ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2019 року м.Дніпро Справа № 916/1674/15

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Коваль Л.А.

секретар судового засідання Мудрак О.М.

представники сторін:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла": ОСОБА_1, довіреність №1 від 21.12.2016 р., адвокат;

від Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну "Украгротехсервіс": ОСОБА_2, довіреність №б/н від 18.04.2018 р., адвокат ;

представник відповідача -1 не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені ОСОБА_3" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2018 року (повний текст складено 10.12.2018 року) (суддя Бондарєв Е.М.) за заявою Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну "Украгротехсервіс" про зміну способу виконання рішення гсподарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2015 року у справі № 916/1674/15

за позовом Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну "Украгротехсервіс", м. Одеса

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені ОСОБА_3", м. Дніпро

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла", м. Дніпро

про зобов'язання передати приплід овець в кількості 9 971 голів, приплід корів в кількості 811 голів та молоко в кількості 3 385 200 літрів,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2018 року у справі № 916/1674/15 заяву Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну "Украгротехсервіс" про зміну способу виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2015 року задоволено частково.

Змінено спосіб виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2015 року у справі № 916/1674/15 в частині зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла" передати Південному регіональному виробничо-комерційному відділу концерну "Украгротехсервіс" приплід корів в кількості 811 голів та молока в кількості 3 385 200 літрів шляхом вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла" (49000, м. Дніпропетровськ, проспект Пушкіна, будинок 4, ідентифікаційний код 31614742) корів в кількості 811 голів та молоко в кількості 3 385 200 літрів та передачі вилученого Південному регіональному виробничо-комерційному відділенню концерну "Украгротехсервіс" (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ідентифікаційний код 20977984).

В решті заяви про зміну способу виконання рішення відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що:

- рішенням господарського Дніпропетровської області від 14.07.2015 року у справі № 916/1674/15 зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені ОСОБА_3" передати Південному регіональному виробничо-комерційному відділу концерну "Украгротехсервіс" приплід овець в кількості 9 971 голів та зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Дукла" передати Південному регіональному виробничо-комерційному відділу концерну "Украгротехсервіс" приплід корів в кількості 811 голів та молоко в кількості 3 385 200 літрів;

- під час спроби виконати рішення суду в примусовому порядку, шляхом вилучення приплоду корів у Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла" та передання їх стягувачу, співробітниками боржника було заблоковано увесь приплід та не виконано рішення суду з посиланням на те, що воно зобов'язального характеру. Крім того, за змістом частини п'ятої статті 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за наявності у складі майна банкрута майна, виключеного з обороту, ліквідатор зобов'язаний передати його відповідним особам в установленому порядку.

-запропонований позивачем новий спосіб виконання вказаного вище судового рішення є таким, що не змінює його по суті, а наявність передбачених ч.3 ст.331 Господарського процесуального кодексу України обставин щодо істотного ускладнення виконання рішення суду або неможливість його виконання доведені позивачем.

-відповідно до ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право суду за заявою стягувача змінити спосіб виконання судового рішення у разі неможливості його виконання у тому вигляді, який постановлено судовим рішенням.

-доказів, які б свідчили про те, що вказане майно відчуджене третім особам, стягувачем суду не надано.

Не погодившись з вищенаведеною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ "Дукла" оскаржило її в апеляційному порядку.

В обгрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення господарським судом норм ст.120 Господарського процесуального кодексу України щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду заяви.

По суті прийнятої ухвали ТОВ "Дукла" посилається на те, що:

- відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності і боржника або визнання його банкрутом" забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

-07.12.2016 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі № 904/10957/16 про банкрутство ТОВ "Дукла", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів із наслідками, передбаченими статтею 19 Закону України "Про і відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

-постановою господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2016 року у справі № 904/10957/16 ТОВ "Дукла" визнано банкрутом та відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено ОСОБА_4;

-повідомлення про визнання ТОВ "Дукла" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури оприлюднено на веб-сайті Вищого господарського суду України 22.12.2016 року (номер публікації 38654).

- заявлені Південним регіональним виробничо-комерційним відділом концерну "Украгротехсервіс" вимоги до боржника є майновими, оскільки як корови, так і молоко є майном в розумінні частини 1 статті 190 Цивільного кодексу України, в зв'язку з чим на ці вимоги має розповсюджуватися дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

На підтвердження своєї позиції скаржник посилається на постанову Верховного Суду від 21.08.2018 року у цій же справі 916/1674/15, якою задоволено скаргу ТОВ "Дукла" на дії приватного виконавця щодо виконання рішення про зобовязання передати корів та молоко.

Апелянт вважає, що в звязку з введенням мораторію будь-які дії щодо вилучення майна поза рамками справи про банкрутство є незаконними. Тому реалізація та розподіл коштів має здійснюватись суто в рамках справи про банкрутство, адже у іншому випадку будуть порушені права інших кредиторів.

Вважає, що судом вказані факти не враховано, що свідчить про неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Також апелянт зазначає на те, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд сприяв позивачу виконати рішення майнового характеру у справі, за який сплачено судовий збір, як за немайновий позов, що свідчить про те, що державним бюджетом Українн недоотримано грошові кошти.

Просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2018 року про зміну способу виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2015 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені ОСОБА_3" також не погодилось з ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2018 року про задоволення заяви Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну "Украгротехсервіс" про зміну способу виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2015 року.

В поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд належним способом не повідомив апелянта про судове засідання. Представник ТОВ "Агрофірма імені ОСОБА_3" дізнався про розгляд заяви з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Також зазначає, що:

- судом не було враховано неможливість виконання рішення суду поза рамками справи про банкрутство ТОВ "Дукла".

- судом порушено практику Европейського суду з прав людини щодо обгрунтування рішення суду лише доводами та доказами сторони, на користь якої приймається рішення суду та порушено абз.2 п.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення".

Просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2018 року про зміну способу виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2015 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви позивача.

У відзиві на подані апеляційні скарги позивач спростовує їх доводи.

Зазначає, що:

- право власності позивача, окрім рішення по даній справі, встановлено та підтверджено постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.02.2018 року у справі № 904/10957/16 та касаційною інстанцією;

- відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом;

- норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", на які посилаються відповідачі, дійсно передбачають включення майна до складу ліквідаційної маси, проте ці норми встановлюють цю вимогу виключно до майна, яке належить банкруту.

- щодо майна, яке належить на праві власності іншим особам, ч. 8 ст. 42 цього Закону встановлює обовязок повернути це майно власнику, тобто позивачу по даній справі.

Також позивач зазначає, що оскаржуваною ухвалою жодним чином не порушуються права та інтереси відповідача-1 по даній справі. Тому щодо апеляційної скарги ТОВ "Агрофірма імені ОСОБА_3" просить закрити провадження у справі згідно п.3 ч.1 ст.264 ГПК України. Апеляційну скаргу ТОВ "Дукла" просить залишити без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2015 року задоволено позов Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну "Украгротехсервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені ОСОБА_3" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла" про зобов'язання передати позивачу приплід овець в кількості 9 971 голів, приплід корів в кількості 811 голів та молоко в кількості 3 385 200 літрів (том 1 а.с.235-243).

Зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені ОСОБА_3" передати Південному регіональному виробничо-комерційному відділу концерну "Украгротехсервіс" приплід овець в кількості 9 971 голів.

Зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю "Дукла" передати Південному регіональному виробничо-комерційному відділу концерну "Украгротехсервіс" приплід корів в кількості 811 голів та молоко в кількості 3 385 200 літрів.

Вказане рішення набрало законної сили відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 23.08.2017 року (том 3 а.с.78-82).

14.03.2018 року Південний регіональний виробничо-комерційний відділ концерну "Украгротехсервіс" звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з заявою про зміну способу виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2015 року у справі № 916/1674/15 (том 5 а.с 78).

Просив суд змінити спосіб та порядок виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2017 року про примусове виконання рішення суду №916/1674/15 від 14.07.2015 року, вилучивши у ТОВ "Дукла" приплід корів в кількості 811 голів та молоко в кількості 3 385 200 літрів та передати вилучене Південному регіональному виробничо-комерційному відділу концерну "Украгротехсервіс".

В обгрунтування заяви позивач зазначав на неможливість примусового виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2015 року у справі № 916/1674/15 та посилався на положення ст. 121 Господарського кодексу України, Закону України "Про виконавче провадження" , роз*яснення Вищого арбітражного суду України №02-5/333 від 12.09.1996 року "Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України".

30.10.2018 року від заявника надійшла до господарського суду уточнена заява про зміну способу виконання рішення (том 6 а.с.152-153)

За змістом вказаних уточнень позивач послався на те, що постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.02.2018 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 06.06.2018 року, договори застави сільськогосподарських тварин, укладених між ТОВ "Дукла" та ПАТ КБ "Приватбанк" визнано недійсними, отже питання щодо власника тварин (корів) вирішено у судовому порядку. Єдиним законним власником корів є Південний регіональний виробничо-комерційний відділ концерну "Украгротехсервіс". Ліквідатор ТОВ "Дукла" в порушення ч.5 ст.42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", за наявності майна банкрута, виключеного з обороту, не передає майно власнику.

Просив суд вилучити корів у кількості 811 голів та молоко в кількості 3 385 200 літрів від будь-яких фізичних чи юридичних осіб, які отримали або придбали їх від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла".

Враховуючи заявлені вимоги позивача, викладені в останній заяві від 11.12.2018 року (том 6 а.с.152-153), суд безпідставно дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення.

Статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Згідно змісту частини третьої вказаної норми у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Матеріали справи не містять доказів того, що виконавче провадження закінчено і у спосіб, встановлений рішенням суду виконати його неможливо.

Відповідно до ч.1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч.3. ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У пункті 7.1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснено, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. Звернення стягнення на кошти за відсутності у боржника майна здійснюється у випадку, коли стягувачу присуджено майно, визначене родовими ознаками. За відсутності індивідуально визначеного майна, присудженого позивачу (за результатами розгляду віндикаційного позову), зміна способу виконання рішення шляхом звернення на кошти неможлива, оскільки в такому разі захист порушеного права власника майна повинен здійснюватися шляхом подання позову про стягнення збитків у вигляді вартості майна та доходів, які власник міг би одержати за весь час володіння таким майном.

Таким чином, правовою підставою для зміни способу виконання судового рішення є встановлений судом факт неможливості його виконання у спосіб, визначений у резолютивній частині відповідного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду у даній справі від 14.07.2015 року не виконано в частині зобовязання ТОВ "Дукла"перед позивачем у справі.

Однак заявлені Південним регіональним виробничо-комерційнимвідділу концерном "Украгротехсервіс" у заяві від 11.12.2018 року є по суті новими майновими вимогами до не встановленого кола осіб, а не є новим способом виконання вказаного вище судового рішення, як то зазначив суд.

Отже, не належно оцінивши докази по справі, суд помилково зазначив про правомірність вимог позивача.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала постановлена судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, вона підлягає скасуванню.

В задоволенні заяви позивача слід відмовити та відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України на користь апелянтів стягнути понесені судові витрати за розгляд скарг.

Керуючись ст.ст.269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені ОСОБА_3" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2018 року у справі № 916/1674/1 скасувати.

В задоволенні заяви Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну "Украгротехсервіс" про зміну способу виконання рішення гсподарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2015 року у справі № 916/1674/15 відмовити.

Стягнути з Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну "Украгротехсервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла" 1762, 00грн. судового збору.

Стягнути з Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну "Украгротехсервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені ОСОБА_3" 1762, 00грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Л.А. Коваль

Повний текст складено 11.02.2019 року.