Справа № 909/871/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2019 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Ткаченко І. В., при секретарі судового засідання Сегін І. В., за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 909/871/18 за позовом приватного підприємства "Спеціалізоване, лісомисливське, науково-дослідне, природно-заповідне господарство "Чорний ліс" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Альтеко" 251 494 грн 50 коп. за договорами купівлі-продажу.

ПП СЛМНДПЗГ "Чорний ліс" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з ТзОВ "Альтеко" 251 494 грн 50 коп. за договорами купівлі-продажу необробленої деревини від 21 вересня 2017 р. № 63 та від 04 січня 2018 р. № 05. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення своїх договірних зобов'язань, згідно з умовами укладених між сторонами договорів купівлі-продажу, відповідач не в повному обсязі оплатив прийнятий від позивача за відповідними товарно-транспортними накладними товар.

16 жовтня 2018 р., суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та зобов'язав позивача у десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути виявлені недоліки.

29 жовтня 2018 р., до канцелярії суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

31 жовтня 2018 р., суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 28 листопада 2018 р.

29 листопада 2018 р., до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він виклав свої заперечення на позов. Так, ТзОВ "Альтеко" зазначає, зокрема, що оскільки позивач не дотримався вимог п. 7.1 договорів щодо виставлення рахунків покупцю на передоплату товару та, не дочекавшись такої передоплати, поставив йому визначений договорами товар, відповідач дійшов висновку про відсутність у позивача претензій щодо оплати цього товару. Крім того відповідач вважає, що об'єднавши у своїй позовній заяві вимоги по двох окремих договорах, позивач порушив правила об'єднання позовних вимог, у зв'язку з чим така позовна заява підлягала поверненню.

В судовому засіданні 28 листопада 2018 р. суд оголосив про закриття підготовчого провадження та призначив справу до розгляду по суті на 12 грудня 2018 р.

12 грудня 2018 р. та 16 січня 2019 р., розгляд справи суд відкладав на 16 січня та 05 лютого 2019 р. відповідно.

В судовому засіданні після початку розгляду справи по суті представник позивача заявив про зменшення розміру позовних вимог на суму 43 380 грн за надання послуг з перевезення та 4 080 грн за товарно-транспортною накладною від 28 лютого 2018 р. № 000016.

Водночас, у прийнятті заяви про зменшення позовних вимог суд відмовляє у зв'язку із пропуском визначеного законом строку на подання такої заяви. Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, крім прав та обовязків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

21 вересня 2017 р., між ПП СЛМНДПЗГ "Чорний ліс" (продавець) та ТзОВ "Альтеко" (покупець) укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини № 63, за умовами якого продавець передає у власність на умовах франко-верхній склад "Продавця", (товар), а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі.

04 січні 2018 р., між ПП СЛМНДПЗГ "Чорний ліс" (продавець) та ТзОВ "Альтеко" (покупець) укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини № 05, за умовами якого продавець передає у власність на умовах франко-верхній склад "Продавця", (товар), а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі.

Відповідно до пунктів 4.1 Договорів, ціна товару встановлена в гривнях за 1 куб. м. на умовах франко-верхній склад "Продавця".

Згідно з пунктами 6.1 Договорів, прийом-передача товару здійснюється на складі продавця.

За змістом пунктів 6.3. Договорів, датою передачі товару продавцем та прийому його покупцем, тобто датою поставки, вважається дата товарно-транспортної накладної.

Відповідно до пунктів 7.1 та 8.1 Договорів, платіж (передоплата 100 % вартості) здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця за кожну партію товару, згідно з виставленим рахунком-фактурою протягом п'яти календарних днів з дати пред'явлення рахунку до сплати. Покупець зобов'язаний здійснювати попередню оплату за кожну партію товару на протязі 5-ти календарних днів з дати пред'явлення рахунку до сплати.

В розділі 12 договору від 21 вересня 2017 р. № 63 був визначений строк його дії - з 25 вересня 2017 р. по 31 грудня 2017 р.

Також, в розділі 12 договору від 04 січня 2018 р. № 05 був визначений строк його дії - з 04 січня 2018 р. по 31 грудня 2018 р.

На виконання умов договору від 21 вересня 2017 р. продавець поставив покупцю товар на загальну суму 38 415 грн, що підтверджується даними наявних у матеріалах справи товарно-транспортних накладних: від 20 жовтня 2017 р. № 001309 на суму 4 080 грн, від 01 листопада 2017 р. № 001304 на суму 4 080 грн, від 15 листопада 2017 р. № 001313 на суму 4 080 грн, від 29 листопада 2017 р. № 001408 на суму 6 822 грн, від 01 грудня 2017 р. № 001320 на суму 4 080 грн, від 01 грудня 2017 р. № 001413 на суму 6 873 грн, від 23 грудня 2017 р. № 001322 на суму 4 320 грн, від 26 грудня 2017 р. № 001203 на суму 4 080 грн.

Після закінчення строку дії договору від 21 вересня 2017 р. № 63 позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 7 920 грн, що підтверджується даними наявних у матеріалах справи товарно-транспортних накладних від 01 січня 2018 р. № 001209 на суму 4 080 грн та від 02 січня 2018 р. № 001210 на суму 3 840 грн.

На виконання умов договору від 04 січня 2018 р. продавець поставив покупцю товар на загальну суму 218 419 грн 50 коп., що підтверджується даними наявних у матеріалах справи товарно-транспортних накладних: від 05 січня 2018 р. № 001212 на суму 4 800 грн, від 05 січня 2018 р. № 001248 на суму 7 197 грн, від 10 січня 2018 р. № 001213 на суму 3 600 грн, від 10 січня 2018 р. № 001214 на суму 4 080 грн, від 13 січня 2018 р. № 001215 на суму 3 840 грн, від 16 січня 2018 р. № 001324 на суму 4 320 грн, від 23 січня 2018 р. № 001325 на суму 3 840 грн, від 24 січня 2018 р. № 001221 на суму 4 080 грн, від 24 січня 2018 р. № 001222 на суму 4 080 грн, від 29 січня 2018 р. № 001132 на суму 3 840 грн, від 31 січня 2018 р. № 001224 на суму 3 840 грн, від 01 лютого 2018 р. № 001225 на суму 4 080 грн, від 06 лютого 2018 р. № 001148 на суму 4 080 грн, від 06 лютого 2018 р. № 001162 на суму 4 320 грн, від 08 лютого 2018 р. № 001150 на суму 4 080 грн, від 08 лютого 2018 р. № 001163 на суму 4 518 грн, від 08 лютого 2018 р. № 001008 на суму 4 518 грн, від 14 лютого 2018 р. № 001121 на суму 4 320 грн, від 16 лютого 2018 р. № 001122 на суму 4 320 грн, від 16 лютого 2018 р. № 001123 на суму 4 320 грн, від 19 лютого 2018 р. № 001009 на суму 4 545 грн, від 19 лютого 2018 р. № 001010 на суму 4 590 грн, від 24 лютого 2018 р. № 001125 на суму 4 320 грн, від 26 лютого 2018 р. № 001086 на суму 4 627 грн 50 коп., від 27 лютого 2018 р. № 001171 на суму 3 600 грн, від 27 лютого 2018 р. № 000013 на суму 3 360 грн, від 01 березня 2018 р. № 000015 на суму 8 640 грн, від 02 березня 2018 р. № 001091 на суму 4 920 грн, від 02 березня 2018 р. № 001092 на суму 5 016 грн, від 03 березня 2018 р. № 000001 на суму 4 320 грн, від 06 березня 2018 р. № 000003 на суму 4 320 грн, від 06 березня 2018 р. № 000022 на суму 4 320 грн, від 06 березня 2018 р. № 000024 на суму 4 320 грн, від 07 березня 2018 р. № 000025 на суму 3 840 грн, від 07 березня 2018 р. № 000026 на суму 3 840 грн, від 07 березня 2018 р. № 000004 на суму 3 840 грн, від 10 березня 2018 р. № 000028 на суму 4 080 грн, від 10 березня 2018 р. № 000029 на суму 4 080 грн, від 10 березня 2018 р. № 000031 на суму 4 080 грн, від 10 березня 2018 р. № 000032 на суму 4 080 грн, від 12 березня 2018 р. № 001097 на суму 4 224 грн, від 12 березня 2018 р. № 001099 на суму 4 704 грн, від 16 березня 2018 р. № 000034 на суму 4 320 грн, від 23 березня 2018 р. № 000038 на суму 4 080 грн, від 23 березня 2018 р. № 000009 на суму 3 600 грн, від 24 березня 2018 р. № 000010 на суму 3 840 грн, від 27 березня 2018 р. № 000045 на суму 4 080 грн, від 27 березня 2018 р. № 000074 на суму 4 680 грн, від 29 березня 2018 р. № 000046 на суму 3 840 грн, від 30 березня 2018 р. № 000049 на суму 2 880 грн, від 03 квітня 2018 р. № 000201 на суму 3 360 грн.

Як зазначає ПП СЛМНДПЗГ "Чорний ліс", відповідач здійснив часткову оплату отриманого товару, зокрема, за договором від 21 вересня 2017 р. № 63 у розмірі 30 000 грн та за договором від 04 січня 2018 р. № 05 також у розмірі 30 000 грн.

В червні та вересні 2018 р. позивач звернувся до відповідача із претензіями щодо сплати заборгованості за поставлений товар на загальну суму 251 494 грн 50 коп., які відповідач залишив без виконання.

Отже, предметом даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар.

За змістом положень ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як визначено у ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що встановлено ст. 629 ЦК України.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 692 ЦК України, обов'язок покупця з оплати товару виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, в пунктах 8.1 та 8.3 Договорів був визначений обов'язок покупця здійснити попередню оплату товару на підставі пред'явлення продавцем рахунків і після цього в останнього виникав обов'язок передати покупцю товар.

Під час розгляду справи суд встановив, що продавець таких рахунків покупцю не виставив, однак поставляв покупцю товар, який останній приймав.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживати правом в інших формах. Отже, сторона договору поставки, яка прийняла поставлений товар на виконання такого договору, не повідомивши протилежну сторону про прийняття товару на відповідальне зберігання, не вправі відмовитись від виконання зобов'язань з розрахунку за отриманий товар, незважаючи на те, що умовами договору поставки передбачалась 100% передоплата товару, оскільки протилежне матиме наслідки зловживання правом з боку одержувача товару.

Отже, покупець зобов'язаний розрахуватися з продавцем (постачальником) за придбаний (поставлений) товар з моменту його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар.

Такої правової позиції дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 20 лютого 2018 р. у справі № 905/105/17.

Ненадання ж позивачем відповідачу рахунків на здійснення попередньої оплати обумовленого договором товару унеможливлює застосування пунктів 7.1 Договорів, тому обовязок покупця оплатити товар в день його отримання, а першим днем прострочення оплати необхідно вважати наступний день після підписання кожної видаткової накладної, з чим пов'язується момент прийняття товару.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 28 лютого 2018 р. у справі № 910/9075/17 зазначив про те, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

Із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що належним чином виконавши свої договірні зобов'язання позивач поставив відповідачу товар - дров'яну деревину хвойних та листяних порід на загальну суму 264 754 грн 50 коп., який відповідач оплатив частково в сумі 60 000 грн.

Водночас, позивач не підтвердив поставки відповідачу товару на суму 4 080 грн за товарно-транспортною накладною від 28 лютого 2018 р. № 000016, оскільки така накладна в матеріалах справи відсутня.

Крім того, не обґрунтована належними доказами і вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в частині 43 380 грн, оскільки її підставами ПП СЛМНДПЗГ "Чорний ліс" називає акти надання послуг з перевезення, що не було передбачено умовами укладених між сторонами договорів та не підтверджується матеріалами справи, а надання відповідних послуг, як видно із змісту позовної заяви, не є підставами цього позову.

Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути 204 754 грн 50 коп. основного боргу.

Щодо твердження відповідача про порушення позивачем правил об'єднання позовних вимог згідно з ст. 173 ГПК України слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 173 ГПК України, в одній позовній заяві може бути обєднано декілька вимог, повязаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи обєднати в одне провадження декілька справ за позовами, зокрема, одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача.

Як зазначив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 р. у справі № 910/5233/18, об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин. Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об'єднанню підлягають вимоги, які пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Оскільки, позивач у своїй позовній заяві об'єднав позовні вимоги до одного й того самого відповідача за договорами купівлі-продажу із аналогічними умовами, при цьому, за кожним договором складались однакові за змістом товарно-транспортні накладні, проводились часткові оплати, доводи ТзОВ "Альтеко" про порушення ПП СЛМНДПЗГ "Чорний ліс" правил об'єднання позовних вимог суд відхиляє.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, з відповідача слід стягнути 3 071 грн 32 коп. судового збору, а решту судового збору залишити за позивачем.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково;

з товариства з обмеженою відповідальністю "Альтеко" (77530, Івано-Франківська обл., Калуський район, с. Верхня, вул. Шевченка, буд. 102; ідентифікаційний код 37322271) на користь приватного підприємства "Спеціалізоване, лісомисливське, науково-дослідне, природно-заповідне господарство "Чорний ліс" (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Саєвича, 5а, ідентифікаційний код 30475245) стягнути 204 754 (двісті чотири тисячі сімсот пятдесят чотири) грн 50 коп. основного боргу та 3 071 (три тисячі сімдесят одну) грн 32 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Альтеко" на користь приватного підприємства "Спеціалізоване, лісомисливське, науково-дослідне, природно-заповідне господарство "Чорний ліс" 46 740 грн основного боргу - відмовити.

Судовий збір в частині 701 грн 09 коп. - залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І. В. Ткаченко

Повне рішення складено 05 лютого 2019 р.