ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2019м. ДніпроСправа № 904/5425/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі: суддя Петрова В.І.

за участю секретаря судового засідання Тайлієвої Х.Р.

за позовом Фізичної особи-підприємця Скоробогатька Ігоря Леонідовича, АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ МЕТИЗ", с. Партизанське, Дніпровський район, Дніпропетровська область

про стягнення сплаченої передплати

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, дог. №02-21/01-19 від 21.01.2019р.

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Скоробогатько Ігор Леонідович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ МЕТИЗ" кошти у розмірі 107 000,00грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач на виконання умов договору №12/11-01 ПМ від 12.11.2014р. здійснив оплату товару. Однак відповідач не поставив товар у визначений договором строк, передплату не повернув.

Ухвалою суду від 11.01.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розпочато розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 31.01.2019р.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, відзив на позов не надав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою, зазначеною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.30-32), що підтверджується повернутим конвертом "Укрпошта" (а.с.25-28), про причини неявки не повідомив.

31.01.2019р. у судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2014р. між Фізичною особою-підприємцем Скоробогатьком Ігорем Леонідовичем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМ МЕТИЗ" (продавець) укладено договір № 12/11-01 ПМ.

Відповідно до п.1.1. договору продавець зобов'язується поставити і передати у власність покупцеві товар, характеристики якого вказуються у спеціфикаціях до договору, що становлять його невід'ємну частину, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар у порядку та на умовах, передбачених договором.

Згідно п.3.2. договору строки поставки товару визначаються в специфікаціях. Датою поставки товару вважається дата здачі товару транспортній організації.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що умови оплати кожної партії погоджуються в специфікаціях до договору.

Специфікацією №1 від 12.11.2014р. сторони узгодили найменування товару, кількість, ціну, вартість, умови поставки та оплати. Зокрема, умови оплати - попередня оплата 100% вартості узгодженої до відвантаження партії товару. Відвантаження протягом 3-х днів після дати 100% оплати. Дата відвантаження - дата на товарно-транспортних документах.

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов"язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов"язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідач виставив позивачу рахунок-проформу № ПМ 28/12-02 від 28.12.2016р. на загальну суму 405 999,89грн. (а.с.10).

Вказаний рахунок позивач оплатив частково на суму 107 000,00грн., що підтверджується платіжним дорученням № 354 від 29.12.2016р. (а.с.11).

За ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи умови договору, відповідач повинен був поставити товар на суму 107 000,00грн. у строк до 01.01.2017р. включно, однак, як вбачається з матеріалів справи, цього не зробив.

Згідно ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивач надіслав відповідачу претензію від 28.09.2018р. про повернення попередньої оплати у розмір 107 000,00грн. (а.с.12-13). Дану претензію відповідач отримав 06.10.2018р. (а.с.33).

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.ст.74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обставини, на які посилається позивач в обгрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 107 000,00 грн., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами.

Оскільки відповідач отримав вимогу позивача про повернення передплати 06.10.2018р., то, враховуючи положення ч.5 ст.254, ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, він повинен був повернути сплачені кошти до 16.10.2018р. включно, чого, як вбачається з матеріалів справи, не зробив.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача передплати у розмірі 107 000,00 грн. є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 86, 129, ч.9 ст.165, ст.ст.232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ МЕТИЗ" (52012, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Партизанське, вул. Леніна, 14, ідентифікаційний код в ) на користь Фізичної особи-підприємця Скоробогатька Ігоря Леонідовича (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) кошти у розмірі 107 000,00грн. (сто сім тисяч) та 1 762,00грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені ст.256, п.п.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 05.02.2019р.

Суддя В.І. Петрова