. В підтвердження усунення недоліків встановлених ухвалою суду від 14.12.2018 додав квитанцію №3264494SB про сплату судового збору в сумі 1762,00 грн., даний платіж підтверджений випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, який отриманий судом з КП "Діловодство спеціалізованого суду" та долучений до матеріалів справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Флора" на ухвалу господарського суду Волинської області від 13.11.2018 постановленої за результатами рогляду скарги Приватного підприємства "Флора" на дії Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області у справі №903/55/18 та розгляд апеляційної скарги призначено на 30 січня 2019 року.

18.01.2019 на адресу суду Маневицького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області надійшов відзив в якому просить суд відмовити у задоволенні скарги Приватного підприємства «Флора», рішення господарського суду Волинської області у справі №903/55/18 залишити без змін.

29.01.2019 на адресу суду від Головного управління Держгеокадастру у Волинській області надійшло клопотання в якому просить суд розглядати справу без участі представника управління.

30.01.2019 на адресу суду засобами електронного зв`язку від Приватного підприємства «Флора» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням директора Приватного підприємства «Флора» ОСОБА_4 на лікарняному.

В судовому засіданні 30.01.2019 прокурор заперечив вимоги викладенні в апеляційній скарзі та надав відповідні пояснення. Просив суд залишити без задоволення апеляційну скаргу Приватного підприємства «Флора» на ухвалу господарського суду Волинської області від 13.11.2018 у справі №903/55/18, а ухвалу без змін. Щодо клопотання Приватного підприємства "Флора" про відкладення розгляду справи прокурор висловив позицію розгляду даного клопотання на розсуд суду.

В судовому засіданні 30.01.2019 представники органу ДВС заперечили вимоги викладенні в апеляційній скарзі та надали відповідні пояснення. Просили суд відмовити у задоволенні скарги Приватного підприємства «Флора», рішення господарського суду Волинської області у справі №903/55/18 залишити без змін. Щодо клопотання Приватного підприємства "Флора" про відкладення розгляду справи заперечили та просили суд відмовити в його задоволенні, зазначили, що скаржником підготовлено та подано до суду апеляційну скаргу з додатками в якій скаржник відобразив на його думку всі підстави для оскарження ухвали господарського суду Волинської області від 13.11.2018 у справі №903/55/18, що є достатнім для розгляду даної апеляційної скарги, а дане клопотання свідчить про затягування розгляду апеляційної скарги у справі №903/55/18.

В судове засідання 30.01.2019 Міністерство економічного розвитку і торгівлі України судового представника не направило, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомило.

Розглянувши клопотання Приватного підприємства «Флора» про відкладення розгляду справи, колегія суддів відмовляє в задоволенні даного клопотання, з наступних підстав.

В пункті 5 резолютивною частини ухвал Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 про відкриття апеляційного провадження, повідомлено учасників справи, що неявка їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів відзначає, що в матеріалах справи міститься скарга Приватного підприємства «Флора» на дії ДВС, апеляційна скарга Приватного підприємства «Флора», в яких відповідач вже наводить свої доводи щодо дій Маневицького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області та підстави оскарження ухвали суду господарського суду Волинської області від 13.11.2018 у справі №903/55/18.

Стаття 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Приватного підприємства «Флора».

У відповідності до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Приватного підприємства "Флора" на ухвалу господарського суду Волинської області від 13.11.2018 постановленої за результатами рогляду скарги Приватного підприємства "Флора" на дії Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області у справі №903/55/18 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в лютому 2018 року заступник прокурора Волинської області в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Волинській області, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України звернувся до господарського суду Волинської області з позовами до ПП "Флора", ДП "ГрінЕнерго" про визнання недійсними договорів про встановлення земельних сервітутів від 30.10.2015 року, укладених між державним підприємством "ГрінЕнерго" та приватним підприємством "Флора" серія та номер 1294, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №11838765, серія та номер 1297, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №11839065; скасування їх державної реєстрації; застосування наслідків недійсності правочину шляхом зобов'язання ПП "Флора" повернути спірні земельні ділянки ДП "ГрінЕнерго".

Рішенням господарського суду Волинської області від 11.04.2018. у справі 903/55/18 позов Заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України до Приватного підприємства "Флора", Державного підприємства "ГрінЕнерго" про визнання недійсними договорів про встановлення земельних сервітутів від 30.10.2015 року, скасування їх реєстрації та застосування наслідків недійсності правочину шляхом повернення земельних ділянок задоволено. Визнано недійсними договори про встановлення земельних сервітутів від 30.10.2015 року, укладені між державним підприємством "ГрінЕнерго" та приватним підприємством "Флора" серія та номер 1294, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №11838765, серія та номер 1297, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №11839065. Скасовано реєстрацію договорів про встановлення земельних сервітутів від 30.10.2015 року, укладених між державним підприємством "ГрінЕнерго" та приватним підприємством "Флора" серія та номер 1294, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №11838765, серія та номер 1297, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №11839065. Зобов'язано приватне підприємство "Флора" повернути державному підприємству "ГрінЕнерго" земельні ділянки площею 21,4989 га, кадастровий номер :02:002:0081, площею 83,1454 га, кадастровий номер :02:002:0082. Стягнуто з приватного підприємства "Флора" на користь прокуратури Волинської області - 10 883 грн. 34 коп. витрат по сплаті судового збору. Стягнути з державного підприємства "ГрінЕнерго" на користь прокуратури Волинської області 5 441 грн. 67 коп. витрат по сплаті судового збору. Управлінню державної казначейської служби України у місті Луцьку повернути з державного бюджету прокуратурі Волинської області - 5 441 грн. 67 коп. судового збору, сплаченого платіжним дорученням №152 від 07.02.2018 року(а.с. 139-144 т.2).

На виконання даного рішення господарського суду Волинської області 15.05.2018 видано наказ №903/55/18-1, яким зобов'язано боржника приватне підприємство "Флора" повернути стягувачу державному підприємству "ГрінЕнерго" земельні ділянки площею 21,4989 га, кадастровий номер :02:002:0081, площею 83,1454 га, кадастровий номер :02:002:0082(а.с. 150 т.2).

16.08.2018 за заявою Державного підприємства ГрінЕнерго (а.с. 66 т.3) на виконання наказу господарського суду Волинської області №903/55/18-1 від 15.05.2018 головним державним виконавцем Маневицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57017494(а.с. 68 т.3). Дана постанова надіслана на адресу Приватного підприємства «Флора» 16.08.2018 за вихідним №7814, що підтверджено витягом з журналу вихідної кореспонденції Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області за період з 16.08.2018 по 16.08.2018 (а.с. 71 т.3) та описом документів відправлених рекомендованим листом від 03.10.2018 (а.с. 73 т.3).

03.10.2018 головним державним виконавцем Маневицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3 винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 14892,00 грн. (а.с. 77 т.3). Дана постанова надіслана на адресу Приватного підприємства «Флора» 03.10.2018 за вихідним №9920, що підтверджено витягом з журналу вихідної кореспонденції Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області за період з 03.10.2018 по 03.10.2018 (а.с. 86 т.3) та описом документів відправлених рекомендованим листом від 03.10.2018 (а.с. 87 т.3).

18.10.2018 Приватне підприємство «Флора» звернулось до Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з заявою в якій просить закрити виконавче провадження з примусового виконання рішення господарського суду Волинської області від 11 квітня 2018 року у справі №903/55/18 з підстав, передбачених п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та зняти арешт, накладений на майно (кошти) Приватного підприємства «Флора», виключити відомості про Приватне підприємство з Єдиного реєстру боржників, а також скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення(а.с. 89 т.3).

В обґрунтування даної заяви Приватне підприємство «Флора» зазначає, що 07.05.2018 на виконання вищезгаданого рішення господарського суду Волинської області Приватне підприємство «Флора» повернуло, а ДП «Гріненерго» прийняло земельні ділянки площею 21,4989 га, яка знаходиться за адресою: Волинська область, Маневицький район, Галузійська сільська рада, кадастровий номер :02:002:0081 та площею 83,1454 га, яка знаходиться за адресою: Волинська область, Маневицький район, Галузійська сільська рада кадастровий номер :02:002:0082, про що свідчать відповідні акти приймання-передачі, копії яких додані до даної заяви (а.с. 90-91 т.3).

22.10.2018 головним державним виконавцем Маневицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3 винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 150,00 грн.(а.с. 93 т.3). Дана постанова надіслана на адресу Приватного підприємства «Флора» що підтверджено описом документів відправлених рекомендованим листом від 23.10.2018 (а.с. 100 т.3).

22.10.2018 головним державним виконавцем Маневицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №57017494(а.с. 95 т.3). Дана постанова надіслана на адресу Приватного підприємства «Флора» 22.10.2018 за вихідним №10243, що підтверджено витягом з журналу вихідної кореспонденції Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області за період з 22.10.2018 по 22.10.2018 (а.с. 99 т.3) та описом документів відправлених рекомендованим листом від 23.10.2018 (а.с. 100 т.3).

27.10.2018 Приватне підприємство "Флора" звернулося до господарського суду Волинської області із скаргою на дії ДВС, в якій просив з урахуванням доповнення і уточнення до скарги №101 від 08.11.2018: визнати незаконними рішення і дії Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо відкриття виконавчого провадження та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 16 серпня 2018 року АСВП № 57017494; визнати незаконними рішення і дії Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо стягнення з ПП Флора виконавчого збору та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 03 жовтня 2018 року АСВП № 57017494; визнати незаконними рішення і дії Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо стягнення з ПП Флора витрат виконавчого провадження та скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року АСВП № 57017494; визнати незаконними рішення і дії Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо закінчення виконавчого провадження та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року АСВП №57017494.

Подана скарга мотивована тим, що Державне підприємство Гріненерго, предявляючи до Маневицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області на виконання судовий наказ № 903/55/18-1 від 15 травня 2018 року, зобовязане було сплатити авансовий внесок у розмірі двох мінімальних розмірів заробітних плат, а саме 7446 грн., проте такого авансового внеску не було сплачено. Тому, як вважає скаржник, державний виконавець Маневицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області був зобовязаний повернути до ДП Гріненерго судовий наказ №903/55/18-1 від 15 травня 2018 року без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, проте державний виконавець Маневицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3 відкрив виконавче провадження постановою від 16 серпня 2018 року, в супереч вимогам п. 8 ч. 4 ст. 4 ЗУ Про виконавче провадження, а відтак оскаржувана постанова від 16 серпня 2018 року не відповідає вимозі закону та підлягає скасуванню. Отже, скаржник переконаний, що державний виконавець Маневицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3, при винесенні оскаржуваної постанови від 16 серпня 2018 року діяв поза межами повноважень, не на підставі та не у спосіб, передбачений законодавством, тому винесення постанов про стягнення виконавчого збору від 03 жовтня 2018 року, стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року, закінчення виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року також є протиправними та не сумісними з принципом законності та верховенства права, передбачених ст. 2 ЗУ Про виконавче провадження, а тому дані постанови також підлягають скасуванню.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин викладених в скарзі Приватного підприємства «Флора» з доданими до неї документів з урахуванням доповнення і уточнення до скарги №101 від 08.11.2018 та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на усій території України.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

За певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі "Ясюнієне проти Литви", заява № 41510/98, п. 27).

Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України", заява № 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення у справі "Comingersoll S. A." проти Португалії", заява № 35382/97, п. 23, ECHR 2000-IV).

Наразі, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 339 ГПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 вказаної статті).

Частиною 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Разом з тим, Приватне підприємство «Флора» вказує, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2018 винесена виконавцем з порушенням вимог п.8 ч.8 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», так як стягувачем не сплачено авансовий внесок.

Як вбачається з рішення суду від 11.04.2018 у справі №903/55/18 позов в даній справі подано Заступником прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області; Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Згідно п. 1 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №459, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мінекономрозвитку є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує: формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, державну промислову політику, державну інвестиційну політику, державну зовнішньоекономічну політику, державну політику у сфері технічного регулювання, стандартизації, метрології та метрологічної діяльності, управління обєктами державної власності, розвитку підприємництва, державно-приватного партнерства, інтелектуальної власності, туризму та курортів (крім здійснення державного нагляду (контролю) у сфері туризму та курортів), державних та публічних закупівель, а також державного замовлення на підготовку фахівців, наукових, науково-педагогічних та робітничих кадрів, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів; формування та реалізацію державної політики у сфері державної статистики, державного матеріального резерву, експортного контролю; формування державної політики у сфері захисту прав споживачів, державної політики з контролю за цінами, державної регуляторної політики та державної політики з питань ліцензування, дозвільної системи, нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності; реалізацію державної політики у сфері організації та контролю за виготовленням цінних паперів, документів суворої звітності. Мінекономрозвитку є уповноваженим органом з питань координації діяльності з реалізації державного оборонного замовлення.

У відповідності до п.п.66 п.4 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014р. №459, до основних його завдань належить здійснення контролю за виконанням субєктами управління функцій з управління обєктами державної власності шляхом проведення єдиного моніторингу ефективності управління обєктами державної власності.

Отже, колегією суддів встановлено, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України належить до системи державних органів України

У відповідності до п.1.1 Статуту Державного підприємства «Гріненерго» (ідентифікаційний код 37814558) в новій редакції затвердженої наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 30.01.2018 №103, Державне підприємство «Гріненерго» засноване на державній власності, належить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі уповноважений орган управління) та є державним комерційним підприємством.

Пунктом 10.1 даного Статуту передбачено, що уповноважений орган управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює повноваження щодо реалізації прав держави як власника майна, переданого підприємству, що пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням ним у межах, визначених законодавством, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Згідно із ч. 1 ст. 62 Господарського кодексу України, підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Частиною 2 ст. 62 Господарського кодексу України встановлено, що підприємства можуть створюватись як для здійснення підприємництва, так і для некомерційної господарської діяльності.

У відповідності до ст. 73 Господарського кодексу України, державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління. Орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління. Найменування державного унітарного підприємства повинно містити слова "державне підприємство". Державні унітарні підприємства діють як державні комерційні підприємства або казенні підприємства.

Стаття 74 Господарського кодексу України визначає, що державне комерційне підприємство є суб'єктом підприємницької діяльності, діє на основі статуту або модельного статуту і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном згідно з цим Кодексом та іншими законами, прийнятими відповідно до цього Кодексу. Майно державного комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання. Статутний капітал державного комерційного підприємства утворюється уповноваженим органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу державного комерційного підприємства встановлюється зазначеним уповноваженим органом.

Колегія суддів відзначає, як вже було зазначено, Державне підприємство «Гріненерго» засноване на державній власності, належить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Згідно ст. 4 Закону України Про управління обєктами державної власності субєктами управління обєктами державної власності є, зокрема, міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи.

У відповідності до п. 1 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №459, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що Державне підприємство «Гріненерго» є складовою Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та в комплексі системи центральних органів виконавчої влади забезпечує зокрема формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, державну промислову політику, державну інвестиційну політику, державну зовнішньоекономічну політику, державну політику у сфері технічного регулювання, стандартизації, метрології та метрологічної діяльності, управління обєктами державної власності.

Частиною 2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про: стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин; обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів, заборгованості зі сплати аліментів, додаткових витрат на дитину, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суми індексації аліментів, встановлення побачення з дитиною або усунення перешкод у побаченні з дитиною; відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, особи з інвалідністю внаслідок війни, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Отже, враховуючи те, що спір у справі №903/55/18 розглядався за позовом Заступником прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, а стягувач в даному випадку Державне підприємство «ГрінЕнерго» засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, що діє як державний орган, колегія суддів погоджується з доводами прокуратури та органу ДВС та вважає, що дане державне підприємство звільнено від сплати авансового внеску.

Крім того, колегія суддів відзначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 44 Закону України Про виконавче провадження, органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам.

Абзацом 2 ч.1 розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень, врегульовано, що авансові внески стягувачів перераховуються на окремий небюджетний рахунок, відкритий Міністерством юстиції України, головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування, приватним виконавцем в банках. Тобто, авансовий внесок сплачується на спецрахунок, де вони зберігаються. З цих коштів виконавець здійснює витрати по веденню виконавчого провадження. Зокрема, оплачується користування реєстрами, канцтовари, папір, поштові марки та інші витрати саме за цим конкретним виконавчим провадженням. В даному випадку авансовий внесок не зараховується до державного бюджету. А витрачається суто на витрати по веденню виконавчого провадження.

У відповідності до ч. 3 статті 43 Закону України Про виконавче провадження після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу авансовий внесок повертається стягувачу.

Враховуючи приписи вищевказаних законодавчих норм, колегія суддів дійшла висновку, що авансовий внесок у виконавчому провадженні є коштами, внесеними стягувачем на окремий не бюджетний рахунок, який відкритий відділом державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування, та які використовуються виконавцем для організації та проведення виконавчих дій в спосіб та порядок встановлений Міністерством юстиції України.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що авансовий внесок ніяким чином не впливає на виконання рішення боржником, а навпаки, при сплаті авансового внеску стягувачем, авансовий внесок стягується з боржника та повертається стягувачу.

Враховуючи вищевикладене, колегією суддів встановлено, що скаржником не доведено обставин, належних та допустимих доказів, які б вказували на незаконність рішення чи дій Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо відкриття виконавчого провадження та підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 серпня 2018 року АСВП № 57017494, а отже в колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги у цій частині через необґрунтованість та безпідставність.

Щодо, визнання незаконними рішення і дії Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо закінчення виконавчого провадження та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року АСВП №57017494, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів скарги на дії ДВС з урахуванням доповнення і уточнення до скарги №101 від 08.11.2018 Приватне підприємство «Флора» не наводить жодного документа для скасування даної постанови.

Проте, колегією суддів встановлено, що матеріалах виконавчого провадження наявна заява від 18.10.2018 за №315 з додатками, а саме: актами приймання-передачі №07/05/18-2, №07/05/18-1 від 07.05.2018 (а.с. 89-91 т.3) представника Приватного підприємства «Флора». У даній заяві боржник у відповідності до ч.4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» повідомляє Маневицький РВ ДВС області про те, що рішення господарського суду Волинської області від 11.04.2018 у справі №903/55/18 виконано в повному обсязі, а тому виконавче провадження підлягає закриттю.

Крім того, в матеріалах виконавчого провадження наявний лист № 18/10-08 від 30.10.2018 р. в.о. директора ДП "ГрінЕнерго" ОСОБА_6 в якому останній повідомив Маневицькй РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області про те, що підписання акту відбулося після 16 серпня 2018 року, а в момент підписання не було звернуто увагу на дату поставлену в актах (а. с. 102 т.3).

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що подання вищезгаданої заяви з додатками спростовує доводи скаржника про те, що виконання рішення господарського суду Волинської області від 11.04.2018 у справі №903/55/18 було здійснено до відкриття виконавчого провадження у даній справі.

На підставі даної заяви боржника та доданих до неї документів про фактичне виконання рішення суду, що підтверджено актами приймання-передачі земельної ділянки, які складені Державним підприємством «ГрінЕнерго» та Приватним підприємством «Флора» від 07.05.2018 за №№ 07/05/18-1, 07/05/18-1 (а.с. 90-91 т.3), головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, про що доведено до відому сторін виконавчого провадження - стягувача, боржника та прокурора.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволені скарги Приватного підприємства «Флора» в частині визнання незаконними рішення і дій Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо закінчення виконавчого провадження та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року АСВП №57017494, через необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дана обставина розцінюється, як така, що скаржник погодився про підставність відкриття виконавчого провадження та його закінчення.

Щодо вимоги скаржника в частині визнання незаконними рішення і дій Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо стягнення з ПП Флора виконавчого збору та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 03 жовтня 2018 року АСВП № 57017494 та визнання незаконними рішення і дії відділу державної виконавчої служби Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо стягнення з ПП Флора витрат виконавчого провадження та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року АСВП № 57017494, колегія суддів зазначає наступне.

Господарський процесуальний кодекс України встановлює, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (стаття 339, ч. 1 ст. 340 ГПК України).

Натомість згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України "Про виконавче провадження", згідно із частиною 1 статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною 2 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України "Про виконавче провадження" встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справах №921/16/14-г/15, № 127/9870/16-ц, від 16.01.2019 у справі №910/22695/13.

За змістом пункту 1 частини першої статті 175 і пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Отже, зважаючи на характер правовідносин у цій справі, колегія суддів вважає, що, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, вимоги скаржника про визнання незаконними рішення і дії відділу державної виконавчої служби Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо стягнення з Приватного підприємства Флора виконавчого збору та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 03 жовтня 2018 року АСВП № 57017494 та щодо стягнення з ПП Флора витрат виконавчого провадження та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року АСВП № 57017494 не підлягають розгляду в межах цієї справи за правилами господарського судочинства, а відтак правомірно закрив провадження в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи скаржника є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не спростовують викладених в ухвалі обґрунтованих висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

У відповідності до статей 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтями 76-79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що при постановлені ухвали від 13.11.2018 у справі №903/55/18 судом першої інстанції було дотримано норм матеріального і процесуального права, повно та всебічно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Флора" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Волинської області від 13.11.2018 в справі №903/55/18 без змін.

2. Справу №903/55/18 повернути господарському суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений « 31» січня 2019 року

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.