УХВАЛА

04 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 925/1501/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В.- головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська ЗТК" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Агро ЛТД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз-РП" про стягнення 854 654,91 грн,

ВСТАНОВИВ:

03.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеська ЗТК" звернулося вперше із касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 ( у складі колегії суддів: Зубець Л.П., Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.)

Касаційна скарга не відповідала вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у зв'язку з чим ухвалою Касаційного господарського суду від 17.12.2018 було залишено касаційну скаргу без руху та надано строк до 17.01.2019 для усунення недоліків, скаржнику потрібно було надати належні докази сплати судового збору у розмірі 1 762 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 14.01.2019 касаційну скаргу було повернуто з підстав порушення вимог частини 2 статті 174 ГПК України, в якій зазначено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Документи щодо усунення недоліків скаржником було подано з пропуском десятиденного строку з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

18.01.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеська ЗТК" звернулося повторно з касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2019 справу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Краснов Є.В. - головуючий, Мачульський Г.М., Кушнір І.В.

В касаційній скарзі, яка подана повторно, скаржник порушує питання про поновлення строку на її подання. Звертаючись повторно скаржник звертає увагу на те, що вперше він звертався із касаційною скаргою в межах строку, однак ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу було залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору. На виконання вимог ухвали Касаційного господарського суду від 17.12.2018 про залишення касаційної скарги без руху скаржник сплатив судовий збір, але на один день пізніше, ніж було встановлено судом, у зв'язку із значною кількістю неробочих днів на Різдво та Новий рік та порядком роботи банківської системи в період завершення звітного року, відповідно до якого 02.01.2019 банки працювали без клієнтів, забезпечували комплекс робіт, пов'язаних із початком нового звітного року; міжбанківські перекази через СЕП 02.01.2019 не здійснювались.

Колегія суддів, розглянувши клопотання про поновлення строку касаційного оскарження та оцінивши зазначені скаржником причини на предмет їх поважності, дійшла висновку, що такі причини є неповажними з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже можливість поновлення пропущеного строку судом касаційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов'язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином вказане рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

Звернувшись вперше до суду, в порушення вимог пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України, скаржником не додано до касаційної скарги документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі, у зв'язку з чим, суд, залишив скаргу без руху на підставі частини 2 статті 292 ГПК України. Проте, в порушення вимог пункту 2 частини 1 статті 174 ГПК України, заявником не усунуто недоліки касаційної скарги у строк визначений приписами Господарського процесуального кодексу України, тому скарга була повернута.

Крім того, при поверненні касаційної скарги, Суд звернув увагу скаржника на те, що скаржник отримав ухвалу без руху Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 20.12.2018 (останній день 10-денного строку на усунення недоліків припадав на 02.01.2019, з урахуванням святкових днів), а документи щодо усунення недоліків було направлено 04.01.2019 о 17 год 06 хв, тобто з пропуском десятиденного строку з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху. При цьому, згідно інформації розміщеної на офіційному сайті НБУ 3, 4 та з 8 січня 2019 року СЕП і банківська система України працюють у звичайному режимі. Тобто для усунення недоліків касаційної скарги Судом було надано достатній строк, а саме, максимальний 10-денний строк встановлений ГПК України для усунення недоліків. Скаржник сплатив судовий збір 03.01.2019, а направив документи лише 04.01.2019.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов'язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов'язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, колегією суддів, доводи скаржника щодо порушення строку для усунення недоліків, які встановлені судом, у зв'язку із значною кількістю вихідних та особливостями порядку роботи банківської системи не беруться до уваги.

Вищевказане свідчить, що можливість подання касаційної скарги без порушень норм чинного законодавства залежала виключно від самого скаржника, а отже причини пропуску строку є неповажними.

За таких обставин, колегія суддів відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська ЗТК" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 4 частини 1 статті 293 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Одеська ЗТК" в задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська ЗТК" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 у справі № 925/1501/16.

3. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Одеська ЗТК" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 у справі № 925/1501/16 повернути скаржнику разом з доданими до неї матеріалами (в тому числі оригінал квитанції № 21030 від 03.01.2019 на суму 1 762 грн).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. Краснов

Суддя: Г. Мачульський

Суддя: І. Кушнір