СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2019 р. Справа № 922/1790/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Шевель О.В.

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Гранкіної Л.В. (вх. №1315 Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 05.11.2018 ухвалене суддею Аюповою Р.М. у місті Харкові, повний текст складено 15.11.2018, у справі № 922/1790/18

за позовом фізичної особи - підприємця Гранкіної Лариси Василівни, м. Харків

до Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", м. Харків

про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2018 року, позивач, Фізична особа-підприємець Гранкіна Лариса Василівна звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення постійної діючої комісії ПАТ "Харківміськгаз" з питань, пов'язаних з розглядом актів про порушення, складених у разі виявлення порушень, споживачем (несанкціонованим споживачем), що не є побутовим, вимог Кодексу газорозподільних систем, що оформлене протоколом № 570 від 05.06.2018, стосовно задоволення акту про порушення № 1239/18 від 08.05.2018.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.11.2018 у справі № 922/1790/18 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Позивач з рішенням не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин даної справи, які мають значення для правильного вирішення справи, неправильну оцінку доказів та спотворення фактів, які мають важливе значення для справи, невідповідність висновків, зроблених судом, обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 05.11.2018, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ФОП Гранкіної Л.В.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки допущеної відповідачем в акті та протоколі описки в адресі позивача, не надано оцінки невідповідності особи споживача умовам договору. Апелянт зазначає, що ФОП Гранкіна Л.В. не має з відповідачем договірних відносин, не є представником ФОП ОСОБА_2 в розумінні положень Цивільного кодексу України, а тому вона не повинна нести відповідальність, за порушення встановлені в акті від 08.05.2018.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2018 для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Пуль О.А., суддя Шевель О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 07.02.2019.

08.01.2019 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він повністю погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2019 у зв`язку з відпусткою судді Пуль О.А., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

В судовому засіданні 07.02.2019 учасники справи підтримали свої позиції по справі, представник апелянта наполягав на задоволенні апеляційної скарги, навів відповідні пояснення. Представник відповідача просила суд оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, навела відповідні пояснення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, встановила наступне.

Позивач займає нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, яке набуте нею у власність на підставі договору дарування №3072 від 24.10.2007 року.

08.05.2018 року представниками ПАТ "Харківміськагаз" (відповідач) у даному приміщенні був проведений контрольний огляд вузла обліку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (згідно акту контрольного огляду від 08.05.2018 року зазначено адресу: АДРЕСА_2).

За результатами огляду представниками ПАТ "Харківміськгаз" був складений акт про порушення № 1239/18 від 08.05.2018, відповідно до якого відповідачем було зазначено про несанкціоноване втручання в роботу засобу обліку, а саме - механічне пошкодження на корпусі та рахунковому механізмі поряд з пломбою заводу виробника, що встановлений за адресою АДРЕСА_2.

За висновками проведеної експертизи (Акт №55 експертизи ЗВТ та пломб від 10.05.2018) комісія ПАТ «Харківміськгаз» спільно з ДП «Укрметртестстандарт» встановила, що пломба заводського та повірочного тавра за ЗВТ не відповідає зразку заводу виробника та механічні пошкодження корпусу та на кронштейні відлікового пристрою в місці встановлення пломби заводу виробника.

10.05.2018 ДП «Укрметртестстандарт» складено довідку про невідповідність засобу вимірювальної техніки п.п. 6.4.1 Р50-071-98 «Лічильники газу побутові. Методи та засоби повірки». Підстави непридатності - брак за зовнішнім виглядом.

На підставі вищевказаного акту про порушення № 1239/18 та проведеної експертизи, постійна діюча комісія з питань, пов'язаних з розглядом актів про порушення, складених у разі виявлення рушень, споживачем (несанкціонованим споживачем), що не є побутовим, вимог Кодексу газорозподільних систем, протоколом № 570 від 05.06.2018 винесла рішення про задоволення акту про порушення № 1239/18, визначила про проведення нарахування згідно Кодексу ГРМ (Розділ ХІ гл.4 п.1), адресу об`єкта вважати - АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення постійно діючої комісії з питань, пов`язаних з розглядом актів про порушення, складених у разі виявлення порушень, споживачем (несанкціонованим споживачем), що не є побутовими, вимог Кодексу газорозподільних систем, яке оформлене протоколом від 05.06.2018 №570, позивач зазначає, що вона є власником нежитлової будівлі літ. Б-2 загальною площею 421,7 кв.м. та літ. Г-1 площею 8,1 кв.м., що розташовані за адресою АДРЕСА_1. Відповідно до акту контрольного огляду вузла обліку № 08/05-ГГ-01 та акту 08/05-ГГ-02 відповідач здійснював перевірку об'єкту ФОП ОСОБА_2 (без зазначення ініціалів або ІПН суб'єкту господарювання), що знаходиться за адресою АДРЕСА_2. Як власник приміщень за адресою АДРЕСА_1 позивач не укладала жодного договору з відповідачем, та не є представником ФОП ОСОБА_2, в розумінні приписів ЦК України, не мала жодних повноважень бути представником останнього у взаємовідносинах з суб'єктами ринку газопостачання.

Позивач також зазначає, що власник приміщення (фактичний споживач), де розташований комерційний ЗВТ, що перевірявся (адреса, зазначена в акті: АДРЕСА_2), не був присутній а ні під час перевірки, а ні під час демонтажу ЗВТ, а ні під час повірки ЗВТ, так само ні під час розгляду питання комісією відповідача про задоволення акту № 1239/18, а тому дії відповідача щодо встановлення порушення та подальшого нарахування необлікованого об'єму газу об'єктові за адресою АДРЕСА_1 суперечать нормам КГМ.

Окрім вищенаведеного, позивач не погоджується з виявленими відповідачем порушеннями, зафіксованими в актах від 08.05.2018, та зазначає, що згідно акту контрольного огляду № 08/05-ГГ-01 від 08.05.2018, посадові особи відповідача зафіксували "царапину на корпусе счетного механизма возле пломбы завода изготовителя", проте, як актом про порушення № 1239/18, посадові особи відповідача, без достатніх на те підстав, зазначають про несанкціоноване втручання в роботу засобу обліку споживання газу. Позивач зазначив, що відповідачем, а ні під час контрольного огляду вузла обліку природного газу, а ні за результатами проведеної експертизи, не було встановлено, що облік природного газу, що перевіряється, заводський номер 8501201, був викривленим, не здійснювався (здійснювався частково), внаслідок виявлених відповідачем подряпин на його корпусі.

З наведених підстав позивач вважає, що оскільки комісія відповідача, на підставі складених актів відносно об'єкту розташування лічильника газу АДРЕСА_2, прийняла рішення про задоволення акту про порушення № 1239/18, але нарахування комісія вирішила здійснити по об'єкту: АДРЕСА_1, що належить позивачу, ФОП Гранкіна Л.В. вважає, що такими діями відповідач порушив її майнові права, у зв'язку з чим вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив про відсутність порушень з боку відповідача при прийнятті рішення, оформленого протоколом від 05.06.2018 №570, з боку позивача не доведено порушення її прав діями відповідача - при обстеженні приладу обліку газу, проведенні експертизи приладу обліку газу та складенні комісією відповідача рішення від 05.06.2018, а враховуючи, що матеріалами справи підтверджується, що Гранкіна Л.В. отримувала послуги з розподілу природного газу, які надавались ПАТ "Харківміськгаз", відхилив доводи позивача про те, що вона не є споживачем в розумінні Кодексу ГРМ.

Розглянувши вказане рішення на предмет правильного застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, з підстав викладених в мотивувальній частині даної постанови.

Відповідно до статті 3 Закон України «Про ринок природного газу», ринок природного газу функціонує на засадах вільної добросовісної конкуренції, крім діяльності суб'єктів природних монополій, та за принципами:

1) забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу, у тому числі забезпечення першочергового інтересу безпеки постачання природного газу, зокрема шляхом диверсифікації джерел надходження природного газу;

2) вільної торгівлі природним газом та рівності суб'єктів ринку природного газу незалежно від держави, згідно із законодавством якої вони створені;

3) вільного вибору постачальника природного газу;

4) рівності прав на ввезення та вивезення природного газу на/з території України;

5) невтручання держави у функціонування ринку природного газу, крім випадків, коли це необхідно для усунення вад ринку або забезпечення інших загальносуспільних інтересів, за умови що таке втручання здійснюється у мінімально достатній спосіб;

6) забезпечення рівних прав на доступ до газотранспортних та газорозподільних систем, газосховищ, установки LNG;

7) недопущення та усунення обмежень конкуренції, спричинених діями суб'єктів ринку природного газу, у тому числі суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання державної форми власності;

8) додержання встановлених технічних норм та стандартів безпеки;

9) захисту навколишнього природного середовища та раціонального використання енергоресурсів;

10) відповідальності суб'єктів ринку природного газу за порушення правил діяльності на ринку природного газу та умов договорів.

Відповідно до визначення термінів, врегульованих статтею 1 цього закону, безпека постачання природного газу - надійне та безперебійне постачання необхідних обсягів природного газу споживачам, що забезпечується наявними джерелами надходження природного газу, а також належним технічним станом газотранспортних та газорозподільних систем, газосховищ та установки LNG;

газорозподільна система - технологічний комплекс, що складається з організаційно і технологічно пов'язаних між собою об'єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам;

кодекс газотранспортної системи, кодекс газорозподільних систем, кодекс газосховища, кодекс установки LNG - правила експлуатації та доступу до газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG, що затверджуються Регулятором

суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників);

Регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, Гранкіна Л.В. - є власником нежитлової будівлі, загальною площею 421,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яке було набуте нею у спадок від померлого батька - ФОП ОСОБА_2

ФОП ОСОБА_2 за вказаною адресою займався підприємницькою діяльністю. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 18.06.2011 проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2, у зв'язку з його смертю.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що правовідносини стосовно отримання послуг з розподілу природного газу між позивачем - ФОП Гранкіною Ларисою Василівною та відповідачем існують на підставі документів, що були укладені з померлим попереднім власником - ФОП ОСОБА_2

В матеріалах справи наявні документи. які підписані від імені ФОП ОСОБА_2 Гранкіною Л.В., які свідчать зокрема, про здійснення оплати за спожитий природний газ та, відповідно отримання відповідних послуг від відповідача.

Постановою від 30.09.2015р. №2494 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг затверджено Кодекс газорозподільних систем (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015р. за N1379/27824), який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Одночасно, правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку визначаються Законом України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу".

Відповідно до вимог глави 3 розділу V Кодексу, договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ (відповідачем) з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому порядку підключений їх об`єкт.

Відповідно до п. 4 глави 1 розділу Кодексу ГРС, несанкціонований споживач - фізична, юридична особа або фізична особа - підприємець, яка без укладання договору розподілу природного газу з Оператором газорозподільної системи або на об`єкті який не підключений до ГРМ в установленому порядку, здійснює несанкціонований відбір природного газу.

Відповідно до пункту 3 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС, кодексом регулюються взаємовідносини також і між оператором газорозподільної системи та несанкціонованими споживачами, які втручаються в роботу газорозподільної системи, у тому числі шляхом самовільного під'єднання несанкціонованого газопроводу.

Таким чином, споживачем природного газу - Фізичною особою - підприємцем Гранкіною Л.В. не були виконані вимоги Кодексу в частині укладання договору розділу природного газу. Однак, всупереч вимогам Кодексу щодо укладання договору розподілу природного газу, позивач отримував послуги з розподілу природного газу, здійснював оплати за надані послуги та підписував акти наданих послуг з розподілу природного газу.

Тому, колегія суддів не погоджується з доводами позивача про те, що позивач не є споживачем природного газу у розумінні Кодексу ГРМ.

Разом з тим, необхідно зазначити, що своєчасне невнесення змін до договору в разі зміни споживача, зокрема, з підстав наведених в даній справі, є порушенням вимог Кодексу ГРМ з боку ФОП Гранкіної Л.В.

Враховуючи встановлені колегією суддів факти отримання з боку позивача послуг з розподілу природного газу, здійснення відповідних оплат та підписання актів наданих послуг з розподілу природного газу, зазначені обставини зобов`язують позивача здійснювати експлуатацію приладу обліку природного газу, який встановлений на об'єкті нерухомого майна, що належить позивачу, належним чином, та нести відповідну відповідальність за порушення встановлені оператором ГРМ.

Як встановлено главою 9 розділу 10 Кодексу суміжні суб'єкти ринку природного газу, зокрема, оператор ГРМ та споживач, під час введення в експлуатацію або протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, у тому числі в разі позаштатної ситуації чи виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об'єму природного газу, мають право здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку комерційного ВОГ та його складових щодо:

1) відповідності умовам експлуатації та узгодженій проектній документації чи умовам договору;

2) працездатності та/або придатності ЗВТ до застосування на підставі результатів перевірки їх метрологічних характеристик, зокрема загальної похибки вимірювання;

3) відсутності ознак пошкодження ЗВТ та/або пошкодження пломб;

4) відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або несанкціонованого газопроводу;

5) перевірки стану підвідного газопроводу, зокрема способу прокладання та відсутності можливості відбору газу поза вузлом обліку, в тому числі шляхом обстеження газопроводів приладовим методом на предмет відсутності підключень до підземних та надземних підвідних, розподільчих та транзитних газових мереж поза комерційним ВОГ, візуального обстеження способів монтажу і обв'язки газового та газорегулюючого обладнання;

6) відсутності несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).

Оператор ГРМ повинен здійснювати контрольний огляд вузла обліку у строки, визначені цим Кодексом.

Оператор ГРМ при проведенні контрольного огляду вузла обліку має право: оглядати комерційний ВОГ та його складові на предмет відсутності ознак пошкодження ЗВТ, пошкодження пломб, несанкціонованого втручання в ЗВТ, несанкціонованого газопроводу та/або несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу); здійснювати перевірку параметрів параметризації обчислювача чи коректора об'єму газу (за їх наявності); перевіряти наявність діючих свідоцтв про повірку ЗВТ (відміток про повірку в паспортах ЗВТ), що входять до складу комерційного ВОГ. Оператор ГРМ та споживач (суміжний суб'єкт ринку природного газу) при проведенні перевірки комерційного ВОГ чи його складових має право за власний рахунок проводити перевірку працездатності вузла обліку чи його складових за допомогою технічних засобів (заходів), зокрема шляхом встановлення (під'єднання) контрольних ЗВТ чи пересувних вимірювальних комплексів. При цьому власник комерційного ВОГ має забезпечити доступ на територію (у приміщення), де встановлений комерційний ВОГ, до відповідного устаткування (включаючи транспортний засіб, який ним обладнаний чи укомплектований) та безпосередньо до комерційного ВОГ чи його складових.

Згідно п.6 глави 9 розділу 10 Кодексу за підсумками перевірки комерційного ВОГ та за умови відсутності зауважень представник оператора ГРМ на місці перевірки повинен скласти відповідний акт обстеження/акт контрольного огляду вузла обліку (по одному екземпляру для кожної сторони), що має бути підписаний споживачем (суміжним суб'єктом ринку природного газу).

Якщо під час перевірки комерційного ВОГ (за умови відсутності ознак порушень, передбачених розділом 11 цього Кодексу) між сторонами виникає сумнів щодо результатів вимірювання об'єму природного газу та/або метрологічних характеристик комерційного ВОГ чи його складових, за домовленістю сторін або за ініціативою однієї зі сторін - оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб'єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх позачергова чи експертна повірка у порядку, визначеному цим розділом. При цьому в акті обстеження/акті контрольного огляду вузла обліку (або в акті про порушення) оператор ГРМ має зазначити про проведення певних дій щодо позачергової чи експертної повірки комерційного ВОГ чи його складових.

За змістом пункту 7 глави 9 розділу X Кодексу ГРМ у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про: 1) пошкодження пломб; 2) пошкодження ЗВТ (лічильника газу); 5) наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ. Розрахунок необлікованого або облікованого частково об'єму природного газу внаслідок порушення здійснюється за наявності акта про порушення та у порядку, визначеному в розділі ХІ цього Кодексу.

При виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб'єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза у порядку, визначеному цим розділом.

При виявленні ознак пошкодження ЗВТ (лічильника газу) за умови відсутності ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ за ініціативою оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб'єкта ринку природного газу) може бути ініційована його позачергова чи експертна повірка у порядку, визначеному цим розділом.

До отримання результатів експертизи або позачергової чи експертної повірки розрахунок необлікованого або облікованого частково об'єму природного газу внаслідок порушення не здійснюється.

Згідно пункту 8 глави 9 розділу X Кодексу ГРС, якщо за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки ЗВТ буде підтверджений факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, у всіх випадках витрати, пов'язані з демонтажем, транспортуванням, монтажем ЗВТ, та витрати, пов'язані з експертизою або позачерговою чи експертною повіркою ЗВТ, компенсуються за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ).

При цьому, якщо сам ЗВТ за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки буде визнаний таким, що непридатний до подальшої експлуатації та потребує ремонту, витрати, пов'язані з ремонтом ЗВТ або встановленням нового ЗВТ, мають бути компенсовані за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ).

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, оператором ГРМ (відповідачем) було дотримано наведених вимог Кодексу ГРМ, виконання яких підтверджується протоколом щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу № 350/18 від 08.05.2018, підписаним відповідачем та споживачем.

Відповідачем за результатами огляду був складений акт про порушення № 1239/18 від 08.05.2018, у зв'язку з встановленням несанкціонованого втручання в роботу засобу обліку, а саме - механічне пошкодження на корпусі та рахунковому механізмі поряд з пломбою заводу виробника.

Прилад обліку природного газу направлений на експертизу, відповідно висновків якої ДП "Укрметертестстандарт" встановила непридатність засобу вимірювальної техніки (довідка № 39-1-4/2450 ЦСБ 55 БЕ від 10.05.2018).

29.05.2018 було проведено засідання комісії з розгляду актів про порушення. Розглянувши документи, комісія вирішила засідання перенести на 05.06.2018 о 10-00, що підтверджується протоколом 544 від 29.05.2018, який власноручно підписаний позивачем.

05.06.2018 було проведено повторне засідання комісії з розгляду актів про порушення. Розглянувши акт про порушення № 1239/18 від 08.05.2018, акт № 08/05-ГГ01 від 08.05.2018, протокол № 350/18-1 від 08.05.2018, акт експертизи № 55БЕ від 10.05.2018, довідку про непридатність № 39-1-4/2450 ЦСБ 55БЕ від 10.05.2018 комісія вирішила акт про порушення № 1239/18 від 08.05.2018 задовольнити. Нарахування провести згідно Кодексу ГРМ відповідно до п.1 глави 4 розділу XI. Адресу об`єкта вважати: АДРЕСА_1, про що свідчить протокол № 570 від 05.08.2018, який особисто підписаний позивачем із зауваженнями.

Отже, відсутні підстави вважати допущення відповідачем порушень вимог Кодексу ГРМ при розгляді на засіданні комісії акту про порушення від 08.05.2018 та складенні відповідного рішення за результатами його розгляду.

До того ж, колегія суддів погоджується з тим, що відмітка в рішенні (що оформлене протоколом №570) від 05.06.2018: «адресу об'єкта вважати АДРЕСА_1» є достатнім виправленням помилки в адресі, за якою проводилось обстеження приладу обліку газу та винесено рішення від 05.06.2018, оформлене протоколом №570, враховуючи також і те, що при підписанні актів контрольного огляду вузла обліку від 08.05.2018 №08/05 1101 та №08/05 1102, акту про порушення від 08.05.2018 №1239/18, в яких помилково зазначена адреса: «АДРЕСА_2» позивач про зазначене не заперечувала.

До того ж, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником позивача не заперечувався факт перевірки приладу обліку природного газу, що стало підставою оскарження рішення відповідача від 05.06.2018 в судовому порядку, саме за адресою позивача: м. Харків. АДРЕСА_1.

Застосовуючи практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права, колегія суддів зауважує, що у рішенні Європейського суду з прав людини «ТОВ «Фріда» проти України» суд вказав, що, застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

На думку колегії суддів, і учасникам справи необхідно також уникати надмірного формалізму у своїх доводах та поясненнях по справі, адже, допущення помилки в рішенні відповідача від 05.06.2018 року щодо зазначення адреси, за якою проводилась перевірка, результати якої є предметом розгляду у даній справі, та її належне виправлення вподальшому, не призводить до визнання протиправним та скасування такого рішення саме з цих підстав.

Враховуючи встановлення під час розгляду даної справи обставин щодо належності позивачу на праві власності приміщення, де встановлений прилад обліку, який перевірявся, а також її (Гранкіної Л.В.) активну участь під час огляду відповідачем приладу обліку природного газу, складення відповідного акту про порушення, направлення лічильника на експертизу та при винесенні відповідачем рішення 05.06.2018, у колегії суддів відсутні сумніві щодо перевірки приладу обліку саме за адресою: АДРЕСА_1.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Процедура розгляду справи судами повинна відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та має бути збалансована з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Керуючись практикою Європейського Суду з прав людини, колегія суддів зазначає, що у Рішенні «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року) Високий Суд вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції у даній справі обставини та докази на їх підтвердження, перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та відповідність рішення нормам процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому відсутні підстави для скасування.

Відповідно до статті 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-іпдприємця Гранкіної Л.В. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 05.11.2018 у справі № 922/1790/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.02.2019

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель