ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" лютого 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2520/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Оборотової О.Ю.,

при секретарі судового засідання Горнович Л.О.

За позовом: Військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса

до відповідача: Одеської міської ради

За участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаи Концерн Військторгсервіс

За участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ Сан Марін

про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.11.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2550/18 за правилами загального позовного провадження.

03.12.2018р. до господарського суду Одеської області від Одеської міської ради надійшла заява про закриття провадження по справі.

В обґрунтування даної заяви, відповідач зазначає що спір не підсудний господарським судам України.

Військовий прокурор Одеського гарнізону Південного регіону України, Міністерство оборони України та Квартирно-експлуатаційний відділ м.Одеса заперечували з приводу закриття провадження, зазначаючи. Що даний спір має на меті встановлення прав на земельну ділянку.

ТОВ Сан Марін в судовму засіданні 11.02.2019р. підтримав клопотання відповідача з приводу закриття провадження по справі.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд Одеської області зазначає, що предметом розгляду справи №916/2520/18 є визнання протиправним та скасування рішення Одеської міської ради від 30.06.2016 р. N 942-VІІ «Про надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю «Сан Марин» на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної діїлянки, орієнтовною площею 2,6500 га, за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 162, 164, 166, для експлуатації та обслуговування оздоровчо-спортивної бази», дане рішення є стадією процесу отримання права користування ТОВ «Сан Марин» на земельну ділянку.

Суд звертає увагу, що отримання такого дозволу не гарантує зазначеній особі набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ОСОБА_1 Верховного Суду від 17.10.2018 р. у справі № 380/624/16-ц, де зазначено, що «набуття особами права власності або користування на земельну ділянку відбувається поетапно - починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування.»

Отже, в контексті спірних правовідносин, до предмету розгляду справи №916/2520/18, не відноситься встановлення будь-яких обставин, що повязані з передачею земельної ділянки у власність або користування.

Відповідно до позиції ОСОБА_1 Верховного Суду у справі № 911/4144/16 ГПК України в редакції, чинній на час розгляду справи установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб'єктами господарювання (пункти 6, 10, 15 частини першої статті 20 цього Кодексу).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України).

Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами ЗК України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Згідно із частинами другою та третьою статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Отже, до предмету розгляду справи №916/2520/18 не відноситься визнання чи оскарження права власності чи користування земельною ділянкою, у звязку з чим суд не приймає до уваги правову позицію Військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України, Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса.

Вищевикладене підтверджується висновком, викладеним у постанові ОСОБА_1 Верховного Суду від 24.04.2018 р. у справі № 401/2400/16-ц, де зазначено: «Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких Грунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Якщо ж особа звертається до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває або позбувається речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін спору.

Аналогічна правова позиція висловлена ОСОБА_1 Палатою Верховного Суду в постанові від 21 березня 2018року в справі № 526/233/16-ц.

Таким чином, правовідносини, пов'язані з прийняттям та реалізацією зазначеного рішення Одеської міської ради не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов'язань осіб.

За змістом пункту 1 частини першої статті 175 і пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Керуючись статтями 175, 231, 234 ГПК України,-

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву Одеської міської ради про закриття провадження по справі.

2. Провадження у справі господарського суду Одеської області № 916/2520/18 закрити.

Ухвала набрала чинності 11.02.2019 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.02.2019р.

Суддя О.Ю. Оборотова