ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2019 року м.Дніпро Справа № 904/4643/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіна О.В. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Іванова О.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області, ухвалене суддею Бондарєвим Е.М. 12.12.2018, повний текст якого складено 17.12.2018 у справі №904/4643/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 12 132,84 грн. плати за користування вагонами

ВСТАНОВИВ:

Позивач – Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" звернувся до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" із позовом про стягнення плати за користування вагонами у сумі 12132,84 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2018 року у справі №904/4643/18 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Тернівський район; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, буд. 5а; ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 108; ) 12 132,84 грн. плати за користування вагонами та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 762, 00 грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" оскаржив його в апеляційному порядку, просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з’ясуванням всіх дійсних обставин, що мають значення для справи.

На думку відповідача плата за користування вагонами по актам загальної форми, нарахована в порушення п. 3.4. укладеного договору про надання послуг та п. 15 Правил користування вагонами. По факту не своєчасно забраних вагонів на станції Рядова було складено акти форми ГУ-23а, акти форми ГУ-23. Повідомлення про затримку спірних вагонів на шляху прямування, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 були підписані працівниками відповідача з запереченнями. Апелянт вказує, що в повному обсязі розрахувався за користування вагонами зазначеними в позовній заяві.

ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" не згодне з нарахуванням позивачем 100% плати за користування вагонами відповідно до Тарифного керівництва №1 розділу V таблиці №1.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що пункти 5, 15 Правил користування вагонами і контейнерами, якими встановлено, що плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника. За час перебування на під’їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків.

Сторона звертає увагу на те, що в умовах договору відсутнє посилання на 100% нарахування плати за користування власними вагонами парку Залізниці, а в тарифній схемі 14 не зазначено, що плата за користування власними вагонами парку Залізниці повинна нараховуватись у 100% розмірі.

Крім того, відповідач вважає, що всупереч вимогам ст.. 86 ГПК України, судом не надано належної оцінки наданим ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" в ході розгляду справи доказам.

Позивач – Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" у відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2018 у даній справі - без змін.

Позивач вказує, що відповідно до накладних, за якими спірні вагони прибували на станцію призначення і витягу із довідки Інформаційно – обчислювального центру (ГІОЦ УЗ) №1610, власником вагонів є філія «Панютинський вагоноремонтний завод» («ПВРЗ») ПАТ «Укрзалізниця». Отже, спірні вагони є власністю залізниці і плата за користування вагонами за умовами п. 3.4. договору сплачується в 100% розмірі як для вагонів парку залізниць.

Відповідно до частин 1, 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В даному спорі ціна позову становить 12132,84 грн., що менше від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 01.01.2019 ця сума дорівнює 192100 грн.), отже, справа в суді апеляційної інстанції підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.01.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі №904/4643/18 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2018.

Розгляд апеляційної скарги визначено провести відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

16.02.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (Перевізник) і Приватним акціонерним товариством «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (Замовник) був укладений договір про надання послуг №02076/ПрЗ-2018.

Відповідно до п. 1.1. договору його предметом є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов’язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Підпунктом 2.1.6. п.2.1 договору на Замовника покладено обов’язок оплачувати Перевізнику послуги, пов’язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника.

Сторонами в підп.. 3.4. п. 3 договору погоджено, що за час перебування вагона Перевізника з нумерацією, що починається на « 5» в користуванні Замовника під вантажними операціями або в інших випадках нараховується плата за користування вагоном в порядку визначеному правилами користування вагонами для вагонів парку залізниць та за ставками встановленими Збірником тарифів.

Відповідно до залізничних накладних №№ 45094828, 45065000, 45094810, 45122850, 45122975, 45031002, 45078698, 49277171, 49277197, 45039013, 45046588, 47886080, 40748055, 45116431, 45087603, 49263399, 49220312, 49218662, 49215767, 49230626, 45116431, 49263999, 49215767, 49230626, 45116431, 45195526, 45151347, 45175064, 45175445, 45226891, 45226909, 45137486, 45216454, 45215803, 45234713, 45163011, 44543205, 45186236, 45204195, 45234713, 49318967, 45264173, 45312063, 49324452, 49318967, 49335029, 45314317, 45312063, 45155793, 45208451, 49324452, 49347271, 45155850, 44555175, 49330483, 45236379, 453112063, 45256237, 45420239, 45420247, 44613818, 44592905, 45320975, 44603959, 45293040, 44621951, 44635118 на станцію призначення Рядова Придніпровської залізниці на адресу ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» прибули залізничні вагони, що перевозяться на своїх осях, не зазначені в алфавіті. Згідно графи 20 накладних залізничні вагони є порожні власні вагони. Власник філія "ПВРЗ" ПАТ "Укрзалізниця" (а.с. 120-250 т.1, а.с.1-2 т.2).

Знаходження вагонів у власності філії "ПВРЗ" ПАТ "Укрзалізниця" підтверджується і витягом з довідки ГІОЦ УЗ 1610У "Зміна картотечних даних СОСВАГ УЗ-1610У" (а.с.61-84 т.2).

Затримка вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта, неприйняття вагонів на п/к з вини одержувача стали підставою для складання актів загальної форми ГУ-23 №№1314, 1325,1326, 1328 від 15.04.2018, №№1373, 1375, 1377 від 20.04.2018, №№1388, 1389, 1390, 1391, 1393, 1394, 1398, 1399 від 21.04.2018, №№1409, 1413, від 22.04.2018, №№1414, 1416, 1422 від 23.04.2018, №1432 від 24.04.2018, №№1435, 1436, 1440, 1442, 1443, 1444, 1445 від 25.04.2018, №№1468, 1469, 1470 від 28.04.2018 (а.с.73-88 т.1).

Представниками станції призначення були складені пам’ятки про подавання вагонів форми ГУ-45, якими зафіксовані дати і час подавання вагонів на колію: №№581, 582 від 15.04.2018; №№ 603, 604, 605 від 20.04.2018; №№610,611,612,613 від 21.04.2018;, №617 від 22.04.2018; №№618, 620 від 23.04.2018, №623 від 24.04.2018; №№626,628,630 від 25.04.2018, №645 від 28.04.2018 (а.с.89-105 т.1).

Дата і час забирання вагонів зафіксовані в пам’ятках станції призначення про забирання вагонів форми ГУ-45: №543 від 16.04.2018; №568 від 20.04.2018; №№569, 572, 574 від 21.04.2018; №575 від 22.04.2018; №№584, 585 від 23.04.2018; №592, 593, 597 від 25.04.2018; №№599, 601 від 26.04.2018; №617 від 29.04.2018 (а.с.106-119 т. 1).

Згідно актів загальної форми ГУ-23 за відомостями плати за користування вагонами форми ГУ-46№№29049142,29049112,26049111,26049110,25049109, 25049108,25049107,23049105, 23049104, 22049103, 21049102, 21049101, 16049098, 20049099, 21049100 станцією призначення була нарахована плата за користування спірними вагонами у загальній сумі 12132,84 грн. з ПДВ. Відомості підписані працуівником вантажовласника із застереженням (надалі – мовою оригіналу): "С начисленной суммой… не согласны. Плата за пользование вагонами по АОФ начислена с нарушениями п. 3.4. договора №02076/Пр3-2018 «Об оказании услуг» и п.15 «Правил пользования вагонами». Всего по ведомости платы подтверждаем сумму…».

Плата за користування вагонами, нарахована по вищенаведеним відомостям, сплачена ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» частково. Розбіжності між сторонами у визначенні суми сплати за користування вагонами стали підставою для подання позову.

Частиною 5 ст. 307 Господарського кодексу України визначено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Аналогічні положення наведені у ч. 2 ст. 908 та ст. 920 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення (ст. 7, 9, 13, 22, 24, 37, 39 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. N 457 затверджено Статут залізниць України, який згідно ст. 2 визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під'їзні колії) (ст. 3 Статуту).

Статтею 42 Статуту залізниць України на залізницю покладено обов'язок повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення.

В позовній заяві залізниця вказала, що своєчасно повідомила товариство про готовність передати вагони на під’їзну колію ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» і цей факт не заперечується останнім.

Частинами 1, 2 та 7-9 ст. 119 Статуту залізниць України встановлено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків, зазначених розмірів плати. Порядок розрахунків та перелік операцій з вагонами (контейнерами), за час виконання яких не стягується плата, встановлюється Правилами. У розрахунках затримка до 30 хвилин не враховується, затримка 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Пунктом 4 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 25.02.1999р. №113 передбачено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися начальником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред'явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями.

Відповідно до п.6 названих Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Пунктами 8-10 Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ (додаток 4). Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у «Повідомленні про затримку вагонів» (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів.

Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Відповідно до п. 1 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. N 334 при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6 до Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Мінтрансу від 25.02.99 N113 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.99 за N 165/3458).

Акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала (п. 3 Правил складання актів).

Позивачем додержані вимоги щодо складання необхідних документів при затримці вагонів з вини відповідача.

Пунктом 3 Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

За п.12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника; час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Щодо обставин наявності або відсутності вини вантажоодержувача, то відповідно до частини 1, частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

За п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами:

а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під'їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;

б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником;

в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред'явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження прийняття відповідачем заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу.

ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" не заперечує своєї вини у затримці вагонів, але вважає, що нарахування позивачем 100% плати за користування вагонами відповідно до Тарифного керівництва №1 розділу V таблиці №1 суперечить п. 3.4. укладеного договору про надання послуг та п. 15 Правил користування вагонами.

Як вже було наведено вище ст. 119 Статуту залізниць України передбачена плата за користування вагонами під час затримки та зберігання вантажу на станції понад зазначений термін. Аналогічні приписи встановлені і п. 13 Правил користування вагонами і контейнерами.

Пунктами 14 та 15 Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що розмір плати за користування вагонами і контейнерами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством.

За час перебування на під'їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків.

Аналогічний зміст має і п.5 розділу V Тарифного керівництва №1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов’язані з ними послуги, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв’язку України 26.03.2009 №317. Згідно цього пункту за затримку на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення власних та орендованих вагонів з вини одержувача, відправника або власника (орендаря) вагонів залізниці сплачується плата в розмірі 50% ставок, зазначених у табл. 1.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що в наведених положеннях йде мова про користування вагонів, власниками або орендарями, яких є інші підприємства, а не сама залізниця.

В Тарифному керівництві №1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов’язані з ними послуги надані наступні терміни:

- власний вагон - вантажний вагон, яким юридична особа (крім перевізника) або фізична особа - підприємець володіє на праві власності або іншій правовій підставі, що має загальномережеву нумерацію та ознаку в АБД ПВ «власний вагон»;

- власний вагон перевізника - вантажний вагон, яким перевізник володіє на праві власності або іншій правовій підставі, має загальномережеву нумерацію та ознаку в АБД ПВ "власний вагон";

- вагон орендований - вагон перевізника, переданий ним в користування на визначений строк на підставі договору оренди.

В п. 3.4. договору сторони погодили, що плата за користування вагонами нараховується саме для вагонів парку залізниць. Перевезення вантажу власними вагонами перевізника – залізниці підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до п.1 розділу V Тарифного керівництва №1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов’язані з ними послуги, ставки плати за користування вагонами перевізника України залежно від часу користування і від кількості операцій, що виконуються (навантаження, вивантаження) з вагонами, наведені в табл. 1.

Таблиця 1 містить розмір ставки плати за користування вантажними вагонами перевізника, виходячи з часу користування вагоном ( грн. за вагон) у разі виконання однієї операції, у відповідності до розмірів яких позивачем здійснено розрахунок: ставка за 1 вагон: ставка за кількість годин *суму у гривнях з таблиці * корегуючий коефіціент 2,647.

За наведених обставин і чинного законодавства рішення суду є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Оскільки підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної немає, то судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області – залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року у справі № 904/4643/18 – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 14.02.2019року

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін

Суддя                      О.Г.Іванов