ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про забезпечення позову

"11" лютого 2019 р. Справа№ 910/18384/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Пантелієнка В.О.

Доманської М.Л.

без виклику сторін

розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.12.2018

у справі №910/18384/15 (суддя Пасько М.В.)

за позовом ліквідатора Українського консорціуму «Екосорб» арбітражного керуючого Ковалко Г.І.

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна інвестиційна группа»

про визнання права власності в межах справи № 910/18384/15

за заявою Приватного акціонерного товариства «Київспецмонтаж»

до Українського консорціуму «Екосорб»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2018 у справі №910/18384/15 позов ліквідатора Українського консорціуму «Екосорб» арбітражного керуючого Ковалко Г.І. про визнання права власності, заявлений в межах справи № 910/18384/15 задоволено.

Визнано за Українським консорціумом «Екосорб» право власності на об'єкти житлової нерухомості/квартири розташовані за адресою:

- АДРЕСА_1;

- АДРЕСА_2;

- АДРЕСА_3;

- АДРЕСА_4;

- АДРЕСА_5;

- АДРЕСА_6;

- АДРЕСА_7;

- АДРЕСА_8;

- АДРЕСА_9.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 04.02.2019 (згідно вхідного штампу місцевого господарського суду) звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 04.02.2019, в якій просить суд частково скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.12.2018 у справі №910/18384/15 і ухвалити нове рішення, яким відмовити Українському консорціуму «Екосорб» у визнанні права власності на квартиру АДРЕСА_10

Згідно Витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) від 06.02.2019 апеляційна скарга ОСОБА_2 у справі №910/18384/15 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Верховця А.А., суддів: Доманської М.Л., Пантелієнка В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.12.2018 у справі №910/18384/15; апеляційну скаргу призначено до розгляду на 27.02.2019.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_2 було долучено до апеляційної скарги заяву про забезпечення позову у якій скаржник просив суд: - накласти арешт на квартиру АДРЕСА_10;

- заборонити Українському консорціуму «Екосорб» вчиняти будь-які дії по відношенню до квартири АДРЕСА_10, в тому числі заборонити проникнення в середину квартири, зміну замків на дверях, тощо.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_2 посилається на те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2018 у справі №910/18384/15, зокрема, визнано за Українським консорціумом «Екосорб» право власності на об'єкт житлової нерухомості/квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_10. Разом з тим, за твердженнями заявника, дана квартира є власністю ОСОБА_2 про що свідчить, зокрема, Свідоцтво про право власності від 09.11.2012. У даній квартирі постійно проживають батьки ОСОБА_2

За таких обставин враховуючи, що на даний час власником Квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно визначено саме УК «Екосорб», а тому є ризик виселення мешканців квартири та її відчуження до ухвалення рішення в господарській справі за апеляційною скаргою, ОСОБА_2 зазначаючи про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам та інтересам, просить суд вжити заходи по забезпеченню позову.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 137 ГПК України визначено заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Аналіз вищенаведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Так, до апеляційної скарги ОСОБА_2 було додано документи, зі змісту яких вбачається, що за Українським консорціумом «Екосорб» (на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 27.12.2018 по справі №910/18384/15, яка оскаржується апелянтом) було зареєстровано право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10.

Крім того скаржником подано докази, з яких слідує, що право власності на спірний об'єкт нерухомості належить ОСОБА_2 (копія Свідоцтва про право власності, Договір №2-026-КЛ пайової участі у будівництві житлового будинку, план об'єкту будівництва (квартири), акт прийому-передачі квартири, тощо).

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції, за результатами дослідження представлених скаржником доказів, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки реєстрація права власності на Квартиру за Українським консорціумом «Екосорб» свідчить про вчинення ліквідатором дій щодо включення даного майна до складу ліквідаційної маси та в подальшому його продажу. А отже, наявні підстави стверджувати про можливість утруднення або взагалі не виконання рішення суду в разі задоволення вимог апеляційної скарги.

Разом з цим, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, позаяк це рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13.12.2012)

Рішення суду безумовно має бути виконаним і його невиконання загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 11-рп/2012 від 25.04.2012).

Складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, у рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хорнсбі проти Греції» зазначено, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система договірних держав допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалось б на шкоду одній з сторін.

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Приймаючи до уваги встановлене існування загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, судова колегія дійшла висновку про необхідність застосування заходів до забезпечення позову у даній справі. Водночас, подана ОСОБА_2 заява підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Так, обираючи заходи забезпечення позову суд керується положеннями ст. 137 ГПК України. Із заяви скаржника про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_2 просить суд застосувати два окремих види забезпечення позову, а саме: накладення арешту та заборона вчиняти певні дії.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що накладення арешту на об'єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_10 може порушити права мешканців зазначеної квартири стосовно її використання, оскільки накладення арешту на майно, як спосіб забезпечення позову полягає у проведенні опису майна і забороні розпоряджатися ним до вступу рішення в законну силу або до зняття заборони, а в разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилучення та передачі на зберігання іншим особам. Відтак суд апеляційної інстанції з метою недопущення порушення прав ОСОБА_2 на користування спірним нерухомим майном, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в частині накладення арешту.

Враховуючи вищевикладене, Північний апеляційний господарський суд задовольняє заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову в частині заборони Українському консорціуму «Екосорб» вчиняти будь-які дії, спрямовані на користування та відчуження у будь-якій спосіб квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_10 (загальною площею 77,10 кв.м.; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000) та є власністю Українського консорціуму «Екосорб» (03170, м. Київ, бульвар Ромена Ролана, буд. 7, 02023732).

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_2 (АДРЕСА_14, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Українському консорціуму «Екосорб» вчиняти будь-які дії, спрямовані на користування та відчуження у будь-якій спосіб квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_10 (загальною площею 77,10 кв.м.; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000) та є власністю Українського консорціуму «Екосорб» (03170, м. Київ, бульвар Ромена Ролана, буд. 7, 02023732).

3. Копію ухвали Північного апеляційного господарського суду направити учасникам справи.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений чинним ГПК України.

Дана ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред'явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді В.О. Пантелієнко

М.Л. Доманська