РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.02.2019Справа № 910/9256/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Союз Фінанс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРС-Капітал»

про стягнення заборгованості та неустойки за договором позики в розмірі 970 253,77 грн.

Представники сторін:

від позивача: Барабаш Г.Л., ордер серія КВ № 767453;

від відповідача: Клопенко О.О., довіреність № 190128-1 від 28.01.2019.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Союз Фінанс» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРС-Капітал» про стягнення заборгованості та неустойки за договором позики в розмірі 970 253,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за Договором позики № 03/05-1 від 03.05.2017, в частині повернення позики.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.09.2018.

У судове засідання 03.09.2018 представник позивача з'явився, представник відповідача не з'явився.

За результатами судового засідання, судом постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 24.09.2018, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 24.09.2018 представники сторін з'явились.

За результатами судового засідання 24.09.2018 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.10.2018.

04.10.2018 представником відповідача подано клопотання про зупинення провадження у справі.

Судове засідання 08.10.2018 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2018 розгляд справи по суті призначено на 26.10.2018.

У судове засідання 26.10.2018 представники сторін з'явились.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.10.2018 подане клопотання про зупинення провадження у справі підтримав.

Представник позивача проти задоволення означеного клопотання заперечив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2018 зупинено провадження у справі №910/9256/18 до закінчення перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 про повернення зустрічної позовної заяви в порядку апеляційного провадження.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРС-Капітал» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі № 910/9256/18 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі № 910/9256/18 залишено без змін, матеріали справи № 910/9256/18 та матеріали оскарження ухвали від 24.09.2018 у справі № 910/9256/18 повернуто до Господарського суду міста Києва.

26.12.2018 до Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи № 910/9256/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2019 провадження у справі поновлено, розгляд справи по суті призначено на 28.01.2019.

18.01.2019 представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Союз Фінанс» про збільшення розміру позовних вимог повернуто заявнику.

У судове засідання 28.01.2019 представники сторін з'явились.

З огляду на приписи ч. 5 ст. 196 ГПК України, судом оголошено перерву до 04.02.2019.

29.01.2019 представником відповідача подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

У судове засідання 04.02.2019 представники сторін з'явились.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 04.02.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Союз Фінанс» (далі - позивач, позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арс-Капітал» (далі - відповідач, позичальник) укладено Договір позики № 03/05-1 (далі - Договір) за умовами якого позикодавець надає позичальнику кошти у позику на визначений строк для цільового використання та під процент, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю суму позики та сплатити проценти на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору правила цього Договору розповсюджуються на таку позику, яка складається з наступних траншів:

Сума траншуДата надання траншуОфіційний курс Національного банку України гривні до долара США на дату надання траншуСтрок траншуРозмір процентної ставки
100 000 грн.03.05.201726,56093 грн./дол. СШАдо 02.11.201724% річних
Згідно з п. 1.3 Договору правила цього Договору розповсюджується на таке цільове використання позики: виконання зобов'язань за Договорами, пов'язаними з наданням позик, які використовуються у господарській діяльності позичальника, тобто на забезпечення поточної діяльності підприємства.

Пунктом 2.2 Договору узгоджено, що позичальник зобов'язується використати позику у відповідності з цільовим використання, зазначеним в п. 1.3 даного Договору та повернути суму позики в строки, передбачені цим Договором. Сторони узгодили, що сума позики за кожним траншем зазначеним в п. 1.2 даного Договору, яка підлягає поверненню розраховується за наступною формулою: S=St*k; де, S - сума за траншем яка підлягає поверненню; St - сума наданого траншу, відповідно до пп. 1.2 даного Договору; k - коефіцієнт зміни курсу. Коефіцієнт зміні курсу для цілей п. 2.2.2 розраховується наступним чином: K=MAX (1; A1 / A2); A1 - офіційний курс Національного банку України гривні до долари США на дату надання траншу; А2 - офіційний курс Національного України гривні до долара США на дату повернення траншу; MAX (х;y) - обирається найбільша з величин перелічених у фігурних дужках, через розділовий знак (крапку з комою).

У відповідності до п. 2.2.6 Договору позикодавець зобов'язується сплачувати проценти за користування позикою в строки, передбачені цим Договором.

Згідно з п. 3.3 Договору позичальник зобов'язаний повернути всю суму наданої позики не пізніше останнього дня строку позики, визначеного цим Договором, якщо інший строк, не був встановлений Додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього Договору, за попередньою домовленістю сторін.

За умовами п. 3.4 Договору проценти нараховуються наступним чином:

- проценти за користування коштами нараховуються за кожним траншем позики окремо, з першого дня строку користування цією сумою (включно) по останній день користування цією сумою (включно);

- сума фактично нарахованих процентів за кожним траншем (частиною позики) визначається щомісяця починаючи з дати користування/видачі траншу, станом на день видачі такого траншу поточного місяця (період нарахування). В разі відсутності в поточному місяці дня в якому був виданий транш (частина позики), проценти за таким траншем розраховуються станом на останню дату поточного місяця. При цьому для нарахування враховується фактична кількість днів користування коштами протягом кожного такого періоду нарахування;

- проценти нараховуються на залишки заборгованості окремо за кожним з траншей (частин позики);

- нарахування процентів за певний період користування траншем (частиною позики) здійснюється за такою формулою:

- S%=Edn=1(St*R%/365)*k; S - сума нарахованих процентів за період нарахування; St - сума залишку заборгованості за траншем (частиною позики) за яким здійснюється нарахування процентів, на кожен день періоду нарахування; d - фактична кількість днів в розрахунковому періоді; R% - розмір процентної ставки, за відповідним траншем, зазначеної в п. 1.2 цього Договору, k коефіцієнт зміни курсу. Коефіцієнт зміни курсу для цілей п. 3.4.4 розраховується наступним чином k=MAX (1; A1/A2).

У відповідності до п. 3.5 Договору проценти сплачуються наступним чином:

- позичальник сплачує позикодавцю суму процентів за кожним виданим траншем (частиною позики) нарахованих протягом періоду нарахування, протягом одного місяця з дня нарахування цих процентів;

- позичальник може здійснювати дострокову сплату процентів. В цьому випадку він діє на власний ризик, а надлишкові кошти, які можуть бути сплачені позичальником в зв'язку з такою достроковою сплатою, є власністю позикодавця та поверненню або зарахуванню на користь позичальника не підлягають.

Договір вважається укладеним після його підписання сторонами та з моменту надання суми позики, або її частини позичальнику. Строк дії Договору складає термін з моменту його укладення до повного виконання сторонами своїх обов'язків за Договором. Припинення Договору здійснюється шляхом повного виконання сторонами своїх обов'язків за Договором, шляхом зміни або розірвання Договору (пункти 5.1 та 5.2 Договору)

Додатковими угодами № 1 від 04.05.2017, № 2 від 06.06.2017 та № 3 від 02.11.2017 до Договору, сторони погоджували пункт 1.2 Договору в нових редакціях.

Відповідно до п. 1.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 3 від 02.11.2017 до Договору) правила цього Договору розповсюджується на таку позику, яка складається з наступних траншів:

Сума траншуДата надання траншуОфіційний курс Національного банку України гривні до долара США на дату надання траншуСтрок траншуРозмір процентної ставки
100 000 грн.03.05.201726,56093 грн./дол. СШАдо 03.05.201824% річних
100 000 грн.04.05.201726,523425 грн./дол. СШАдо 03.05.201824% річних
500 000 грн.06.06.201726,280938 грн./дол. СШАдо 03.05.201824% річних
Як зазначає позивач, на виконання умов Договору, ТОВ «Фінансова компанія «Соз Фінанс» перерахувало ТОВ «Фінансова компанія «АРС-Капітал» 700 000 000 грн., на підтвердження чого, позивачем надано платіжні доручення № 402 від 03.05.2017 на суму 100 000 грн., № 406 від 04.05.2017 на суму 100 000 грн., № 434 від 06.06.2017 на суму 500 000 грн. однак, відповідач порушив порядок повернення позики, в зв'язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість по поверненню позики у розмірі 705 365,18 грн., по сплаті відсотків у розмірі 189 767,20 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором позики.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як встановлено судом, позикодавцем було надано позичальнику позику у сумі 700 000 000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 402 від 03.05.2017 на суму 100 000 грн., № 406 від 04.05.2017 на суму 100 000 грн., № 434 від 06.06.2017 на суму 500 000 грн.

При цьому, посилання відповідача на те, що кошти за платіжним дорученням № 406 від 04.05.2017 отримані відповідачем по іншому Договору, судом до уваги не приймаються, оскільки доказів в підтвердження існування Договору позики № 04/5-1 від 04.05.2017 сторонами до матеріалів справи не надано.

Також, посилання відповідача на те, що кошти за платіжними дорученнями 434 від 06.06.2017 та № 402 від 03.05.2017 отримані на виконання іншого Договору, з огляду на те, що предметом спору є повернення коштів отриманих за Договором позики № 03/05-1 від 03.05.2017, а у призначенні платежу у наведених платіжних дорученнях зазначено «Договір позики № 03/5-1 від 03.05.2017», судом до уваги також не приймаються, оскільки існування укладеного між сторонами Договору позики № 03/5-1 від 03.05.2017 матеріалами справи не підтверджується.

Таким чином, невірно зазначені реквізити у призначенні платежу у платіжних дорученнях, а саме пропуск цифри « 0», та зміна цифри « 3» на цифру « 4», не є тими обставинами, які б свідчили про наявність таких договорів позики, що матеріалами справи не підтверджено, та не є тими обставинами, які свідчать про перерахування коштів не на виконання Договору, що відповідачем не спростовано.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За умовами п. 1.2 Договору строк повернення позики становить до 03.05.2018.

Згідно з п. 3.3 Договору позичальник зобов'язаний повернути всю суму наданої позики не пізніше останнього дня строку позики, визначеного цим Договором, якщо інший строк, не був встановлений Додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього Договору, за попередньою домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, пунктом 2.2 Договору узгоджено, що позичальник зобов'язується використати позику у відповідності з цільовим використання, зазначеним в п. 1.3 даного Договору та повернути суму позики в строки, передбачені цим Договором. Сторони узгодили, що сума позики за кожним траншем зазначеним в п. 1.2 даного Договору, яка підлягає поверненню розраховується за наступною формулою: S=St*k; де, S - сума за траншем яка підлягає поверненню; St - сума наданого траншу, відповідно до пп. 1.2 даного Договору; k - коефіцієнт зміни курсу. Коефіцієнт зміні курсу для цілей п. 2.2.2 розраховується наступним чином: K=MAX (1; A1 / A2); A1 - офіційний курс Національного банку України гривні до долари США на дату надання траншу; А2 - офіційний курс Національного України гривні до долара США на дату повернення траншу; MAX (х;y) - обирається найбільша з величин перелічених у фігурних дужках, через розділовий знак (крапку з комою).

Згідно з ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Доказів на підтвердження повернення позики у розмірі та у строки встановлені Договором, відповідачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За умовами п. 3.4 Договору проценти нараховуються наступним чином:

- проценти за користування коштами нараховуються за кожним траншем позики окремо, з першого дня строку користування цією сумою (включно) по останній день користування цією сумою (включно);

- сума фактично нарахованих процентів за кожним траншем (частиною позики) визначається щомісяця починаючи з дати користування/видачі траншу, станом на день видачі такого траншу поточного місяця (період нарахування). В разі відсутності в поточному місяці дня в якому був виданий транш (частина позики), проценти за таким траншем розраховуються станом на останню дату поточного місяця. При цьому для нарахування враховується фактична кількість днів користування коштами протягом кожного такого періоду нарахування;

- проценти нараховуються на залишки заборгованості окремо за кожним з траншей (частин позики);

- нарахування процентів за певний період користування траншем (частиною позики) здійснюється за такою формулою:

- S%=Edn=1(St*R%/365)*k; S - сума нарахованих процентів за період нарахування; St - сума залишку заборгованості за траншем (частиною позики) за яким здійснюється нарахування процентів, на кожен день періоду нарахування; d - фактична кількість днів в розрахунковому періоді; R% - розмір процентної ставки, за відповідним траншем, зазначеної в п. 1.2 цього Договору, k коефіцієнт зміни курсу. Коефіцієнт зміни курсу для цілей п. 3.4.4 розраховується наступним чином k=MAX (1; A1/ A2).

У відповідності до п. 3.5 Договору проценти сплачуються наступним чином:

- позичальник сплачує позикодавцю суму процентів за кожним виданим траншем (частиною позики) нарахованих протягом періоду нарахування, протягом одного місяця з дня нарахування цих процентів;

- позичальник може здійснювати дострокову сплату процентів. В цьому випадку він діє на власний ризик, а надлишкові кошти, які можуть бути сплачені позичальником в зв'язку з такою достроковою сплатою, є власністю позикодавця та поверненню або зарахуванню на користь позичальника не підлягають.

Доказів на підтвердження сплати відсотків за користування позикою, у розмірі та у строки встановлені Договором, відповідачем до суду також не надано.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт надання позивачем відповідачу позики та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасного та повного повернення позики та сплати відсотків, підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми наданої позики в розмірі 705 365,18 грн. та відсотків за користування позикою в розмірі 189 767,20 грн.

Крім основної суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 75 121,39 грн. пені.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Згідно з п. 4.2 Договору за прострочення виконання будь-якого грошового зобов'язання, передбаченого Договором, винна сторона сплачує іншій стороні неустойку в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання (та одночасно вид відповідальності за неналежне виконання/невиконання зобов'язання) як пеня та механізм її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За результатом перевірки наданого позивачем розрахунку пені, суд дійшов висновку, що він здійснений позивачем вірно, в зв'язку з чим, стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 75 121,39 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРС-Капітал» (03179, м.Київ, Брест-Литовське шосе, будинок 8А; ідентифікаційний код: 40894130) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Союз Фінанс» (65104, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Академіка Корольова, будинок 56А/1; ідентифікаційний код: 39507238) заборгованість в розмірі 705 365 (сімсот п'ять тисяч триста шістдесят п'ять) грн. 18 коп., проценти за користування позикою у розмірі 189 767 (сто вісімдесят дев'ять тисяч сімсот шістдесят сім) грн. 20 коп., пеню у розмірі 75 121 (сімдесят п'ять тисяч сто двадцять одна) грн. 39 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 14 553 (чотирнадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят три) грн. 80 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 13.02.2019

Суддя О.А. Грєхова