УХВАЛА

06 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 904/809/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Студенець В.І., Ткач І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сігнаєвської К.І.;

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідачів - 1 - Шипіленка Р.О.,

- 2 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу приватного підприємства "Укрексімпром",

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області, прийнятого за результатами розгляду заяви про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2015 за нововиявленими обставинами

(суддя - Фещенко Ю.В.)

від 28.10.2015,

та постанову Центрального апеляційного господарського суду

(головуючий - Іванов О.Г., судді - Дармін М.О., Антонік С.Г.)

від 29.10.2018,

за позовом приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод",

до 1) приватного підприємства "Укрексімпром",

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Толк"

про визнання недійсним договору цесії,

В С Т А Н О В И В:

у лютому 2015 року приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про визнання недійсним укладеного 18.04.2014 між приватним підприємством "Укрексімпром" і товариством з обмеженою відповідальністю "Толк" договору цесії № 180414ц про відступлення права вимоги боргу (заміну кредитора у зобов'язанні).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2015, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.06.2015, у задоволенні позову відмовлено.

28.09.2015 від ПрАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" до місцевого господарського суду надійшла заява про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2015 за нововиявленими обставинами, в якій товариство просило рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2015 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Вказана заява обґрунтована тим, що вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.03.2015, який набрав законної сили, директора ТОВ "Толк" ОСОБА_1. визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (видача службовою особою завідомо неправдивих документів). Встановлено факт фальшивості таких документів: договору поставки № 13064т від 30.08.2013, видаткових накладних № 91 від 09.09.2013, № 131 від 13.09.2013, № 161 від 16.09.2013, № 181 від 18.09.2013. Позивач вказував і на те, що договір цесії № 180414ц від 18.04.2014 з боку ТОВ "Толк" підписано неуповноваженою особою - ОСОБА_1., оскільки згідно з витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства юстиції України з 29.11.2013 директором цього товариства був ОСОБА_2.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2015, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 29.10.2018, заяву ПрАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" задоволено. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2015 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним договір цесії № 180414ц про відступлення права вимоги боргу (заміну кредитора у зобов'язанні), укладений 18.04.2014 між ТОВ "Толк" та ПП "Укрексімпром".

Задовольняючи заяву ПрАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2015 у справі № 904/809/15 за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив із того, що встановлені вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.03.2015 обставини є нововиявленими в розумінні ст. 112 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017). Оскільки вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.03.2015 було встановлено фальшивість документів, на підставі яких ТОВ "Толк" передав ПП "Укрексімпром" право вимоги за договором поставки № 13064т від 30.08.2013, тобто позивачем була доведена недійсність вимоги, яка відступалась первісним кредитором новому, господарські суди дійшли до висновку, що договір цесії № 180414ц від 18.04.2014 суперечить вимогам чинного законодавства і є недійсним.

У постанові від 30.08.2018 у справі № 904/8978/17 Верховний Суд, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції та залишаючи без змін рішення місцевого суду, яким у задоволенні позову про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги було відмовлено, виходив з того, що договори поставки, які були укладені між заводом і ТОВ "Група "Лінія Безпеки" і право вимоги за якими у подальшому було відступлено за оспорюваним договором, недійсними у встановленому порядку не визнавалися. В силу ст. 204 ЦК України їх правомірність презюмується. На думку суду, у зв'язку з презюмованою правомірністю згаданих договорів поставки у апеляційного господарського суду не було підстав для висновку про недійсність оспорюваного договору від 29.12.2016 лише з тих підстав, що зобов'язання за відповідними договорами поставки, за якими відбулося відступлення права вимоги, не були виконані належним чином (що, до речі, також є небезспірним та може бути предметом окремого судового розгляду).

Верховний Суд не погоджується з висновками про те, що невиконання договору поставки не впливає на недійсність відступленої за цим договором вимоги та не може бути підставою для визнання договору про відступлення права вимоги недійсним, з огляду на таке.

Заміна кредитора в зобов'язанні, як і саме зобов'язання, є інститутом цивільного права.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, законодавець передбачив право відступлення тільки дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 911/2445/14, від 17.06.2015 у справі № 911/2044/14).

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відсутність у первісного кредитора у зобов`язанні права, яке він передає новому кредитору згідно з договором відступлення права вимоги (вимога, яка не має ознак дійсності) є підставою для визнання такого договору про відступлення права вимоги недійсним (неможливо передати те, чого немає).

Частиною 2 ст. 302 ГПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об'єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об'єднаної палати.

Питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи (ч. 1 ст. 303 ГПК України).

Оскільки колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку щодо того, що невиконання зобов'язання за основним договором (відсутність дійсної вимоги) не тягне недійсність договору відступлення права вимоги, викладеного Верховним Судом у справі № 904/8978/17 (судової палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов'язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством), справа № 904/809/15 підлягає передачі на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду згідно з ч. 2 ст. 302 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 234, 235 ч. 2 ст. 302, ст. 303 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Передати на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу № 904/809/15 за позовом приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" до приватного підприємства "Укрексімпром", товариства з обмеженою відповідальністю "Толк" про визнання недійсним договору цесії, касаційне провадження в якій відкрите за касаційною скаргою приватного підприємства "Укрексімпром" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2015 року та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29 жовтня 2018 року.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді В. Студенець

І. Ткач