ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2019 р. Справа №914/4002/15

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

секретар судового засідання Лялька Н.Р.,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія Нафтогаз України» від 06.12.2018 вих.№14/5-3193в

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.11.2018 (Головуючий суддя Морозюк А.Я., судді Чорній Л.З., Синчук М.М.) про визнання судового наказу від 13.09.2016 р. таким, що не підлягає виконанню

у справі № 914/4002/15

за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія Нафтогаз України», м. Київ

до ОСОБА_2 акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» , м. Львів

про стягнення 7 890 432 грн. 96 коп.

представники:

- від позивача ОСОБА_3,

- відповідача ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

25.10.2018 до Господарського суду Львівської області надійшла заява Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про визнання судового наказу від 13.09.2016 таким, що не підлягає виконанню у справі №914/4002/15 за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про стягнення 7 890 432 грн. 96 коп.

Обґрунтовуючи заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, боржник посилається на те, що суму основного боргу було сплачено до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії"(надалі Закон), а відповідно до частини 3 статті 7 цього Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.11.2018 задоволено заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» від 25.10.2018 № 25-10/18, наказ Господарського суду Львівської області від 13.09.2016 виданий на примусове виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 06.09.2016 у справі № 914/4002/15, яким стягнуто з ОСОБА_2 акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія Нафтогаз України» 510401 грн. 85 коп. пені, 58 965 грн. 67 коп. - 3 % річних, 1 858 180 грн. 56 коп. - інфляційних втрат, 161997 грн. 11 коп. 7% штрафу, визнано таким, що не підлягає виконанню.

Постановляючи ухвалу, місцевий господарський суд встановивши, що відповідач погасив заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до набрання чинності Закону, дійшов висновку, що такі нарахування заявлені позивачем підлягають списанню в силу приписів частини 3 статті 7 зазначеного Закону. Суд не погодився із запереченнями позивача про те, що відповідач використовував придбаний природний газ для власних потреб, і тому дія Закону не поширюється на його заборгованість у даній справі, та встановив, що матеріалами справи спростовуються ці твердження, а саме: положеннями Статуту відповідача (п.4.2.), витягом з ЄДРЮОФОПГФ від 01.01.2014, актами приймання-передачі природного газу за договором №23/170114-ПТ-ПР від 17.01.2014 р. за серпень, вересень та грудень 2014, копіями ліцензій на виробництво електричної та теплової енергії, звітами про використання палива ліцензіатом з виробництва електричної та теплової енергії за період серпень, вересень та грудень 2014 року. Також, суд вказав про відсутність підстав для стягнення з відповідача нарахованих сум пені та 3% річних, що встановлено постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.03.2018 р. у справі №914/123/17.

Не погодившись із ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.11.2018 Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 06.12.2018 подало апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати та відмовити у задоволенні заяви про визнання наказу суду від 13.09.2016 у справі №914/4002/15 таким, що не підлягає виконанню, судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на відповідача; вважає, що оскаржувана ухвала необгрунтована, винесена з неповним зясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а саме:

1) усупереч вимогам ч. 5 ст. 236, 238, 328 ГПК України суд першої інстанції не врахував, що відповідно до наданих відповідачем копій звітів про використання палива ліцензіатом з виробництва електричної та теплової енергії за період серпень, вересень та грудень 2014 було витрачено газу значно в більшому обємі, ніж проданого позивачу за цим договором; з огляду на це, апелянт вважає, що протягом 2014 року відповідачем придбавався природній газ у різних постачальників та міг використовуватися на різні цілі; не враховав цього і Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду при ухваленні постанови від 22.03.2018 у справі №914/123/17, тому встановлені обставини у справі №914/123/17 не можуть бути преюдиційними фактами у справі №914/4002/15;

2) апелянт вважає, що ч. 3 ст. 7 Закону у частині нарахованих неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних не встановлює певний юридичний факт, а лише визначає можливість списання такої заборгованості при дотриманні сукупності певних умов, визначених цим Законом, а саме: боржник є теплопостачальною та теплогенеруючою організацією, природній газ використаний для виробництва теплової та електричної енергії, заборгованість погашено до набрання чинності Законом, тощо, відтак, на думку апелянта, таких вимог Закону дотримано не було у справі №914/4002/15, тому до правовідносин у даній справі не застосовується положення ч. 3 ст. 7 Закону.

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» не погодилося із вимогами та доводами апеляційної скарги, на яку подало відзив, вважає рішення законним та обгрунтованим, ухваленим з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, з наступних підстав:

1) нормою ч. 3 ст. 7 Закону передбачено можливість уникнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у сфері теплопостачання як у спосіб не нарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань; крім того, право не нараховувати неустойку, інфляційні втрати, відсотки річних не ставиться у залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом;

2) при списанні такої заборгованості дотримано умови визначені Законом, а саме: заборгованість погашено 13.11.2015 шляхом проведення взаєморозрахунків; відповідно до звітів про використання палива ліцензіатом з виробництва електричної та теплової енергії за спірний період природній газ був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії, а обсяг поставленого газу за спірний період співпадає з обсягом використаного газу для генерації теплової та електричної енергії;

3) Верховний Суд у постановах від 21.03.2018 у справі №905/403/17, від 12.06.2018 у справі №905/1490/15, від 25.04.2018 у справі №908/2110/16 встановив, що використання газу підприємством для виробництва теплової та електричної енергії є використанням газу для власних потреб, тому до правовідносин у справі №914/4002/15 застосовуються положення ч. 3 ст. 7 Закону;

4) необхідність застосування положень ч. 3 ст. 7 Закону щодо правовідносин у справі №914/4002/15 є фактом, встановленим судовим рішенням у справі №914/123/17, яке набрало законної сили, а, відтак, не підлягає доведенню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з огляду на наступне:

Відповідно до матеріалів справи, 13.11.2015 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з ОСОБА_2 акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" 7 890 432,96 грн., з яких: 4 628 488,81 грн. - основного боргу, 1 020 803,70 грн. - пені, 58 965,67 грн. - 3 % річних, 1 858 180,56 грн. - інфляційних втрат та 323 994,22 грн. - 7% штрафу.

Згідно доданого до заяви витягу із статуту АТ «ДТЕК Західенерго», затвердженого 20 квітня 2018 річними загальними зборами акціонерів ПАТ «ДТЕК Західенерго», статут Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» є новою редакцією статуту ПАТ «ДТЕК Західенерго» (п. 2.1); товариство є юридичною особою із новим найменуванням (п. 2.2). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 03.07.2018 р. по Акціонерному товариству «ДТЕК Західенерго» () - державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, зміну повного найменування, зміну скороченого найменування, здійснено 21.06.2018 р., 3000024.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.03.2016 у справі №914/4002/15 позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 1 020 803,70 грн. - пені, 58 965,67 грн. - 3 % річних, 1 858 180,56 грн. - інфляційних втрат, 323 994,22 грн. - 7% штрафу та 48 929,16 грн. - судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У ході розгляду справи №914/4002/15 судом було встановлено, що основний борг за договором №23/170114-ПТ-ПР купівлі-продажу природного газу від 17.01.2014 р., погашено шляхом взаємозаліку у серпні 2015 року, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків станом на 01.01.2016 р., листом НАК «Нафтогаз України», адресованим Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про те, що станом на 30.12.2015 р. заборгованість ПАТ «ДТЕК Західенерго» перед компанією за спожитий природній газ (без урахування оперативного споживання у грудні) для виробництва електричної енергії відсутня, а також актом звірки розрахунків за період з 01-01-2014 р. по 29-02-2016 р. та довідкою позивача №14/2-0218 від 18.02.2016.

Стягнуті рішенням суду від 22.03.2016 р. у справі №914/4002/15 санкції нараховано на заборгованість в сумі 4 628 488,81 грн., яка виникла в період з 15.01.2015 р. по 18.06.2015 р., та яка була погашена в серпні 2015 р., тобто до вступу в дію Закону.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.09.2016 у справі №914/4002/15 рішення Господарського суду Львівської області від 22.03.2016 змінено, п. 2. резолютивної частини рішення господарського суду Львівської області від 22.03.2016 у справі № 914/4002/15 викладено в наступній редакції: "Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 15, ідентифікаційний код 23269555) на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) 510401,85 грн. - пені, 58 965,67 грн. - 3 % річних, 1 858 180,56 грн. - інфляційних втрат, 161997,11 грн. 7% штрафу". В решті рішення Господарського суду Львівської області від 22.03.2016 у справі № 914/4002/15 залишено без змін.

13.09.2016 р. Господарським судом Львівської області на примусове виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 06.09.2016 р. у справі №914/4002/15 видано наказ про стягнення з ПАТ ДТЕК Західенерго на користь ПАТ НАК Нафтогаз України 510 401 грн. 85 коп. пені, 58 965 грн. 67 коп. - 3 % річних, 1 858 180 грн. 56 коп. - інфляційних втрат, 161 997 грн. 11 коп. 7% штрафу.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.11.2016 у справі №914/4002/15 касаційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.09.2016 у справі № 914/4002/15 - без змін.

Предметом розгляду суду першої інстанції є заява АТ «ДТЕК Західенерго» про визнання судового наказу від 13.09.2016 таким, що не підлягає виконанню, у справі №914/4002/15 за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про стягнення 7 890 432 грн. 96 коп.

Оскільки, основний борг у розмірі 4 628 488,81 грн. за договором №23/170114-ПТ-ПР від 17.01.2014 був погашений ПАТ «ДТЕК Західенерго» шляхом взаємозаліку, ще до звернення позивача з даним позовом до суду (13.11.2015) і порушення провадження у даній справі (ухвала суду від 23.11.2015), правомірний висновок суду першої інстанції про безпідставність стягнення з ПАТ «ДТЕК Західенерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» пені, 3 % річних, інфляційних втрат та штрафу.

Колегія суддів зазначає, що оскаржувану ухвалу постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, вона підлягає залишенню без змін з наступних підстав:

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 цього ж Кодексу).

Частиною 1 ст. 327 ГПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно з ч. 1 ст. 328 ГПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, частиною 2 цієї статті передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

30.11.2016 набув чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016, яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Метою вказаного закону є поліпшення фінансового становища теплопостачальних підприємств життєзабезпечення, запобігання їхнього банкрутства, забезпечення фінансової стабільності та уникнення кризових ситуацій під час проходження опалювального періоду.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр), - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону учасниками процедури врегулювання заборгованості є підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно зі статтею 1 зазначеного Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону є: кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем); заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася не погашеною станом на 01.01.2016.

За змістом статті 2 цього Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Водночас, частиною 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" окремо урегульовано списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення; крім того, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом

Отже, цією нормою законодавець передбачив можливість звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань. Право не нараховувати неустойку, інфляційні втрати, відсотки річних не ставиться у залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. Відповідно виконання цієї норми, не потребує, зокрема, включення підприємства до реєстру, оскільки, за змістом Закону до реєстру включаються та процедурі врегулювання заборгованості підлягають непогашені суми боргу перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ.

Судом першої інстанції встановлено, що стягнуті з відповідача, згідно постанови Львівського апеляційного господарського суду від 06.09.2016 р. у справі №914/4002/15, пеня, штраф, 3% річних та інфляційні втрати, були нараховані на заборгованість, яку відповідач погасив до набрання чинності Закону. Відтак, задовольняючи заяву відповідача про визнання наказу господарського суду у цій справі таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що такі нарахування підлягають списанню в силу приписів частини 3 статті 7 Закону.

Щодо аргументів апелянта, що природний газ за договором №23/170114-ПТ-ПР від 17.01.2014 р. відповідачем придбаний не для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а для власних потреб, колегія суддів констатує наступне:

Відповідно до положень Статуту відповідача (п.4.2.), предметом діяльності ПАТ «ДТЕК Західенерго» є виробництво електричної енергії, теплової енергії, діяльність у сфері електроенергетики; постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом; транспортування теплової енергії магістральним та місцевим (розподільчим) тепловим мережам; постачання теплової енергії. (а.с. 16-17, т. 4).

Згідно інформації з витягу з ЄДРЮОФОПГФ станом на 01.01.2014 (тобто до укладення договору №23/170114-ПТ-ПР від 17.01.2014), та витягу з ЄДРЮОФОПГФ станом на 03.07.2018, вбачається, наявність у відповідача відокремлених підрозділів, зокрема, це відокремлений підрозділ "Добротвірська теплова електрична станція", а в актах приймання-передачі природного газу за договором №23/170114-ПТ-ПР від 17.01.2014 за серпень, вересень та грудень 2014 року покупцем зазначено Публічне акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго»(ДТЕК Добротвірська ТЕС). Також, на підтвердження того, що відповідач виробляє електричну та теплову енергію, до заяви долучено копії ліцензій на виробництво електричної та теплової енергії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики серії АД №036303 та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг АЕ №642508 (а.с. 18-19, т. 4).

Використання природного газу для виробництва електричної та теплової енергії відповідач підтверджує Звітами про використання палива ліцензіатом з виробництва електричної та теплової енергії за період серпень, вересень та грудень 2014 року.

Звіти про використання палива ліцензіатом з виробництва електричної енергії та теплової енергії форми №1-НКРЕ (а.с. 20-28, т. 4), на виконання постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №1257 від 04.10.2012, свідчать, що поставлений природний газ за період серпень, вересень та грудень 2014 року використовувався відповідачем для виробництва теплової та електричної енергії. Вказане узгоджується із умовами пункту 1.1 договору №23/170114-ПТ-ПР від 17.01.2014, за яким газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для власних потреб, оскільки, власні потреби відповідача можуть полягати і в потребах споживання газу для виробництва ним електричної та теплової енергії.

Крім того, колегія суддів констатує, що рішенням Господарського суду Львівської області від 14.03.2017 у справі №914/123/17 відмовлено у задоволенні позову ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про стягнення з ПАТ «ДТЕК Західенерго» пені та 3% річних, внаслідок неналежного виконання відповідачем грошових зобовязань за договором купівлі-продажу природного газу №23/170114-ПТ-ПР від 17.01.2014. Предметом розгляду у цій справі був договір і заборгованість за газ за ті ж періоди, що й у даній справі. Скаржником не спростовано твердження відповідача, що отриманий газ він використовує виключно для власних потреб, тому суд дійшов висновку, що на момент звернення до суду з позовом у позивача були відсутні правові підстави для нарахування та стягнення пені та трьох відсотків річних. Обгрунтованість висновків рішення від 14.03.2017 у справі №914/123/17 про відсутність підстав для стягнення з відповідача нарахованих сум пені та 3% річних підтверджено постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.03.2018 р. у справі №914/123/17.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що його обов'язок зі сплати нарахованих санкцій у цій справі припинився на підставі прямої норми частини 3 статті 7 Закону. Зазначене є підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Аргументи позивача не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником приписів законодавства, що регулює спірні правовідносини.

З огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку про законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції, як такого, що ухвалене з дотриманням вимог законодавства та з повним дослідженням обставин і матеріалів, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Керуючись ст.ст. 269, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.11.2018 у справі №914/4002/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - без задоволення.

Судові витрати покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 01.02.2019.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя Г.Т. Кордюк