ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2019 р. Справа №907/665/17

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого судді - О.Л. Мирутенко

суддів - О.І.Матущак

- ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання К.Кострик

розглянувши апеляційну скаргу Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 01.11.2018

у справі № 907/665/17

за позовом: Державної архітектурно-будівельної інспекції України

до відповідача: Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про: визнання недійсним рішення адміністративної колегії Закарпатського обласного територіального відділення АМКУ від 30.06.2017 № 7-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Закарпатській області»

з участю представників:

від позивача ОСОБА_2 представник (довіреність № 40-703-10/8896-18 від 28.12.18)

від відповідача ОСОБА_3 представник (довіреність № 57-02/01-15/902 від 01.10.18);

ОСОБА_4 голова відділення

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 01.11.2018 у справі № 907/665/17 (суддя Пригара Л.І.) задоволено позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, визнано недійсним рішення адміністративної колегії Закарпатського обласного територіального відділення АМКУ від 30.06.2017 № 7-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно- будівельної інспекції у Закарпатській області та стягнуто із відповідача на користь позивача 1 600,00 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що приймаючи оскаржуване рішення та кваліфікуючи дії Інспекції як антиконкурентні дії органу влади, що призвели до несприятливих та дискримінаційних умов діяльності ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» порівняно з іншими субєктами господарювання (конкурентами), у тексті самого рішення, АМК не наводить хто саме є конкурентом ТОВ «Проектно-будівельний комплекс», відсутнє дослідження питань надання аналогічної адміністративної послуги Управлінням Державної архітектурно будівельної інспекції України у Закарпатській області. Зазначення в оспорюваному рішенні фактів повернення на доопрацювання декларацій про початок будівельних робіт ПП «Іліон», ТОВ «Насвіт» та ТОВ «Експорттрансбуд» не свідчить про те, що вказані юридичні особи складали конкуренцію ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» та отримали певні переваги над ним внаслідок дій Інспекції щодо повернення декларації ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» на доопрацювання. За умови повернення на доопрацювання декларацій вказаних осіб, не відбулося створення ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» несприятливих чи дискримінаційних умов діяльності ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» порівняно з конкурентами чи здобуття переваг, що ставлять його у привілейоване становище по відношенню до конкурентів. Відтак, оскаржуване рішення прийнято за неповного зясування обставин, які мають значення для справи; недоведеності обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, що є підставою для визнання оспорюваного рішення недійсним у порядку ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Не погоджуючись з даним рішенням відповідач Закарпатське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадане рішення та відмовити у задоволенні позову повністю посилаючись, зокрема, на те, що воно є незаконне, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Підставами для скасування оскаржуваного рішення скаржник вважає те, що висновок суду щодо повної та достатньої інформації нічим не обгрунтований, оскільки немає чіткого розуміння, якою повинна бути інформація, зазначена в декларації, щоб зрозуміти, що вона є достатньою та повною. Водночас, в оскаржуваному рішенні досліджується тільки одна з багатьох підстав повернення на доопрацювання декларації про початок будівництва, а саме відсутність інформації про дату та номер документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій саме буде будуватися зазначений обєкт будівництва; неповнота та некоректне зазначення основних показників (назви) обєкта будівництва. Як зазначає скаржник, суд першої інстанції залишив поза увагою, що всім субєктам, зазначеним у рішенні відділення, було повернуто на доопрацювання декларації про початок будівництва з таких підстав як - техніко-економічні показники необхідно зазначити у відповідності ДБН А2.2.-3-2014; «Склад та зміст проектної документації на будівництво» або повнота основних показників обєкта будівництва повинна відповідати ДБН А2.2.-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво». Тобто, як зазначає скаржник, для того щоб визначити відповідність інформації, зазначеній у декларації про початок будівництва ДБН А2.2.-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» працівникам Держархбудінспекції необхідно перевірити всю проектну документацію на обєкт. Однак, під час подання декларації про початок будівництва не вимагається надання проектної документації, а лише заповнення затвердженої у встановленому порядку форми. Тобто, без перевірки проектної документації зі змісту декларації про початок будівництва неможливо встановити чи відповідає проектна документація ДБН А2.2.-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво». Окрім того, апелянт зазначає, що проектна документація на будівництво ТОВ «Проектно-будівельний комплекс», ТОВ «Насвіт», ТОВ «Експорттрансбуд» пройшла відповідну експертизу філії ДП «Укрдерждбудекспертиза» в Закарпатській області і за результатами експертиз видані відповідні експертні звіти щодо відповідності проектної документації нормам ДБН. Отже, проектна документація заявників на момент подання декларації про початок будівництва відповідала ДБН і в цих деклараціях були зазначені відомості щодо експертизи обєкту. Відтак, на думку скаржника, Управління Держархбудінспекції у Закарпатській області безпідставно відмовлено замовникам у реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт. Також, скаржник зазначає, що територіальне відділення під час розгляду справи № 03.1-5/2017, порушеної за скаргою ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» та прийнятті рішення досліджувало саме обставини та матеріали, які свідчать про вчинення антиконкурентних дій управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, внаслідок яких окремим субєктам господарювання або групам субєктів господарювання створювалися несприятливі чи дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами. Окрім того, мало місце систематичне порушення встановлених Законом строків вчинення реєстраційних дій Управлінням держархбудінспекції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2018 справу № 907/665/17 передано судді-доповідачу ОСОБА_5 та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Матущаку О.І. та Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.12.2018 по справі № 907/665/17 відкрито апеляційне провадження та витребувано у Господарського суду Закарпатської області матеріали господарської справи.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 розгляд справи було призначено на 28.01.2019.

26.12.2018 до Західного апеляційного господарського суду від позивача Державної архітектурно-будівельної інспекції України надійшов відзив на апеляційну скаргу, з якого вбачається, що суд першої інстанції в достатній мірі забезпечив при розгляді справи можливість сторонам надавати усі докази, на які вони посилалися, повністю в судовому рішенні встановив дійсні обставини, якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення сторін, встановив дійсний характер спірних правовідносин та які саме норми матеріального права необхідно застосувати до спірних правовідносин. Зокрема, дослідженими судом першої інстанції доказами підтверджується, що оскаржуване рішення прийнято за неповного зясування обставин, які мають значення для справи, а відтак наявні правові підстави для визнання оспорюваного рішення недійсним у порядку статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

28.01.2019 до Західного апеляційного господарського суду від апелянта Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшло заперечення на відзив, в якому він зазначає, що територіальне відділення під час розгляду справи № 03.1-5/2017, порушеної за скаргою ТОВ «Проектно-будівельний комплекс», та прийнятті рішення досліджувало саме обставини та матеріали, які свідчать про вчинення антиконкурентних дій управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, внаслідок яких окремим субєктам або групам субєктів господарювання створювалися несприятливі чи дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами.

Судове засідання 28.01.2019 проводилось в режимі відеоконференції. Представники апелянта вимоги апеляційної скарги підтримали та просили рішення у справі скасувати.

В судове засідання прибув представник позивача, надав усні пояснення по суті спору, просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відводів складу суду та секретаря судового засідання в порядку ст.ст.35,37 Господарського процесуального кодексу України не заявлялось.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 28.01.2019 проголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

17.10.2016 року ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» звернулося до Антимонопольного комітету України із скаргою № 117 щодо зловживання монопольним становищем Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області у вигляді безпідставної відмови в реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та/або кінець будівництва багатоквартирних житлових будинків.

Головою Антимонопольного комітету України дорученням від 24.10.2016 року № 8-01/420-АМ скарга ТОВ Проектно-будівельний комплекс передана на розгляд Закарпатському обласному територіальному відділенню АМКУ, зобовязано повідомити заявника та Комітет про результати скарги.

Дорученням від 23.03.2017 року № 13-01/90 головою Антимонопольного комітету України Закарпатському обласному територіальному відділенню АМКУ також доручено вжити вичерпних заходів необхідних для повного, всебічного та обєктивного розгляду скарги ТОВ «Проектно-будівельний комплекс», в тому числі, проведення позапланової перевірки Державної архітектурно-будівельної інспекції в особі Управління у Закарпатській області відповідно до підпункту 8.2. пункту 8 Положення про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції. Дане доручення було спричинено відмовою Державної архітектурно-будівельної інспекції та її управління в Закарпатській області надати на вимогу відділення АМКУ витребувану інформацію в межах дослідження на виконання доручення голови АМКУ від 24.10.2016 року.

В подальшому, Закарпатським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України відповідно до доручення Антимонопольного комітету України від 23.03.2017 року № 13-01/90 видано 03.04.2017 року наказ № 3 «Про проведення позапланової перевірки додержання вимог законодавства про захист економічної конкуренції Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області».

За результатами здійсненої Закарпатським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України у період з 03.04.2017 року по 03.05.2017 року перевірки додержання вимог законодавства про захист економічної конкуренції управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області було складено акт перевірки № 21.2-3.1/1 від 03.05.20174 року, згідно якого в діях Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо безпідставної відмови у реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт замовником, що суперечить Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, який визначає механізм набуття права на виконання підготовчих та будівельних робіт, містяться ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 3 статті 50, абзацом 8 частини 2 статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних дій органів влади шляхом вчинення дій, якими встановлюються непередбачені законами України заборони та обмеження самостійності підприємств, у тому числі щодо придбання чи реалізації товарів, ціноутворення, формування програм діяльності та розвитку, розпорядженням прибутком. Невнесення Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України до реєстру інформації про повернення на доопрацювання декларацій, порушує вимоги ч. 3 ст. 34 Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності та Порядку ведення єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Адміністративною колегією Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 30.06.2017 року у справі № 03.1-5/2017 прийнято рішення № 7-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області», яким визнано дії Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області щодо безпідставної відмови замовникам у реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та невнесення до Реєстру відповідної інформації щодо повернення на доопрацювання декларацій, що суперечать вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, який визначає механізм набуття права на виконання підготовчих та будівельних робіт та Порядку ведення єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 3 статті 50, абзацом 8 частини 2 статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних дій органів влади шляхом вчинення дій, внаслідок яких окремим субєктам господарювання створюються несприятливі чи дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами.

Згідно тексту оспорюваного рішення, Управління Держархбудінспекції в Закарпатській області шість разів повертало на доопрацювання декларації ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» про початок виконання будівельних робіт з причин відсутності повноти даних.

З врахуванням наведених обставин, Закарпатське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України дійшло висновку, що Управління Держархбудінспекції у Закарпатській області в порушення вимог частини 4 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 18 Порядку, якими визначено підстави для повернення декларацій про початок виконання будівельних робіт на доопрацювання, безпідставно відмовляло субєктам господарювання в реєстрації декларацій, чим встановило не передбачені законами України заборони та обмеження самостійності підприємств.

Як зазначено у тексті оспорюваного рішення, в ході перевірки було виявлено також інші випадки відмов з боку Управління Держархбудінспекції субєктам господарювання у реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт по обєктам в м. Ужгород та Ужгородському районі, а саме, ПП «Іліон» (с. Холмок), ТОВ «Насвіт» (с. Баранинці), ТОВ «Експорттрансбуд» (м. Чоп).

Як вбачається із оспорюваного тексту рішення, жодна з декларацій, які були повернуті Управлінням Держархбудінспекції на доопрацювання, не були внесені до Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, розміщеного на офіційному сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України http://www.dabi.gov.ua/. Відомості (інформацію) про повернення на доопрацювання декларацій про початок виконання будівельних робіт на офіційному сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України http://www.dabi.gov.ua/ в розділі Реєстр дозвільних документів не відображено.

За наведених обставин, дії Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області щодо безпідставної відмови замовникам у реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та не внесення до Реєстру відповідної інформації щодо повернення на доопрацювання декларацій, що суперечить вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, який визначає механізм набуття права на виконання підготовчих та будівельних робіт та Порядку ведення єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 3 статті 50, абзацом 8 частини 2 статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних дій органів влади шляхом вчинення дій, внаслідок яких окремим субєктам господарювання створюються несприятливі чи дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами.

Не погоджуючись із прийнятим Закарпатським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України оспорюваного рішення, позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Закарпатського обласного територіального відділення АМКУ від 30.06.2017 року № 7-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку Державної архітектурно будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно будівельної інспекції у Закарпатській області» в примусовому порядку, як такого, що прийняте за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи; невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушенням застосування норм матеріального чи процесуального права.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 24.11.2017 року у справі № 907/665/17 в задоволенні позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.03.2018 року рішення господарського суду Закарпатської області від 24.11.2017 року у справі №907/665/17 залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 907/665/17 рішення господарського суду Закарпатської області від 24.11.2017 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.03.2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Закарпатської області.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду скасовуючи рішення господарського суду Закарпатської області від 24.11.2017 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.03.2018 року зазначив про те, що суди не зясувавши обставин, які входили до предмета доказування в даній справі та не оцінивши повязаних з такими обставинами доказів, припустилися порушення норм процесуального права.

Зокрема, встановив, що попередніми судовими інстанціями з'ясовано, що Інспекція є центральним органом виконавчої влади, основним завданням якої є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

При цьому, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вказав, що відповідно до пункту 9 Правил справи про порушення у вигляді антиконкурентних дій центральних органів виконавчої влади підвідомчі АМК, а попередніми судовими інстанціями не встановлено обставин, які достеменно свідчили про те, що Управління Інспекції у Закарпатській області в силу певних законодавчих приписів або з інших визначених законом підстав було б уповноважене представляти Інспекцію у спірних правовідносинах під час розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції і що територіальне відділення АМК вправі було розглядати відповідну справу стосовно саме Інспекції як центрального органу виконавчої влади, хоча б і в особі названого Управління (яке, за доводами Інспекції, не має статусу ні юридичної особи, ані територіального органу Інспекції, а є структурним підрозділом, складовою частиною апарату Інспекції).

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду звернув увагу ще й на наступне.

Стаття 3 Закону України Про Антимонопольний комітет України передбачає як основне завдання АМК участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Економічна конкуренція (конкуренція), за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України Про захист економічної конкуренції, - це змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Отже, за твердженням Касаційного господарського суду, будь-яке порушення з числа передбачених, зокрема, пунктом 3 статті 50 названого Закону, може відбутися (мати місце) лише у конкуренційному середовищі, тобто у безпосередньому зв'язку з економічною конкуренцією. Наведений припис абзацу восьмого частини другої статті 15 Закону України Про захист економічної конкуренції також пов'язує зазначену в ньому дію органу влади із створенням несприятливих чи дискримінаційних умов діяльності суб'єкта господарювання порівняно з конкурентами. Водночас, попередніми судовими інстанціями не встановлено обставин та не перевірено доказів щодо наявності у ТОВ Проектно-будівельний комплекс, яке зверталося із заявою до АМК, будь-яких конкурентів, порівняно з якими йому (названому товариству) було б створено несприятливі чи дискримінаційні умови у зв'язку з тими діями Інспекції, про які йшлося в оспорюваному рішенні, і зокрема, чи відображені відповідні обставини та докази у згаданому рішенні органу АМК.

Передаючи справу № 907/665/17 на новий розгляд, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив, що місцевому суду при новому розгляді справи необхідно врахувати викладене у зазначеній постанові.

Згідно ст. 9 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Голова Антимонопольного комітету, зокрема, має право за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, поданням органів Антимонопольного комітету України, голови його територіального відділення або з власної ініціативи витребувати будь-які матеріали, в тому числі заяви і справи про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію, про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що перебувають на розгляді органу Антимонопольного комітету України чи голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, та передати їх на розгляд іншому органу Антимонопольного комітету України чи голові територіального відділення Антимонопольного комітету України, за винятком заяв і справ, віднесених до виключної компетенції Антимонопольного комітету України як вищого колегіального органу.

Аналогічні положення містяться у п. 9 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду справ), затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 року № 5, згідно яких Комітету підвідомчі, зокрема, справи про порушення у вигляді антиконкурентних дій центральних органів виконавчої влади, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрації, органів місцевого самоврядування відповідного рівня. При цьому, на підставі п. 11 Правил розгляду справ, Голова Комітету має право за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, за поданням державного уповноваженого Комітету, керівника структурного підрозділу Комітету, голови територіального відділення або з власної ініціативи будь-які матеріали, що є в провадженні органу чи посадової особи, уповноважених на їх розгляд, передати на розгляд іншого органу чи посадової особи.

До виключної компетенції Антимонопольного комітету України як вищого колегіального органу положеннями ст. 13 Закону України Про Антимонопольний комітет України віднесено наступні повноваження: 1) надання дозволу або заборона узгоджених дій відповідно до частин першої та другої статті 10 Закону України "Про захист економічної конкуренції"; 2) перевірка рішень, прийнятих державними уповноваженими та адміністративними колегіями Антимонопольного комітету України, перевірка законності та обґрунтованості постанов про адміністративні правопорушення, винесених державними уповноваженими та адміністративними колегіями Антимонопольного комітету України. Це обмеження не розповсюджується на випадки перевірок, розслідувань і судових розглядів відповідними правоохоронними органами і судами; 3) перегляд рішень, прийнятих Антимонопольним комітетом України, у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та за заявами і справами про узгоджені дії, концентрацію; 4) затвердження власних нормативно-правових актів; 5) затвердження разом з іншими заінтересованими органами виконавчої влади міжвідомчих нормативно-правових актів; 6) схвалення проектів нормативно-правових актів, розроблених Антимонопольним комітетом України з питань, що належать до його компетенції, відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; 7) офіційне тлумачення власних нормативно-правових актів і надання рекомендаційних роз'яснень з питань застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 8) затвердження Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України; 9) затвердження положень про дорадчі органи Антимонопольного комітету України та їх склад; 10) утворення постійно діючих адміністративних колегій Антимонопольного комітету України; 11) заслуховування звітів державних уповноважених, голів територіальних відділень, керівників самостійних структурних підрозділів апарату Антимонопольного комітету України; 12) затвердження звітів про діяльність Антимонопольного комітету України для подання їх ОСОБА_6 України.

Виходячи із аналізу ст. 13 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», розгляд справ про порушення у вигляді антиконкурентних дій центральних органів виконавчої влади, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрації, органів місцевого самоврядування відповідного рівня не віднесено до виключної компетенції Комітету, і розгляд таких справ може бути передано на розгляд іншому органу Антимонопольного комітету України чи голові територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Державна архітектурно будівельна інспекція України, відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 року № 294, є центральним органом виконавчої влади, основним завданням якого є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а відповідно до п. 7 Положення здійснює свої повноваження безпосередньо через апарат та свої територіальні органи, яким є Управління Державної архітектурно будівельної інспекції України у Закарпатській області.

Відповідно до Положення про Управління Державної архітектурно будівельної інспекції України у Закарпатській області, затвердженого наказом Державної архітектурно будівельної інспекції України від 08.09.2015 року № 986, в територіальних межах Закарпатської області повноваження державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду здійснюється Управлінням Державної архітектурно будівельної інспекції України у Закарпатській області, яке є територіальним структурним підрозділом Державної архітектурно будівельної інспекції України без права юридичної особи.

За наведених обставин, доручення голови АМКУ територіальному відділенню АМКУ про проведення за заявою субєкта господарювання ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» позапланової перевірки додержання законодавства про захист економічної конкуренції при реалізації повноважень Управлінням Державної архітектурно будівельної інспекції України у Закарпатській області як органом влади щодо суб'єктів господарювання, а саме, здійснення перевірки та прийняття за її результатами рішення, що оспорюється у даній справі, є правомірним та таким, що відповідає визначеній законом компетенції відповідача.

В силу вимог статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом пяти робочих днів з дня надходження декларації. Форма декларації про початок виконання будівельних робіт, порядок її подання та реєстрації, форма повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації, визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 та ч. 3 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

При цьому, орган державного архітектурно будівельного контролю повертає декларацію про початок виконання будівельних робіт замовникові для усунення виявлених недоліків, якщо у декларації не відображено інформації щодо замовника, назви чи адреси об'єкта будівництва, документа, що підтверджує право власності чи користування земельною ділянкою, містобудівних умов та обмежень (крім об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються), проектувальника, головного архітектора та/або головного інженера проекту, осіб, відповідальних за проведення авторського і технічного нагляду, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків декларація розглядається органом державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, передбаченому для її реєстрації (ч. 4 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Порядок ведення єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 24.06.2011 року N 92 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.07.2015 року N 165), визначає механізм ведення єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - реєстр), як єдиної комп'ютерної бази даних.

Реєстр ведеться з метою забезпечення, зокрема, відкритості, доступності інформації щодо документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (п. 2 Порядку).

Пунктом 8 Порядку визначено, що підставами для внесення Держархбудінспекцією поданих органом державного архітектурно-будівельного контролю даних до реєстру є отримання цим органом, зокрема, прийняття рішення про видачу або анулювання дозволу, видачу сертифіката, повернення декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків; прийняття рішення про відмову у видачі дозволів чи сертифікатів.

До реєстру згідно п. 9 Порядку, вносяться відомості, а саме, відомості про повернення декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків.

Посадові особи здійснюють перевірку повноти даних у поданих замовником деклараціях з дотриманням вимог законодавства та за її наявності вносять дані до реєстру, а за її відсутності повертають їх замовнику на доопрацювання для усунення виявлених недоліків, про що вносять дані до реєстру. За фактом реєстрації посадові особи здійснюють оформлення та підписання відповідних повідомлень та декларацій.

При цьому, доступ користувачів до даних реєстру здійснюється безоплатно через офіційний веб-сайт Держархбудінспекції. Уповноважені особи на підставі запитів органів державної влади, місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб надають інформаційні довідки щодо наявності (відсутності) відповідних даних у реєстрі (п. 10 та п. 16 Порядку).

У оспорюваному рішенні відповідачем-апелянтом зазначено, що позивач інформацію про повернення на доопрацювання декларацій ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» до Реєстру не вносив, оскільки такі у Реєстрі не відображені.

Однак, на підтвердження факту внесення до Реєстру відомостей про повернення на доопрацювання декларацій ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» про початок виконання будівельних робіт, позивачем долучено до матеріалів справи копії довідок у вигляді скріншотів щодо наявності відповідних даних у Реєстрі.

Питання відображення наведених відомостей у Реєстрі є залежним від обставин відсутності нормативної вимоги щодо необхідності відображення на веб-сайті інформації у разі прийняття рішення про повернення на доопрацювання декларацій про початок будівельних робіт, та положень п. 16 Порядку, згідно якого уповноважені особи на підставі запитів органів державної влади, місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб надають інформаційні довідки щодо наявності (відсутності) відповідних даних у реєстрі. За відсутності у матеріалах справи доказів звернення відповідача, що є уповноваженим органом державної влади, із запитом щодо наявності (відсутності) у Реєстрі інформації щодо повернення на доопрацювання декларацій ТОВ «Проектно-будівельний комплекс», а також з врахуванням поданих позивачем доказів, неправомірним є викладений у оспорюваному рішенні висновок щодо невнесення позивачем до Єдиного реєстру відомостей (інформації) про повернення на доопрацювання декларацій, які до того ж кваліфіковані відповідачем як відмова у реєстрації декларації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року N 466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 року N 747), затверджено Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт, який визначає механізм набуття права на виконання підготовчих та будівельних робіт.

Пунктом 18 зазначеного Порядку, орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає з письмовим обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації, декларацію: - про початок виконання підготовчих робіт замовникові (його уповноваженій особі) для усунення виявлених недоліків, якщо у декларації не відображено інформації щодо замовника, назви чи адреси об'єкта, документа, що підтверджує право власності чи користування земельною ділянкою (крім випадків, визначених пунктом 7 цього Порядку), або щодо осіб, відповідальних за проведення технічного нагляду, та осіб, які розробили проект виконання підготовчих робіт; - про початок виконання будівельних робіт замовникові (його уповноваженій особі) для усунення виявлених недоліків, якщо у декларації не відображено інформації щодо замовника, назви чи адреси об'єкта, документа, що підтверджує право власності чи користування земельною ділянкою (крім випадків, визначених пунктом 7 цього Порядку), містобудівних умов та обмежень (крім об'єктів, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються), проектувальника, головного архітектора та/або головного інженера проекту, осіб, відповідальних за проведення авторського і технічного нагляду.

Разом з тим, згідно пункту 16 Порядку, замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю два примірники декларації за формою, наведеною у додатках 4, 5, 6 до зазначеного Порядку.

Форма декларації про початок виконання будівельних робіт визначена у додатку 5 до Порядку. Наведена форма також встановлює певні вимоги щодо заповнення декларації та її підписання і засвідчення печаткою у визначених випадках.

При цьому, пунктом 17 цього ж Порядку, передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом п'яти робочих днів з дня надходження до нього декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та здійснює дії щодо внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру. Повнота даних - інформація, надана замовником у поданих документах, в обсязі, достатньому для прийняття рішення про реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт.

Отже, замовник будівництва має зазначити необхідні відомості у формі декларації в повному та достатньому обсязі для прийняття рішення про реєстрацію декларації. Відсутність повної та достатньої інформації у формі декларації унеможливлює здійснення її реєстрації, оскільки реєстрація декларації без інформації у достатньому обсязі буде порушенням законодавства у сфері містобудівної діяльності з боку Держархбудінспекції.

Як вбачається із матеріалів справи, подані ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» декларації про початок виконання будівельних робіт, були повернуті органом державного архітектурно-будівельного контролю на доопрацювання з письмовим обґрунтуванням причин повернення, а саме, відсутність інформації про дату та номер документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій саме буде будуватися зазначений обєкт будівництва; неповнота та некоректне зазначення основних показників (назви) обєкта будівництва.

Аналіз п. 18 Порядку дає підстави дійти висновку, що підставою для повернення декларації на доопрацювання є виявлення недоліків у вигляді не відображення інформації. При цьому, позивач наділений правом перевірки поданих декларацій на предмет повноти даних, зазначених у них, та у випадку зауважень, вправі повертати декларації на доопрацювання.

Таким чином, незазначення ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» у деклараціях про початок виконання будівельних робіт відомостей щодо документа, який посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, а також інформації щодо найменування обєкта будівництва та неповнота такої інформації, є безумовною підставою повернення такої декларації на доопрацювання органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Незгода ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» з висновками, викладеними в рішеннях органу державного архітектурно-будівельного контролю про повернення декларацій на доопрацювання, може мати наслідком оскарження таких дій органу державного архітектурно-будівельного контролю у судовому порядку.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Економічна конкуренція (конкуренція), за визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», це змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Статею 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, зокрема, визнаються, - надання окремим суб'єктам господарювання або групам суб'єктів господарювання пільг чи інших переваг, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що призводить або може призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції; - дія, внаслідок якої окремим суб'єктам господарювання або групам суб'єктів господарювання створюються несприятливі чи дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами.

Оцінюючи питання наявності у ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» конкурентів, порівняно з якими останньому внаслідок дій Інспекції, що були підставою винесення оскаржуваного рішення АМК, на стадії початку виконання будівельних робіт були б створені несприятливі чи дискримінаційні умови, слід виходити із положень законодавства, якими врегульовані підстави та порядок здійснення будівництва, забудови земельної ділянки.

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (ч. 5 ст. 26 Закону).

З наведеного вбачається, що виключно особа, яка є власником чи належним користувачем земельної ділянки може звернутися до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю з метою набуття права на виконання будівельних робіт, у звязку з чим, конкуренція на забудову земельної ділянки можлива лише на етапі набуття права власності чи користування земельною ділянкою.

Право на виконання будівельних робіт (забудови земельної ділянки) має похідний характер та залежить від дотримання замовниками встановленого порядку отримання вихідних даних, розроблення проектної документації, її експертизи та затвердження, і не може залежати від переваг над іншими субєктами господарювання, оскільки інші субєкти, які могли б претендувати на забудову земельної ділянки відсутні, що в свою чергу виключає можливість отримати вихідні дані щодо забудови однієї і тієї ж земельної ділянки.

Судами обох інстанцій встановлено, що внаслідок дій Інспекції, які стали підставою прийняття АМК оспорюваного рішення, ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» не втратило права на здійснення будівництва чи прав на саму земельну ділянку.

Повернення Інспекцією декларацій про початок будівельних робіт та як наслідок відтермінування початку будівництва, на якому наголошує АМК, стало наслідком власних дій Товариства через неналежне оформлення декларацій, які подавалися для реєстрації, а не спричинене діями Інспекції, що до того ж не носять характеру антиконкурентних дій.

Приймаючи оскаржуване рішення та кваліфікуючи дії Інспекції як антиконкурентні дії органу влади, що призвели до несприятливих та дискримінаційних умов діяльності ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» порівняно з іншими субєктами господарювання (конкурентами), АМК не наводить хто саме є конкурентом ТОВ «Проектно-будівельний комплекс», не досліджує питання надання аналогічної адміністративної послуги Управлінням Державної архітектурно будівельної інспекції України у Закарпатській області іншим субєктам господарювання.

Зазначення у оспорюваному рішенні фактів повернення на доопрацювання декларацій про початок будівельних робіт ПП «Іліон», ТОВ «Насвіт» та ТОВ «Експорттрансбуд» не свідчить про те, що вказані особи складали конкуренцію ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» та отримали певні переваги над ним внаслідок дій Інспекції щодо повернення декларації ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» на доопрацювання.

За умови повернення на доопрацювання і декларацій вказаних осіб не відбулося створення ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» несприятливих чи дискримінаційних умов його діяльності порівняно з конкурентами чи здобуття переваг, що ставлять його у привілейоване становище по відношенню до конкурентів.

Виходячи із суті поняття антиконкурентної дії, така дія може мати місце тільки в конкурентному середовищі, та як наслідок призводить до зміни конкурентного становища конкретної особи чи групи осіб, однак, оскаржуване рішення не містить документально підтверджених аргументів, які свідчили б про вчинення позивачем саме таких дій, які мали наслідком спотворення конкуренції, зміну конкурентного становища ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» по відношенню до інших субєктів господарювання (конкурентів), і можливість їх кваліфікації як антиконкурентних.

Наведене у свою чергу свідчить про те, що оскаржуване рішення прийнято за неповного зясування обставин, які мають значення для справи; недоведеності обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, що є підставою для визнання оспорюваного рішення недійсним у порядку ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 01.11.2018 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 277 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення Господарського суду Закарпатської області від 01.11.2018 у даній справі в апеляційному порядку слід покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 129 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281, 282, 283, 284, 285 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 01.11.2018 у справі № 907/665/17 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України.

ОСОБА_7 ОСОБА_5

Судді: О.І.Матущак

ОСОБА_1

Повний текст постанови виготовлено 04.02.2019