ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2019 р. Справа№ 920/773/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Вовк Н.С. - представник за дов. №07/23 від 03.01.2019 року;

від відповідача: Бундюк Т.Ю. - представник за дов. №2/06.2-16 від 27.12.2018 року;

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

на рішення Господарського суду Сумської області від 05.11.2018 року (дата підписання повного тексту 05.11.2018)

у справі № 920/773/18 (суддя Резніченко О.Ю.)

за позовом Сумського міського центру зайнятості

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про стягнення шкоди у розмірі 34 520,76 грн,

Встановив

Сумський міський центр зайнятості (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач) про стягнення шкоди у розмірі 34 520,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підставою перебування Щетініна О.М. на обліку безробітним та отримання ним допомоги по безробіттю стала обставина непризначення йому ГУ ПФУ в Сумській області пенсії за вислугу років, неправомірність якої перевірялась і встановлена Сумським окружним адміністративним судом у рішенні від 15.06.2018 року у справі №818/1544/18. Згідно з довідкою №845/102 від 03.08.2018, Щетінін О.М. отримав допомогу по безробіттю за період з 12.10.2017 року по 04.07.2018 року в сумі 34 520,76 грн.

Господарський суд Сумської області повністю задовольнив позов своїм рішенням від 05.11.2018 року (повний текст рішення складено - 05.11.2018 року).

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 05.11.2018 року у справі №920/773/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Сумської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 25.04.2018 у справі № 916/1599/17.

Крім того, скаржник зазначив, що виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем добровільно та у відповідності до чинного законодавства.

Також, скаржник вказав, що відсутні три елементи цивільного правопорушення такі як: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Сама лише наявність шкоди у вигляді безпідставної сплати допомоги по безробіттю, за відсутності інших цивільно-правових елементів шкоди, таких як, протиправність поведінки відповідача, причинно-наслідковий зв'язок між поведінкою відповідача та шкідливим результатом, що настав, не є підставою для висновку про наявність обов'язку відповідача відшкодувати позивачу шкоду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 03.12.2018 року, справу №920/773/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Михальська Ю.Б., Коротун О.М.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2018 року, у зв'язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б., у відпустці, та участю судді Коротун О.М. у тренінгу в НШСУ, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 920/773/18 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Чорногуз М.Г., Агрикова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Господарського суду Сумської області від 05.11.2018 року у справі № 920/773/18.

Через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від позивача надійшло клопотання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити в приміщенні Господарського суду Сумської області.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 року, клопотання Сумського міського центру зайнятості про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

У судовому засіданні 30.01.2019 року апелянт підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду першої інстанції залишити без змін а скаргу без задоволення.

Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що посилання відповідача на недоведення позивачем обов'язку органів Пенсійного фонду України повідомляти центри зайнятості про прийняття рішення щодо призначення громадянину пенсії спростовується тим, що позивач на такий обов'язок не посилається. Ця обставина не належить до предмету доказування, не доводиться позивачем і не має значення у справі №920/773/18. Разом з цим, скаржник не підтвердив жодними доказами отримання документів для призначення пенсії Щетініну О.М. у березні 2018 року.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Сумської області від 05.11.2018 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, за заявою Щетініна Олександра Миколайовича, він, з 03.10.2017 року, перебував на обліку безробітним, який не належав до категорії зайнятого населення у розумінні ст. 4 Закону України "Про зайнятість населення", у тому числі, не отримував пенсію на пільгових умовах та за вислугу років.

З 12.10.2017 року Щетініну О.М. було розпочато виплату допомоги по безробіттю, що підтверджується довідкою від 03.08.2018 року, додатком № 4 до персональної картки № 0002 (а.с. 14-15, 20).

02.08.2018 року Щетінін О.М. звернувся до Сумського міського центру зайнятості із заявою про відмову від послуг служби зайнятості у зв'язку з призначенням йому пенсії за вислугу років Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.06.2018 року у справі №818/1544/18.

Виплата допомоги по безробіттю Щетініну О.М. припинена 02.08.2018 року, у зв'язку з припиненням реєстрації безробітного та отриманням права на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, Щетінін О.М. отримав допомогу по безробіттю за період з 12.10.2017 року по 04.07.2018 року в сумі 34520,76 грн, що підтверджується довідкою Державного центру зайнятості Сумського МЦЗ №845/102 від 03.08.2018 року (наявна в матеріалах справи).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.06.2018 у справі №818/1544/18, що набрало законної сили, адміністративний позов Щетініна О.М. до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 30.03.2018 року № 34 про відмову у призначенні Щетініну О.М. пенсії за вислугу років; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити Щетініну О.М. пенсію за вислугу років згідно з розрахунком Головного управління Національної поліції в Сумській області від 15.03.2018 року.

Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 2163 від 27.07.2018 року, Щетінін О.М. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області як отримувач пенсії за вислугу років. Пенсія призначена з 12.09.2017 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

З викладеного вбачається, що відповідальність застрахованої особи настає лише у випадку несвоєчасного подання нею інформації про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг або умисного невиконання особою своїх обов'язків та зловживання ними, щодо неповідомлення про існування таких обставин.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, на момент звернення Щетініна О.М. 03.10.2017 року з заявою про надання статуту безробітного, він не отримував пенсію на пільгових умовах та за вислугу років, тому підстави у Сумського міського центру зайнятості для відмови у наданні відповідного статусу були відсутні.

Про призначення пенсії з 12.09.2017 року безробітний Щетінін О.М. повідомив Сумський міський центр зайнятості у день призначення йому пенсії та надав довідку ГУ ПФУ в Сумській області №2163 від 27.07.2018 року.

Таким чином, як правильного встановлено судом першої інстанції, відповідальність застрахованої особи в даному випадку виключається.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Способом захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до положень ст. 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідальність органу державної влади настає у випадку незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності, шкідливого результату такої поведінки (шкода), причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою.

Тобто, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди з органу державної влади необхідні лише три елементи: неправомірні дії органу виконавчої влади, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, а відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, настає незалежно від вини цих органів, тобто і при випадковому завданні.

Так, при розгляді справи №818/1544/18 було встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області від 07.09.2017 року № 336 о/с Щетініна О.М. з 11.09.2017 року звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 4 (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію". Відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області від 07.09.2017 року № 336 о/с, довідки УКЗ ГУНП в Сумській області від 12.09.2017 року № 3398/12/2/02-2017 та послужного списку станом на день звільнення вислуга Щетініна О.М. в органах внутрішніх справ та Національної поліції України складає: в календарному обчисленні 21 рік 10 місяців 16 днів, у пільговому обчисленні 03 роки 07 місяців 25 днів. Таким чином, загальна вислуга позивача з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні складає 25 років 06 місяців 11 днів. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 30.03.2018 року № 34 Щетініну О.М. відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років у зв'язку з відсутністю необхідної для призначення пенсії календарної вислуги 23 роки і більше, передбаченої п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", для осіб начальницького і рядового складу Національної поліції України, які звільнені в період з 01.10.2016 року по 30.09.2017 року. Суд визнав відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області у призначенні пенсії позивачу за вислугу років відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем добровільно та у відповідності до чинного законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону. Отже, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем не добровільно, а на виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення", і така виплата відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", п. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не здійснювалася би у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії за вислугу років Щетініну О.М., що свідчить про наявність шкоди у позивача та причинного зв'язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 07.12.2018 року у справі №922/3435/17.

Разом з цим, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника на відсутність причинного зв'язку між неправомірними діями органу виконавчої влади і заподіяною шкодою, як безпідставне та таке, що спростовується висновками суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Щодо твердження скаржника про неврахування судом першої інстанції до спірних правовідносин висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 25.04.2018 року у справі №916/1599/17, колегія суддів відзначає наступне.

Так, у вищевказаній справі факт призначення пенсії за рішенням суду, що набрало законної сили, не був своєчасно повідомлений безробітним центру зайнятості.

Тобто, в даному випадку інші фактичні обставини справи і до даних правовідносин не можна застосовувати правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 25.04.2018 року у справі №916/1599/17.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Разом з тим, скаржник не надав суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України по. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 05.11.2018 року у справі №920/773/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи №920/773/18 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова

Дата складення повного тексту 11.02.2019 року.