ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.02.2019 Справа № 920/810/18

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі:

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Мудрицької С.Ю.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Промелектроніка

до - Державного підприємства Конотопський авіаремонтний завод Авіакон,

про стягнення 517681 грн 78 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача - адвокат ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

від відповідача - ОСОБА_2,

УСТАНОВИВ:

Позивач 08.10.2018 звернувся з позовом до суду, в якому просить суд стягнути з відповідача 517681 грн 48 коп. пені, 130695 грн 44 коп. інфляційних збитків, 32055 грн 37 коп. 3% річних, у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 132-14 від 24.03.2014 (надалі Договір). Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 7765 грн 23 коп. витрат по сплаті судового збору.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач несвоєчасно розрахувався за отриману продукцію по Договору, що є підставою для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат, відповідно до п. 7.2 Договору та ст. 625 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України).

29.10.2018 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог частково заперечує.

Відповідач зазначає, що при розрахунку штрафних санкцій позивач не врахував те, що ним не надано доказів виконання обовязку з поставки партії продукції, обумовленою відповідною специфікацією, що не дає можливості визначитись із датою настання обовязку відповідача провести сплату партії продукції. Крім того, частина вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат заявлена після спливу строку позовної давності.

06.12.2018 позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що позовна давність ним не пропущена, обовязок з оплати у відповідача виникає з моменту отримання продукції по кожній видатковій накладній, а не з дня отримання всієї партії продукції.

09.01.2019 відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що вимоги позивача заявлені з порушенням строку позовної давності. Крім того, відповідач надає контррозрахунок річних та пені.

04.02.2019 позивач надав суду письмові пояснення, в яких зазначає про переривання строку позовної давності до основної та додаткових вимог.

Представник позивача в судовому засіданні усно зазначив, що наполягає на задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні усно зазначив, що позовні вимоги визнає частково.

Стосовно поданих сторонами заяв та клопотань, а також вчинення інших процесуальних дій.

По-перше, 08.10.2018 позивачем разом з позовною заявою було подано клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 11.10.2018 клопотання позивача було задоволено частково.

У відзиві від 29.10.2018 відповідач повідомив, що в процесі здійснення кримінального провадження № 1-кс/331/3306/2017 у нього було вилучено документи, які повязаніі з правовідносинами з ТОВ «Промелектроніка» (за період з 2014 року по 2017 рік), про що 06.10.2017 було складено протокол. Отже, у відповідача відсутні оригінали спірного Договору з додатками на 147 аркушах, а також видаткові накладні, крім видаткових накладних від 26.08.2014, від 19.12.2014, від 19.12.2014 оригінали яких є у нього в наявності.

По-друге, відповідач 01.11.2018 подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без руху та витребування доказів.

Ухвалою суду від 03.12.2018 було відмовлено відповідачу в задоволенні вказаного клопотання.

По-третє, 09.11.2018 позивачем було подано заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 03.12.2018 вищезазначена заява позивача була задоволена.

В судовому засіданні 11.01.2019 було оголошено перерву до 05.02.2019. Ухвалою суду від 11.09.2019 було призначено проведення судового засідання 05.02.2019 в режимі відеоконференції.

Крім того, в судовому засіданні 20.12.2018 було оголошено перерву до 22.12.2018. Ухвалою суду від 20.12.2018 було призначено проведення судового засідання 22.12.2018 в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 22.12.2018 було призначено судове засідання 11.01.2019 в режимі відеоконференції.

По-четверте, відповідач 20.12.2018 надав до суду клопотання про витребування доказів та встановлення строку подання заперечень.

20.12.2018 клопотання було задоволено частково та зобовязано позивача надати оригінали всіх письмових доказів, які він подав до суду.

По-пяте, 20.12.2018 відповідачем було надано заяву про ознайомлення з матеріалами справи. Заява була задоволена судом.

По-шосте, відповідачем 22.12.2018 було надано до суду заяву про зменшення штрафних санкцій.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що проти заяви заперечує, оскільки вона є необґрунтованою. Представник відповідача усно зазначив, що наполягає на задоволенні заяви.

По-сьоме, позивачем 26.12.2018 було подано заяву та оригінали документів, які були додані до позовної заяви.

Судом та представником відповідача вказані оригінали були оглянуті. Оригінали документів зберігаються при матеріалах справи та будуть повернуті позивачу після набрання рішенням законної сили.

По-восьме, відповідачем 11.01.2018 було подано заяву про долучення до матеріалів справи документів, що підтверджують повноваження члена виконавчого органу ДП «Авіакон».

Додані до заяви докази були долучені до матеріалів справи.

По-девяте, позивачем 11.01.2019 електронною поштою було надано докази, які підтверджують повноваження його представника.

Суд долучив докази до матеріалів справи. Крім того, повноваження представника позивача були перевірені працівником господарського суду Запорізької області при проведенні відеоконференції.

Суд дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

24.03.2014 між сторонами було укладено договір поставки № 132-14. Вищезазначений факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією Договору та сторонами не спростовується (а.с. 20-24, том 1).

06.03.2015 до Договору була укладена додаткова угода № 1, що підтверджується копією вказаної додаткової угоди (а.с. 25, том 1).

Згідно з п. 1.1 Договору позивач зобовязується передати, а відповідач прийняти й оплатити продукцію, вказану у додатку № 1 до Договору (надалі продукція).

Між сторонами було укладено специфікації до Договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями специфікацій (а.с.133-145, том 2).

Позивач поставив відповідачу продукцію на суму 2273629 грн 20 коп. Вказаний факт підтверджується копіями видаткових накладних №№ РН-0001223 від 26.08.2014, РН-0001863 від 19.12.2014, РН-0001860 від 19.12.2014, РН-0003196 від 24.06.2015, РН-0003907 від 11.08.2015, РН-0006299 від 16.10.2015, РН-0003682, РН-0003743, РН-0003985, РН-0004201 від 03.09.2015, РН-0004231 від 08.09.2015, РН-0006283 від 13.10.2015, РН-000119 від 05.02.2016, РН-0006300 від 16.10.2015, РН-0000414 від 04.03.2016, РН-0004136, РН-0006007 від 21.09.2015, РН-0006001 від 18.09.2015, РН-0006284 від 13.10.2015, РН-0006286 від 13.10.2015, РН-0006344 від 22.10.2015, РН-0006287 від 13.10.2015, РН-0006416 від 06.11.2015, РН-0006345 від 22.10.2015, РН-0006415 від 06.11.2015.

Також, факт отримання продукції підтверджується відповідними довіреностями на її отримання (а.с. 24-81, том 2).

Позивач зазначає, що продукція була поставлена ним та прийнята відповідачем без жодних зауважень.

Як вбачається з матеріалів справи, специфікації між сторонами підписувались не на кожну поставку, яка підтверджена видатковою накладною. У вказаних видаткових накладних, які надані позивачем, не має привязки до конкретних специфікацій, а саме не зазначено, що продукція поставлена по конкретній специфікації, в той же час і специфікації не мають ні дати, ні номеру.

Позивачем 26.12.2018 було надано суду оригінали документів, які були додані до позовної заяви.

Згідно до ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку, що факт поставки та прийняття продукції на суму 2273629 грн 20 коп. сторонами не заперечується, підтверджується матеріалами справи, а тому суд вважає вказані факти доведеними.

Згідно до п. 3.1 Договору поставка продукції здійснюється партіями. Розмір кожної партії продукції визначається на підставі відповідної заявки відповідача та фіксується у відповідних специфікаціях.

Як зазначили представники сторін, такі заявки відбувались між сторонами у телефонному режимі.

Відповідно до п. 6.5 Договору остаточне приймання продукції здійснюється з оформленням видаткової накладної.

Суд дійшов висновку, що датами остаточного приймання продукції відповідачем є дати оформлення зазначених вище видаткових накладних, а партією продукції, з урахуванням у взаємозвязку всіх умов Договору, є сукупність одиниць продукції, що відвантажена або отримана за одним товаросупровідним документом.

Згідно з п. 5.2 Договору оплата здійснюється протягом 10 календарних днів з дати поставки відповідної партії продукції на підставі виставленого рахунку.

18.03.2015 до Договору між сторонами була укладена додаткова угода № 2, в якій зазначено, що сторони домовились змінити умови оплати продукції, яка поставляється за Договором (п. 5.2), а саме, що остаточний розрахунок за відповідну партію продукції протягом 10 банківських днів з дня отримання продукції на підставі виставленого рахунку. Вищезазначений факт підтверджується копією додаткової угоди № 2 (а.с. 27, том 1).

Суд дійшов висновку, що оскільки продукція по специфікаціям була поставлена окремими партіями, що підтверджується окремими документами - видатковими накладними, то зобовязання позивача з поставки продукції вважаються виконаними з дати отримання продукції відповідачем та складання видаткової накладної, відповідно до п. 6.5 Договору. Розрахунок за поставлену продукцію повинен здійснюватись окремо по кожному факту поставки після оформленням кожної видаткової накладної.

Тому, суд відхиляє доводи відповідача про те, що розрахунок повинен здійснюватись після поставки всієї партії товару по конкретній специфікації.

Відповідачем була здійснена оплата за продукцію у сумі 2273629 грн 20 коп., що підтверджується відповідними рахунками-фактурами та платіжними дорученнями (а.с. 85-132, том 2, а також а.с. 34-56, том 1).

Крім того, факт оплати не спростовується сторонами, а тому є таким, що встановлений судом.

Також, 31.05.2016 між сторонами було складено та підписано акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до п. 5.8 Договору, в яких сторони зазначили факти проведених поставок, платежів за них та встановили спірну суму боргу станом на 31.05.2016. Вищезазначений факт підтверджується копією вказаного акту (а.с. 28-33, том 1).

Позивач зазначає, що не міг бути обізнаним про існування боргу відповідача, оскільки первинна бухгалтерська документація, яка стосується спірних правовідносин з відповідачем (за 2014 та частину 2015 років), була вилучена правоохоронними органами. Тому, лише після отримання вищевказаного акту 01.06.2016 дізнався про борг відповідача, а перебіг строків позовної давності перервався.

Вищезазначені факти позивач підтверджує наданою до матеріалів справи копією ухвали Подільського районного суду міста Києва від 08.09.2015 по справі № 758/10155/15-к та протоколом обшуку від 15.09.2015.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В той же час, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що він не мав фактичної можливості дізнатись про порушення відповідачем його прав (не надано звернень до правоохоронних органів з вимогою надати копії первинних документів, які були вилучені, відмов правоохоронних органів в наданні таких документів, тощо).

Суд дійшов висновку, що позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, однак не довів, що такі дії ним вчинялись, а тому право на позов про стягнення штрафних санкцій за кожен день прострочення виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор повинен був дізнатися про порушення права.

Позивач зазначає, що звертався до відповідача з претензією. Вищезазначений факт позивач підтверджує копією претензії вих. № 233 від 23.04.2018, розрахунком до претензії, описом та фіскальним чеком ПАТ «Укрпошта» про направлення відправлення за номером 029.

Оскільки оплата за продукцію була проведена з простроченням строків, які встановлені Договором, то позивач звернувся з даною позовною заявою про стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат, відповідно до п. 7.2 Договору та ст. 625 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України).

Позивачем було надано до матеріалів справи розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат (а.с.15-19, том 1).

Відповідачем у запереченнях на відповідь на відзив був наданий контррозрахунок річних та пені (а.с.192-213, том 1).

Відповідач зазначив, що по видатковим накладним №№ РН-0001223, РН-0001863, РН-0001860, РН-0003196, РН-0003192, РН-0003907, РН-0006299, РН-0003682, РН-0003743, РН-0003985, РН-0004201, РН-0004231, РН-0006283, РН-0000119, РН-000630, РН-0000414, РН-0004136, РН-0006007, РН-0006001 пеня, 3% річних та інфляційні втрати були нараховані без врахування спливу строків позовної давності. По іншим видатковим накладним відповідач зазначає, що відсутні підстави стверджувати, що відповідачем несвоєчасно оплачена продукція, оскільки оплата проводилась після поставки позивачем всієї партії продукції.

Згідно до п. 7.6 Договору неустойка (штраф пеня), штрафні санкції за цим Договором нараховуються протягом усього періоду порушення.

Відповідно до п. 10.5 Договору по всіх видах зобовязань, вимог і відповідальності сторін за цим Договором сторони домовилися встановити позовну давність тривалістю три роки.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст.ст. 256, 261 ЦК України).

Днем звернення до суду є день направлення поштою позовної заяви, що у данному випадку мало місце 05.10.2018 (а.с. 140, том 1).

На думку суду, якщо господарська санкція нараховується за кожен день прострочення на відповідну суму, то позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день прострочення.

Оскільки 05.10.2018 позивач звернувся до суду, то штрафні санкції нараховані до 05.10.2015 є такими, що нараховані зі спливом строку позовної давності.

Тому, суд частково погоджується та приймає доводи відповідача про сплив позовної давності, а саме відносно періодів нарахування за поставки підтверджені видатковими накладними №№ РН-0001223, РН-0001863, РН-0001860, РН-0003196, РН-0003192, РН-0003907, РН-0003682, РН-0003743, РН-0003985. По видатковим накладним №№ РН-0004201, РН-0004231, РН-0006001 суд погоджується стосовно позовної давності відносно інфляційних втрат та 3% річних.

Отже, судом встановлено, з урахуванням заяв відповідача про сплив строків позовної давності, про які зазначено вище, що поставка продукції, її прийняття та оплата, а також періоди прострочення відбувалались наступним чином.

1) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0001223 був отриманий відповідачем 26.08.2014, тобто строк оплати - до 05.09.2014. Прострочення оплати починається з 06.09.2014. Оплата за накладною проведена відповідачем 28.04.2017. Отже, прострочення на суму 5817 грн 60 коп. - з 05.10.2017 по 27.04.2017.

2) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0001863 був отриманий відповідачем 19.12.2014, тобто строк оплати - до 29.12.2014. Прострочення оплати починається з 30.12.2014. Оплата за накладною проведена відповідачем 28.04.2017. Отже, прострочення на суму 5610 грн - з 05.10.2015 по 27.04.2017.

3) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0001860 був отриманий відповідачем 19.12.2014, тобто строк оплати - до 29.12.2014. Прострочення оплати починається з 30.12.2014. Оплата за накладною проведена відповідачем 28.04.2017. Отже, прострочення на суму 4387 грн 50 коп. - з 05.10.2015 по 27.04.2017.

4) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0003196 був отриманий відповідачем 24.06.2015, тобто строк оплати - до 08.07.2015. Прострочення оплати починається з 09.07.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 09.10.2015. Отже, прострочення на суму 105138 грн 50 коп. - з 05.10.2015 по 08.10.2015.

5) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0003192 був отриманий відповідачем 24.06.2015, тобто строк оплати - до 08.07.2015. Прострочення оплати починається з 09.07.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 28.04.2017. Отже, прострочення на суму 60964 грн - з 05.10.2015 по 27.04.2017.

6) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0003907 був отриманий відповідачем 11.08.2015, тобто строк оплати - до 25.08.2015. Прострочення оплати починається з 26.08.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 26.04.2016. Отже, прострочення на суму 34263 грн - з 05.10.2015 по 25.04.2016.

7) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0006299 був отриманий відповідачем 16.10.2015, тобто строк оплати - до 30.10.2015. Прострочення оплати починається з 31.10.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 26.04.2016. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 34263 грн - з 31.11.2015 по 25.04.2016.

8) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0003682 був отриманий відповідачем 28.07.2015, тобто строк оплати - до 11.08.2015. Прострочення оплати починається з 12.08.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 18.01.2017. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 173037 грн 60 коп. - з 05.10.2015 по 17.01.2017.

9) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0003743 був отриманий відповідачем 29.07.2015, тобто строк оплати - до 12.08.2015. Прострочення оплати починається з 13.08.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 18.01.2017. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 12201 грн 60 коп. - з 05.10.2015 по 17.01.2017.

10) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0003985 був отриманий відповідачем 18.08.2015, тобто строк оплати - до 01.09.2015. Прострочення оплати починається з 02.09.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 18.01.2017. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 58065 грн 60 коп. - з 05.10.2015 по 17.01.2017.

11) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0004201 був отриманий відповідачем 03.09.2015, тобто строк оплати - до 17.09.2015. Прострочення оплати починається з 18.09.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 18.01.2017. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 21528 грн - з 18.10.2015 по 17.01.2017.

12) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0004231 був отриманий відповідачем 08.09.2015, тобто строк оплати - до 22.09.2015. Прострочення оплати починається з 23.09.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 18.01.2017. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 45864 грн - з 23.10.2015 по 17.01.2017.

13) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0006283 був отриманий відповідачем 13.10.2015, тобто строк оплати - до 27.10.2015. Прострочення оплати починається з 28.10.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 18.01.2017. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 19110 грн - з 27.11.2015 по 17.01.2017.

14) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0000119 був отриманий відповідачем 05.02.2016, тобто строк оплати - до 19.02.2016. Прострочення оплати починається з 20.02.2016. Оплата за накладною проведена відповідачем 18.01.2017. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 8611 грн 20 коп. - з 21.03.2016 по 17.01.2017.

15) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0006300 був отриманий відповідачем 16.10.2015, тобто строк оплати - до 30.10.2015. Прострочення оплати починається з 31.10.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 27.03.2017. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 312000 грн 20 коп. - з 30.11.2016 по 26.03.2016.

16) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0000414 був отриманий відповідачем 04.03.2016, тобто строк оплати - до 18.03.2016. Прострочення оплати починається з 19.03.2016. Оплата за накладною проведена відповідачем 18.01.2017. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 78000 грн - з 18.04.2016 по 17.01.2017.

17) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0004136 був отриманий відповідачем 28.08.2015, тобто строк оплати - до 11.09.2015. Прострочення оплати починається з 12.09.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 31.03.2016. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 18000 грн - з 12.10.2015 по 30.03.2016.

18) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0006007 був отриманий відповідачем 21.09.2015, тобто строк оплати - до 05.10.2015. Прострочення оплати починається з 06.10.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 09.11.2015. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 265734 грн - з 05.11.2015 по 08.11.2015.

19) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0006001 був отриманий відповідачем 18.09.2015, тобто строк оплати - до 02.10.2015. Прострочення оплати починається з 03.10.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 25.11.2015. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 54000 грн - з 02.11.2015 по 24.11.2015.

20) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0006284 був отриманий відповідачем 13.10.2015, тобто строк оплати - до 27.10.2015. Прострочення оплати починається з 28.10.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 18.01.2016. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 162000 грн - з 28.11.2015 по 17.01.2016.

21) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0006286 був отриманий відповідачем 13.10.2015, тобто строк оплати - до 27.10.2015. Прострочення оплати починається з 28.10.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 17.12.2015. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 119280 грн - з 27.11.2015 по 16.12.2015.

22) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0006344 був отриманий відповідачем 22.10.2015, тобто строк оплати - до 05.11.2015. Прострочення оплати починається з 06.11.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 17.12.2015. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 102240 грн - з 06.12.2015 по 16.12.2015.

23) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0006287 був отриманий відповідачем 13.10.2015, тобто строк оплати - до 27.10.2015. Прострочення оплати починається з 28.10.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 10.12.2015. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 66000 грн з 27.11.2015 по 09.12.2015.

24) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0006416 був отриманий відповідачем 06.11.2015, тобто строк оплати - до 20.11.2015. Прострочення оплати починається з 21.11.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 30.01.2017. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 7644 грн 60 коп. - з 21.12.2015 по 29.01.2017.

25) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0006345 був отриманий відповідачем 22.10.2015, тобто строк оплати до 05.11.2015. Прострочення оплати починається з 06.11.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 17.12.2015. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 73440 грн - з 06.12.2015 по 16.12.2015.

26) Поставлений товар за видатковою накладною № РН-0006415 був отриманий відповідачем 06.11.2015, тобто строк оплати до 20.11.2015. Прострочення оплати починається з 21.11.2015. Оплата за накладною проведена відповідачем 15.02.2016 частково на суму 158174 грн 40 коп., а на суму 74918 грн 40 коп. 19.03.2016. Отже, прострочення (для нарахування пені) на суму 158174 грн 40 коп. - з 21.12.2015 по 14.02.2016. Прострочення (для нарахування пені) на суму 74918 грн 40 коп. - з 15.02.2015 по 08.03.2016.

Також, суд зазначає, що аргументи і доводи сторін, які детально не зазначені в мотивувальній частині рішення, не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим вище судом фактичним обставинам справи, а згідно до п. 58 Рішення Європеського суду з прав людини у справі «Серявін протии України», яке є джерелом права, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з рав людини», суд повторює, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Надаючи юридичну оцінку вищезазначеним фактичним обставинам, суд дійшов до наступних висновків.

Стосовно стягнення з відповідача 130695 грн 44 коп. інфляційних збитків та 32055 грн 37 коп. 3% річних (за загальний період з 05.09.2014 по 27.04.2017).

Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України) зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось, судом було встановлено факт прострочення відповідачем грошового зобовязання перед позивачем з оплати поставленої продукції.

Згідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд здійснив перерахунок сум інфляційних втрат та 3 % річних, окремо по кожному факту поставки та за встановлені вище судом періоди прострочення зобовязання, а також з урахуванням заяв відповідача про сплив строків позовної давності і дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 117513 грн 48 коп., а також 3% річних в розмірі 28588 грн 26 коп. (загальний період з 05.10.2015 по 27.04.2017).

В частині стягнення 3 % річних в розмірі 3467 грн 11 коп. та 13181 грн 96 коп. інфляційних втрат, то суд відмовляє позивачу, в звязку з необгрунтованістю такої вимоги, оскільки розрахунок сум інфляційних втрат та 3 % річних, який викладений позивачем у позовній заяві, а саме стосовно періодів прострочення, суперечить встановленим судом фактичним обставинам справи та здійснений за періоди, по яких сплили строки позовної давності, про що відповідачем були здійснені відповідні заяви.

Стосовно стягнення з відповідача 354930 грн 97 коп. пені (загальний період з 05.10.2015 по 27.04.2017).

Згідно ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до п. 7.2 Договору у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати продукції, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості.

Як вже зазначалось, судом було встановлено факт прострочення відповідачем грошового зобовязання перед позивачем з оплати поставленої продукції, а відповідачем були подані до суду заяви про сплив позовної давності по частині видаткових накладних.

Враховуючи вищезазначене положення Договору та встановлені судом періоди прострочення, суд здійснив перерахунок пені за вищезазначені періоди, з урахуванням заяв відповідача про сплив строків позовної давності та дійшов висновку, що за загальний період з 05.10.2015 по 27.04.2017 підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 315266 грн 59 коп. пені.

В частині стягнення пені в розмірі 39664 грн 38 коп. суд відмовляє, в звязку з необгрунтованістю такої вимоги, оскільки розрахунок пені, який викладений позивачем у позовній заяві, а саме стосовно періодів прострочення, суперечить встановленим судом фактичним обставинам справи та заявлений з пропущенням строків позовної давності.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій (а.с. 171-174, том 2).

Відповідач обґрунтовує клопотання тим, що стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних компенсує позивачу витрати від прострочення оплати отриманої продукції. З огляду на вищезазначене та враховуючи повне виконання відповідачем зобовязань з оплати поставленої продукції за Договором, відсутність спричинення збитків позивачу простроченням такої сплати, відповідач просить суд зменшити до 1 гривні розмір заявленої первісним позивачем до стягнення пені при прийнятті рішення по справі.

Позивач проти клопотання заперечує, вважаючи його необґрунтованим.

Суд дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як встановлено судом, продукцію було фактично поставлено позивачем, отримано та оплачено відповідачем, тобто зобовязання по Договору було повністю виконано сторонами. Причинами неналежного виконання зобовязання є різне тлумачення умов Договору сторонами. Прострочення виконання зобовязання, на думку суду, є незначним та не призвело до негативних наслідків для позивача. Тому, заявлена позивачем пеня не відповідає наслідкам, спричиненим позивачу та поведінці винної сторони.

Крім того, наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

В той же час, суд дійшов висновку, що відповідач не зазначив, з яких причин відбулося прострочення з оплати продукції, які передумови слугували порушенню зобовязання з його боку, в той час як зобов'язання по Договору підлягає обов'язковому виконанню, а за його невиконання Договором передбачена відповідальність.

Крім того, суд не враховує аргументів відповідача про те, що інфляційні та 3% річних покриють збитки позивача, оскільки зазначені суми не є штрафними санкціями, а також, не зважаючи на часткове визнання відповідачем сум інфляційних та 3 % річних, відповідачем такі суми не сплачені позивачу.

Отже, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача підлягає частковому задоволенню, а тому суд зменшує розмір пені на 50% - до 157633 грн 30 коп., що на думку суду є справедливим, з урахуванням зазначених вище обставин.

Стосовно витрат позивача в розмірі 7765 грн 23 коп. із сплати судового збору.

Згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При звернення з позовною заявою позивачем було сплачено 7765 грн 23 коп. судового збору. Вищезазначений факт підтверджується платіжним дорученням № 5691 від 04.10.2018 (а.с.14, том 1).

Враховуючи те, що судом частково задоволені позовні вимоги, то витрати позивача із сплати судового збору в розмірі 6920 грн 53 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» до Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» про стягнення 517681 грн 78 коп. задовольнити частково.

2. Клопотання Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» про зменшення штрафних санкцій задовольнити частково.

3. Стягнути з Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» (вул. Рябошапка, 25, м. Конотоп, Сумська область, 41600, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (вул. Фортечна, 4А, а/с 5012 м. Запоріжжя, 69002, ) 117513 грн 48 коп. інфляційних втрат, 28588 грн 26 коп. 3% річних, 157633 грн 30 коп. пені, 6920 грн 53 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. В частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» до Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» про стягнення 3 % річних в розмірі 3467 грн 11 коп., 13181 грн 96 коп. інфляційних втрат та пені в розмірі 39664 грн 38 коп. відмовити.

5. Видати позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» - наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (вул. Фортечна, 4А, а/с 5012 м. Запоріжжя, 69002, ).

Відповідач - Державне підприємство «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» (вул. Рябошапка, 25, м. Конотоп, Сумська область, 41600, ).

Повне судове рішення складено 08.02.2019.

Суддя ОСОБА_3