ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2019 р. м. Київ Справа№ 910/7631/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Кондратенко Н.О.
за участю представників учасників процесу:
від позивача: згідно протоколу судового засідання від відповідача : згідно протоколу судового засідання
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український фінансовий альянс"
на рішенняГосподарського суду міста Києва
від09.10.2018
суддя Ващенко Т.М., м. Київ
повний текст складений18.10.2018
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Рентойл", м. Київ
доприватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український фінансовий альянс", м. Київ
прозобов'язання визнати подію страховим випадком та стягнення 194 400,00 грн.,

За результатами розгляду апеляційної карги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рентойл" (надалі-ТОВ "Рентойл" /позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український фінансовий альянс" (надалі-ПрАТ "СК "Український фінансовий альянс"/відповідач) ) про зобов'язання відповідача виконати свої договірні зобов'язання та визнання події, що сталась 19.04.2017 із майном позивача страховим випадком, стягнення 194 400,00 грн. страхового відшкодування на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 02/636/2017 від 14.04.2017.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання відповідачем умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 02/636/2017 від 14.04.2017.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 910/7631/18 позовні вимоги задоволено частково; зобов'язано приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Український фінансовий альянс" визнати страховим випадком за договором № 02/636/2017 від 14.04.2017 добровільного страхування наземного транспорту подію, що сталась 19.04.2017 на нафтобазі "Вишневе" по вул. Київській 35 у м. Вишневому Києво-Святошинського району Київської області з транспортним засобом COBO SOA-40, д.р.н. АА 8965ХО; у іншій частині в позову відмовлено; стягнуто з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український фінансовий альянс" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Рентойл" 1 762,00 грн. судового збору.

Рішення мотивоване тим, що оскільки судом встановлено наявність правових підстав для визнання страховим випадком за договором № 02/636/2017 від 14.04.2017 добровільного страхування наземного транспорту подію, що сталась 19.04.2017 на нафтобазі "Вишневе" по вул. Київській, 35 у м. Вишневому Києво-Святошинського району Київської області з транспортним засобом СОВО SOA-40, д.р.н. АА8965ХО, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. При цьому позивачем до матеріалів справи подано лише рахунок-фактуру № 16 від 26.02.2018 на суму 194 400,00 грн., без доказів оплати такого рахунку, а оскільки позивачем не обґрунтовано розміру пред'явленого до стягнення страхового відшкодування, суд відмовляє в позові в цій частині.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ПрАТ "СК "Український фінансовий альянс" (надалі-скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати повністю оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, а також вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, зважаючи на його незаконність та необґрунтованість у зв'язку із неповнотою та неправильністю встановлення обставин, які мають значення для справи, неповної та неправильної оцінки наданих доказів, а також у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що суд першої інстанції неправильно визначився яка саме подія у відповідності до ризиків передбачених п. 3.1.3 договору мала місце 19.04.2017 на нафтобазі "Вишневе" та взагалі проігнорував необхідність встановлення за яких обставин виникла подія. Також скаржник вказує, що спочатку мав місце вибух, а потім, як наслідок, пожежа .Втановлення даної обставини є суттєвим для правильного вирішення справи, оскільки є необхідною умовою для встановлення чи підпадає дана подія під страхові ризики, передбачені умовами договору добровільного страхування та для встановлення чи наявні ознаки для виключення даної події зі страхових, як в даному випадку.

На думку скаржника, судом першої інстанції безпідставно вирішено, що інформація, зазначена у Витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань, про закриття кримінального провадження № 0002291 є достатньою підставою щоб вважати, що вказане спростовує доводи відповідача, що подія підпадає під ознаки п. 5.1.3 договору, тобто є виключенням зі страхових випадків.

Скаржник зазначає, що ефективний засіб захисту у правовідносинах між страховиком та страхувальником є стягнення страхового відшкодування, при цьому, в зазначеній частині суд відмовив у позові. Отже вищевказане виключає задоволення позову в частині зобов'язання страховика визнати випадок страховим.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі № 910/7631/18 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/7631/18; розгляд апеляційної скарги приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український фінансовий альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 910/7631/18 призначено на 16.01.2019.

28.11.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суд від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві на позовну заяву заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 910/7631/18, враховуючи те, що позивач надав суду всі необхідні документи, які підтверджують всі обставини події, що сталась 19.04.2017, крім того, позивачем було надано витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінального провадження № 0002291 від 05.01.2018, у якому зазначена фабула справи про пожежу транспортного засобу позивача.

15.01.2019 через відділ забезпечення через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суд від відповідача надійшло клопотання про доручення доказів.

На підставі ст.ст. 216, 270 ГПК України ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 оголошено перерву у справі № 910/7631/18 до 04.02.2019.

04.02.2019 через відділ забезпечення через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суд від позивача надійшли пояснення у справі.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, з наведених в апеляційній скарзі підстав та просив апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 910/7631/18 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, з викладених у відзиві на неї підстав та просив рішення апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 910/7631/18- без змін,

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши думку представників учасників процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі-ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, що 14.04.2017 між позивачем та відповідачем укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 02/636/2017, відповідно до п. 1 якого, його предметом є майнові інтереси позивача, за договором страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані із законним володінням, користуванням та розпорядженням застрахованими засобами наземного транспорту.

Згідно із п. 3.8 договору сторони погодили строк дії договору з 18.04.2017 00 год. 00 хв. до 17.04.2018 24 год.00 хв.

В подальшому, згідно із додатками № 1 та № 2 до договору відповідач прийняв під страховий захист в тому числі транспортний засіб COBO SOA-40, д.р.н. АА8965ХО.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 № 85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Така ж норма закріплена і в ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України (надалі-ЦК України).

Згідно із ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у п. 3.1.3 договору сторонами визначено такий страховий ризик як пожежа, самозапалювання, вибух, стихійні лиха.

За результатами діяльності комісії у складі провідного інспектора Києво-Святошинського РВ ГУ ДСНС України у Київській області та свідків складено Акт про пожежу, яка виникла 19.04.2017 о 10:25 год. на нафтобазі "Вишневе" по вул. Київській, 35 у м. Вишневому Києво-Святошинського району Київської області, відповідно до якого ймовірною причиною пожежі вказано електростатистичний розряд.

У п. 6.3.5 договору встановлено обов'язок позивача письмово повідомити відповідача, за договором страховика, та вигодонабувача про настання страхового випадку протягом трьох робочих днів за ризиками 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3, 3.1.5 п. 3.1 договору.

Враховуючи умови п. 6.3.5 договору, 21.04.2017 позивачем відповідачу подано заяву-повідомлення про випадок з транспортним засобом, який трапився 10 год. 24 хв. на території нафтобази "Вишневе" та має ознаки страхової події за договором.

У п. 9.1 договору визначено перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків.

В подальшому, позивач у листі від 02.03.2018 повідомив відповідача про те, що всі вимоги листа № 008 від 05.02.2018 ним виконано та додатково надав документи, долучивши їх до вказаного листа, а відповідач в свою чергу, листом від 23.03.2018 підтвердив, що позивачем до листа № 20 від 02.03.2018 додані копії документів, передбачені п. 9.1 договору та вказав позивачу на те, що за результатами проведення огляду пошкодженого транспортного засобу та отримання запитуваних документів від Києво-Святошинського відділу поліції ГУ НП в Київській області ним буде прийнято рішення про визнання чи невизнання випадку страховим.

Листом від 06.04.2018 № 25 позивач наполягав на прийнятті відповідачем рішення про визнання чи невизнання випадку страховим та виплату страхового відшкодування, однак, у листі від 26.04.2018 № 209/к відповідач зазначив, що після отримання запитуваних документів від Києво-Святошинського відділу поліції ГУ НП в Київській області ним буде прийнято рішення про визнання чи невизнання випадку страховим.

Таким чином, позивач у встановлені договором строки звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку та подав всі визначені договором документи для прийняття відповідачем рішення про підтверджують настання страхового випадку.

Однак, відповідачем рішення про визнання чи невизнання вказаного випадку страховим не прийнято, страхове відшкодування не виплачено, у зв'язку із чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

При цьому, відповідач вказує на те, що зазначена вище подія відноситься до виключень зі страхових випадків, оскільки сталась під час перевезення вибухонебезпечної речовини та є пожежею, яка виникла в результаті порушення позивачем чи його довіреними особами правил технічної безпеки при користуванні пальними та вибухонебезпечними речовинами.

У статті 991 ЦК України та статті 26 Закону України "Про страхування" визначено підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування.

Пунктами 5.1.2 та 5.1.3 договору сторонами погоджено умову про те, що до страхових випадків не відноситься вибух в результаті перевезення, збереження вибухонебезпечних речовин, боєприпасів. Пожежа, яка виникла в результаті порушення позивачем чи його довіреними особами правил технічної безпеки при користуванні пальними та вибухонебезпечними речовинами.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження № 0002291 по правовій кваліфікації ч. 1 ст. 272 КК України (Порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов'язана їх дотримувати, якщо це порушення створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяло шкоду здоров'ю потерпілого) закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення).

Враховуючи викладене підстави для застосування до зазначеної вище події, яка сталась 19.04.2017, умов п. 5.1.3 договору, відсутні

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що відповідачем рішення ані про відмову у визнанні зазначеної події страховим випадком, ані про її визнання страховим випадком, не приймалось.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, дослідивши матеріали справи, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено наявності підстав для відмови позивачу у визнанні страховим випадком за договором № 02/636/2017 від 14.04.2017 добровільного страхування наземного транспорту подію, що сталась 19.04.2017 на нафтобазі "Вишневе" по вул. Київській, 35 у м. Вишневому Києво-Святошинського району Київської області з транспортним засобом COBO SOA-40, д.р.н. АА8965ХО.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страховового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (надалі-ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також в ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для відмови у визнанні події 19.04.2017 страховим випадком відсутні, натомість встановлено наявність правових підстав для визнання події 19.04.2017 страховим випадком за договором, у зв'язку із чим, позовна вимога в частині визнання події, що сталась 19.04.2017, страховим випадком є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача 194 400,00 грн. страхового відшкодування за договором.

Відповідно до п. 4.1 договору відповідач відшкодовує в межах страхової суми збитки, що виникли внаслідок викрадення (незаконного заволодіння), пошкодження, повної конструктивної загибелі чи знищення застрахованого транспортного засобу цілком чи окремих його частин, деталей, агрегатів внаслідок подій, які перелічені в п. 3.1 договору. Конструктивна загибель - рівень пошкодження ТЗ та/або ДО внаслідок настання страхового випадку, у разі якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, тобто коли витрати на відновлювальний ремонт становлять більше ніж 75% дійсної вартості ТЗ.

Згідно із п. 6.2.10 договору відповідач має право виплатити страхове відшкодування згідно з актом/звітом автотоварознавчого дослідження, якщо позивач після страхового випадку не погодив місце та обсяг ремонту ТЗ і виконав ремонтні роботи власними силами та не отримав письмовий дозвіл на проведення відновлювального ремонту.

Позивач надав до матеріалів справи рахунок-фактуру № 16 від 26.02.2018 на суму 194 400,00 грн., однак, доказів оплати такого рахунку позивачем не надано.

Суд апеляційної інстанції також погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що виплата страхового відшкодування згідно з актом/звітом автотоварознавчого дослідження є правом, а не обов'язком відповідача, за умови виконання ремонтних робіт позивачем власними силами без погодження місця та обсягу ремонту ТЗ і без отримання письмового дозволу на проведення відновлювального ремонту.

Слід зазначити, що ані акту автотоварознавчого дослідження, ані такого звіту позивачем до матеріалів справи не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 194 400,00 грн., враховуючи необґрунтованість позивачем розміру пред'явленого до стягнення страхового відшкодування.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Скаржником не надано доказів того, що оператор є довіреною особою позивача, крім того, вибух стався саме при навантаженні нафтопродуктів, а не при перевезенні, що також робить посилання відповідача на п.п. 5.1.2 та 5.1.3 договору безпідставними.

Як вже зазначалось, у витязі з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінального провадження № 0002291 від 05.01.2018, зазначена фабула справи про пожежу транспортного засобу позивача.

Відмова у позові у частині стягнення страхового відшкодування обґрунтована саме відсутністю доказів оплати рахунку-фактури № 16, тобто позивачем не обґрунтовано розмір пред'явленого до стягнення страхового відшкодування, а не відсутністю підстав для задоволення позову в частині зобов'язання страховика визнати випадок страховим, крім того, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав стосовно виконання правочинів у господарській діяльності, відповідно до юрисдикції, яка передбачена п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України, у зв'язку із тим, що відповідач протягом року не виконує зобов'язань за договором страхування та не приймає рішення щодо визнання або невизнання подію страховим випадком.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 910/7631/18 та для задоволення апеляційної скарги приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український фінансовий альянс", відсутні.

Скаржником у апеляційній скарзі не наведено порушень норм процесуального права, передбачених ч. 3 ст. 277 ГПК України, що є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 910/7631/18.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

Судом апеляційної враховано як надані відповідачем документи, а саме постанову про скасування слідчого про закриття кримінального провадження так і надану позивачем до справи постанову старшого слідчого СК Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області від 01.02.2019 кримінальне провадження № 0002291, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 20.04.2017 закрите на підставі п. 2. ч. 1 ст. 284 КПК України.

За встановлених обставин, на думку суду апеляційної інстанції, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український фінансовий альянс" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 910/7631/18 залишити без змін.

3. Справу № 910/7631/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний -11.02.2019.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б.Михальська