Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2019 р. м. Рівне Справа № 918/829/18

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюк В.Г., за участю секретаря судового засідання Фесюк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: Острозького комунального підприємства "Теплоенергія"

про стягнення в сумі 16 380,83 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - Роман Т.О. (дов. № 14-136 від 20.07.18 р.);

від відповідача - Хведась В.А. (директор, паспорт серія НОМЕР_1 від 07.09.99 р.).

В порядку ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Описова частина:

У грудні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до Острозького комунального підприємства "Теплоенергія", в якому просить, посилаючись на ст. 20, 173-175, 193, 216-218, 230 - 231, 264 - 265 ГК України, ст.ст. 11-16, 258, 509, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України, стягнути інфляційні втрати в розмірі 1 850 грн. 87 коп., три відсотки річних у розмірі 755 грн. 27 коп. та 13 774 грн. 68 коп. пені за неналежне виконання грошового зобов'язання за договором купівлі - продажу природного газу від 05.12.2014 року № 3116/15-КП-28, як на підставу позову вказує на неналежне виконання умов договору відповідачем, зокрема оплата з простроченням, у зв'язку з чим позов просить задоволити в повному обсязі.

Відповідачем 15 січня 2019 року подано відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечив в повному обсязі, зазначає про неможливість вплину на порядок розрахунків та строки, оскільки кошти списуються автоматично у відповідності до порядку розподілу коштів, а відтак винних дій у простроченні платежів згідно договору відповідачем вчинено не було, тому відсутні підстави застосування штрафних санкцій.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 29 грудня 2018 року відкрито провадження у справі 918/829/18, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 15 січня 2019 року.

Ухвалою суду від 15 січня 2019 року розгляд справи по суті відкладено на 05 лютого 2019 року.

28 січня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач спростовує доводи які зазначалися відповідачем у відзиві на позовну заяву, просить суд позов задоволити.

У судовому засіданні 05 лютого 2019 року уповноважений представник позивача підтримав позов з підстав зазначених у позовній заяві, в свою чергу відповідач проти позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, просив суд в позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Мотивувальна частина:

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, судом встановлено:

- між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - продавець), та Острозьким комунальним підприємством "Теплоенергія" (надалі - покупець), укладено 05 грудня 2014 року Договір № 3116/15-КП-28 купівлі-продажу природного газу (надалі - договір, а.с. 15-20), відповідно до умов якого сторони взяли на себе зобов'язання:

- продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ (який використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ), обсягом до 99,0 тис. куб. м. з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, який може змінюватись протягом місяця продажу у встановленому порядку, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (п.п. 1.1, 1.2, 2.1 умов договору);

- не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірника акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами (пункт 3.4 умов договору);

- ціна за 1000 куб.м природного газу становить 5 900,00 грн. з без урахуванням податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; - податок на додану вартість за ставкою - 20%;

- оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1 умов договору);

- у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості невиплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (пункт 7.2 умов договору);

- строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років (пункт 9.3. умов договору);

- згідно розділом 11 умов договору, такий набуває чинності з дати його підписання і скріплення печатками і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення.

Додатковими угодами №1 від 04 лютого 2015 року, № 2 від 13 березня 2015 року, № 3 від 30 квітня 2015 року, № 4 від 12 травня 2015 року, № 5 від 08 червня 2015 року, № 6 від 17 липня 2015 року, викладено пункт 5.2 статті "Ціна газу" договору в наступних редакціях, згідно яких було змінено ціну, в останній редакції до сплати за 1000 куб.м. природного газу 7 395,50 грн., крім того ПДВ - 20 % - 1 479,10 грн., всього з ПДВ - 8 874, 60 грн.

Додатковою угодою № 7 від 30 липня 2015 року сторонами доповнено п.6.3. договору, зокрема "За наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець зараховує кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором".

Додатковою угодою №8 від 19 жовтня 2015 року сторони змінили пункти 5.1, п5.2 та п.3 договору, зокрема до сплати за 1000 куб.м. природного газу з ПДВ - 8 905, 32 грн., також даною угодою змінили п. 10.3, згідно якої усі зміни і доповнення до цього договору оформляються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадку, зазначеного у пункті 10.5 цього договору.

Додатковою угодою № 9 від 22 жовтня 2015 року викладено п.3.4. в наступній редакції: не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, покупець зобов'язується надати продавцю підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного/газовидобувного/газотранспортного підприємства три примірники акту приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа повертає покупцю та газорозподільному/газовидобувному/газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. Також викладено пункт 5.2 у новій редакції, згідно якої до сплати за 1 000 куб.м природного газу з ПДВ - 8 745, 74 грн.

Додатковою угодою № 10 від 02 листопада 2015 року викладено пункт 6.3 в наступній редакції: оплата за газ здійснюється покупцем на поточний рахунок продавця з урахуванням вимог статті 191 Закону України "Про теплопостачання" та зараховується як оплата за газ, поставлений продавцем покупцю в порядку, визначеному нормами чинного законодавства. Сторони погоджуються, що при перерахунку коштів в призначені платежу посилання на номер договору є обов'язковим.

Додатковою угодою №11 від 25 листопада 2015 року викладено пункт 5.2. договору в наступній редакції, до сплати за 1000 куб.м. природного газу х ПДВ - 8 751,10 грн.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про ринок природного газу", постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Як встановлено матеріалами справи, постачальник на виконання умов договору від 05 грудня 2014 року № 3116/15-КП-28 купівлі - продажу природного газу передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 258 454 грн. 09 коп., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, а саме: від 28 лютого 2015 року на суму 45 628 грн. 41 коп., від 31 березня 2015 року на суму 43 317 грн. 18 коп., від 31 жовтня 2015 року на суму 19 654 грн. 03 коп., від30 листопада 2015 року на суму 35 778 грн. 84 коп., від 31 грудня 2015 року на суму 52 322 грн. 81 коп., які підписані представниками сторін без заперечень, підписи яких скріплені печатками сторін договору.

Відповідачем здійснено оплату за поставлений природний газ, що не заперечується позивачем, однак, оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у визначений договором строк, чим порушив умови пункту 6.1 договору, факт невчасного розрахунку підтверджується "операціями за договором" (а.с. 43-44), згідно яких відображено рух коштів по договору.

Враховуючи зазначені прострочення у розрахунках за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню, інфляційні та три проценти річних за порушення строків проведення оплати за газ.

Відповідач не заперечує пропущення строків оплати, при цьому подав відзив на позов, в якому зазначає про те, що у нього відсутня можливість вплинути на дію визначеного умовами законодавства алгоритму, який встановлює порядок розподілу грошових коштів, що надходять на рахунки із рахунків із спеціальним режимом використання, а отже відсутня вина в діях, відтак відсутні підстави для застосування будь якої відповідальності у формі додаткових грошових стягнень: пені, інфляційних та три процента річних.

Разом з тим суд, не погоджується з такими твердженнями відповідача з огляду на наступне.

У відповідності до статті 1 Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18 червня 2014 р. № 217, цей Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки.

З зазначеного вбачається, що законодавством дійсно врегульовано порядок списання коштів із рахунків відповідача зі спеціальним режимом використання, однак вказаним Порядком встановлений конкретний механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання, разом з тим, зазначений Порядок не стосується договірних зобов'язань сторін в частині порядку та строків розрахунків між сторонами та не впливає на них і тим паче не звільняє від відповідальності через неналежне виконання умов договору.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного суду України від 21 лютого 2018 року №910/16072/16, від 17 квітня 2018 року 918/1395/15, від 21.05.2018 року № 903/830/18.

Суд, на підставі ст. 43 ГПК України, оцінивши подані сторонами докази, наведені в процесі розгляду справи представниками сторін доводи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, при цьому суд виходив із наступного:

- відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 202 - 205 ГК України, ст.ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачені ст.625 ЦК України, втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, тому дані платежі не є відповідальністю за порушення грошового зобов'язання і не відносяться до санкцій.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, 230 ГК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), іншими видами забезпечення встановленими договором або законом. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 6 статті 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня .

Відповідно до ст. 258 ЦК України та ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що за поставлений газ проведена оплата з пропуском встановленого договором терміну.

Позивачем на суму простроченої заборгованості правомірно нараховані 755 грн. 27 коп. - 3% річних, з яких: 27 грн. 59 коп. за період з 17 лютого 2015 року по 05 березня 2015 року, 89 грн. 58 коп. за період з 17 березня 2015 року по 30 липня 2015 року, 634 грн. 88 коп. за період з 30 липня 2015 року по 28 жовтня 2015 року, 3 грн. 23 коп. з 17 листопада 2015 року по 19 листопада 2015 року; 1 850 грн. 87 коп. інфляційних втрат за зобов'язанням лютого 2015 року в сумі 558 грн. 70 коп., за зобов'язанням березня 2015 року в сумі 1 292 грн. 18 коп. та 13 774 грн. 68 коп. пені, з яких: 360 грн. 06 коп. за період з 17 лютого 2015 року по 05 березня 2015 року, 1 791 грн. 54 коп. за період з 17 березня 2015 року по 30 липня 2015 року, 11 575 грн. 69 коп. за період з 15 квітня 2015 року по 28 жовтня 2015 року, 47 грн. 39 коп. з 17 листопада 2015 року по 19 листопада 2015 року, які підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені, так як матеріалами справи підтверджено, що вартість одержаного природного газу у сумі 258 454 грн. 09 коп. відповідачем оплачено із пропущенням строків, встановлених договором.

При таких обставинах, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку про задоволення позову, а саме: 755 грн. 27 коп. - 3% річних, 1 850 грн. 87 коп. інфляційних втрат та 13 774 грн. 68 коп. пені.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, які передбачені ч.3 ст.123 ГПК України.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Сторонами не подано попереднього розрахунку суми судових витрат в порядку ст. 124 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп., згідно статті 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.73-79, 86, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Острозького комунального підприємства "Телоенергія" (35800, Рівненська обл., м. Острог, вул. Лесі Українки, буд. 1, ідентифікаційний код: 32522899) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний код: 20077720) 13 774 (тринадцять тисяч сімсот сімдесят чотири) грн. 68 коп., 755 (сімсот п'ятдесят п'ять) грн. 27 коп. три процента річних, 1 850 (одна тисяча вісімсот п'ятдесят) грн. 87 коп. інфляційних втрат та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судових витрат.

3. Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 11 лютого 2019 року.

Суддя В.Г. Торчинюк

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6);

3 - відповідачу рекомендованим (35800, Рівненська обл., м.Острог, вул. Лесі Українки, буд. 1).