ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"08" лютого 2019 р.          Cправа № 902/72/19

Суддя господарського суду Вінницької області Матвійчук В.В., розглянувши матеріали

за позовом: Заступника військового прокурора Вінницького гарнізону (вул. Стрілецька, 105, м. Вінниця, 21007) в інтересах держави, уповноваженим органом якого є: Міністерство оборони України (пр. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168), Кватрирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця (вул. Срілецька, 87, м. Вінниця, 21007)

до: Жмеринської районної державної адміністрації (вул. Б. Хмельницького, 14, м. Жмеринка, Вінницька область, 23100)

про визнання розпорядження недійсним

В С Т А Н О В И В :

04.02.2019 року на розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № 3/721 від 29.01.2019 Заступника військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є: Міністерство оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця до Жмеринської районної державної адміністрації про:

- визнання недійсним пункту 1 розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації від 18.08.2008 № 573 "Про припинення права користування та вилучення земельних ділянок колишнього військового радгоспу "Вінницький" на території Браїлівської селищної, Коростівецької Леляцької сільський рад" в частині припинення колишньому військовому радгоспу "Вінницький" право користування земельними ділянками на яких відсутні об'єкти нерухомого майна, в тому числі по Леляцькій сільській раді - 305,9 та передачі її до земель запасу Леляцькій сільській раді;

- визнання недійсним пункту 2 розпорядження від 18.08.2008 № 573 "Про припинення права користування та вилучення земельних ділянок колишнього військового радгоспу "Вінницький на території Браїлівської селищної, Коростівецької Леляцької сільський рад" в частині визнання державного акту серії Б № 000278 таким, що втратив чинність;

- визнання недійсним пункту 2 розпорядження від 18.08.2008 № 573 "Про припинення права користування та вилучення земельних ділянок колишнього військового радгоспу "Вінницький на території Браїлівської селищної, Коростівецької Леляцької сільський рад" в частині визнання державного акту серії Б № 000280 таким, що втратив чинність.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд зазначає про наявність підстав для залишення її без руху у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Так, згідно з ч.5 ст.164 Господарського процесуального кодексу України у разі пред'явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Обґрунтовуючи підстави звернення з даним позовом до суду, заступник військового прокурора Вінницького гарнізону зазначає, що пред'явлення даної позовної заяви в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах є КЕВ м Вінниця та Міністерство оборони України, обумовлено винятково захистом порушених інтересів держави та здійснюється відповідно до норм Конституції України та Закону України "Про прокуратуру". Безумовною обставиною порушення інтересів держави, за доводами заступника прокурора, є те, що Жмеринська РДА незаконно, усупереч діючого законодавства, припинили право постійного користування землями оборони та надала їх до земель запасу місцевої ради. При цьому орган державної влади, на якого покладено обов'язок щодо судового захисту порушених інтересів держави, належних дій для такого захисту не вживає. З огляду на викладене, підставою представництва інтересів держави в особі КЕВ м. Вінниця та Міністерства України, є триваюче зволікання вказаних органів виконавчої влади із зверненням з позовною заявою до суду щодо захисту інтересів держави у сфері земельних відносин.

Суд не вважає наведене належним і достатнім обґрунтуванням підстав звернення заступника військового прокурора Вінницького гарнізону з позовом в інтересах держави до суду, а відтак, зазначає про недотримання вимог ч.5 ст.164 Господарського процесуального кодексу України, та звертає увагу на наступне.

Так, частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Як зазначив Верховний суд у постанові від 19 липня 2018 року у справі №822/1169/17, згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Верховний суд звернув увагу, що захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень.

Відтак, аналіз ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб'єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб'єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).

Пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Враховуючи наведене та обґрунтування, викладене прокурором у позовній заяві, суд зазначає, що заявником не доведено необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а також не обґрунтовано належним чином підстави звернення до суду в інтересах КЕВ м. Вінниця та Міністерства оборони України, з наданням належних доказів, які би підтверджували встановлення прокурором наявності підстав для представництва у відповідності до статті 23 Закону України "Про прокуратуру". Суд зазначає, що недостатньо лише констатувати відсутність дій зі сторони позивачів, спрямованих на захист своїх прав у випадку їх порушення. Необхідним є доведення прокурором неможливості подання означеними особами позову на захист своїх прав і обґрунтування виключності випадку здійснення представництва інтересів держави в суді.

Суд також звертає увагу, на положення ч.5 ст.162 ГПК України, яка встановлює, що у разі пред’явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Згідно ч.4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов’язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб’єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб’єктом владних повноважень (абз.2 ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру").

Позовні матеріали не містять відповідного повідомлення заступника військового прокурора Вінницького гарнізону адресованого КЕВ м. Вінниця та Міністерству оборони України про намір звернення з позовною заявою до суду в їх інтересах.

Відтак, суд вважає наявними підстави для залишення позовної заяви заступника військового прокурора Вінницького гарнізону без руху та надання заявнику можливості усунути допущені при поданні позовної заяви недоліки шляхом обґрунтування підстав для звернення з позовом у даній справі в інтересах держави, а також надання доказів повідомлення КЕВ м. Вінниця та Міністерство оборони України про намір звернення з позовною заявою до суду в їх інтересах, станом на 04.02.2019.

Суд звертає увагу, що відповідно до приписів ст.174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 77, 164, 172, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд –

У Х В А Л И В :

Позовну заяву № 3/721 від 29.01.2019 Заступника військового прокурора Вінницького гарнізону залишити без руху.

Встановити Заступнику військового прокурора Вінницького гарнізону спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- обґрунтування підстав для звернення з позовом у даній справі в інтересах держави ;

- докази повідомлення КЕВ м. Вінниця та Міністерство оборони України про намір звернення з позовною заявою до суду в їх інтересах, станом на 04.02.2019.

Встановити Заступнику військового прокурора Вінницького гарнізону строк для усунення недоліків позовної заяви: 5 днів з дня вручення цієї ухвали.

Попередити Заступника військового прокурора Вінницького гарнізону про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали надіслати Заступнику військового прокурора Вінницького гарнізону.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Ухвала підписана 08.02.2019р

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - Військова прокурора Вінницького гарнізону (вул. Стрілецька, 105, м. Вінниця, 21007)