ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2019 р. Справа№ 927/587/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Мельничук О.С.

позивач Оніщук П.Ю.

відповідач Волощук П.Ю.

розглянувши матеріали апеляційної скарги

Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.11.2018 (повний текст складено 09.11.2018)

у справі №927/587/18 (суддя Федоренко Ю.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Публічного акціонерного товариства «Чернігівгаз»

про стягнення 261 643,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Чернігівгаз» про стягнення 125998,33 грн пені за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих послуг згідно договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 № /П48, 3 % річних в сумі 31139,41 грн та індекс інфляції в сумі 104505,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору та положень законодавства оплатив послуги, надані у 2017 році відповідно до актів наданих послуг, з порушенням належного строку для їх оплати.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 02.11.2018 у справі №927/587/18 позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Чернігівгаз» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 3% річних у розмірі 5 939,82 грн., інфляційні витрати у розмірі 15 345,14 грн. та судовий збір у розмірі 319,27 грн.

Ухвалюючи зазначене рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем правильно розраховано 5939,82 грн. 3% річних за період з 01.01.2016 по 06.04.2017 та інфляційні втрати в сумі 15345,14 грн. за період з 01.01.2016 по березень 2017. В той же час, судом встановлено, що відповідачем було сплачено позивачу за поставлений природний газ за період з березня по грудень 2017 р. з дотриманням Порядку, а відтак не було порушено своїх зобов'язань перед позивачем, що виключає можливість застосування до нього відповідальності у вигляді пені за прострочення виконання зобов'язання, а також інфляційних втрат та 3% річних за період з 07.04.2017 по 27.02.2018.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство «Укртрансгаз» подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.11.2018 в частині незадоволених позовних вимог та прийняти нове рішення в цій частині, про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що враховуючи п. 8-1 Порядку, відповідач на власний розсуд розпоряджається коштами, які надходять з державного бюджету, визначає розмір та отримувача коштів, а отже відсутні правові підстави для звільнення відповідача від відповідальності. Також, апелянт зазначає, що оскільки зарахування коштів за рахунок субвенцій не відрізняється від зарахування коштів безпосередньо з рахунків відповідача або з рахунків зі спеціальним призначенням, безпідставним є твердження суду відносно неправомірності розрахунку штрафних санкцій позивача. Помилковим є також висновок суду першої інстанції, що грошові зобов'язання між сторонами регулюються нормами спеціального законодавства.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2018 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 у справі №927/587/18 апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено до розгляду на 14.02.2019.

17.12.2018 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 14.02.2019 року представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Позивач в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Статтями 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

28.09.2011 між Дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - Газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» (надалі - Замовник) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П48 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 - 1.2 Договору газотранспортне підприємство зобов'язується надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення -газорозподільних станцій (далі - ГРС), а Замовник зобов'язується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього Договору.

Річний плановий обсяг транспортування природного газу (далі -газ), Замовника складає 91100,000 тис.куб.м.

Згідно п. 2.11.1 Договору послуги по транспортуванню природного газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (далі-акти наданих послуг).

У відповідності до п. 2.11.4 Договору Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством.

Згідно пунктів 4.4, 4.5 Договору вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Оплата послуг за транспортування природного газу здійснюється Замовником (крім Гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно п. 6.3 Договору у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 4 цього Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 10.1 Договору цей Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови Договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011 року. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2012 року, а в частині проведення розрахунків за надані Газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання Замовником своїх зобов'язань за цим Договором.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Згідно п. 1 Додаткової угоди № 1 від 29.09.2011 до Договору сторони погодились до п. 1.2 Договору внести зміни та викласти його в наступній редакції: «Річний плановий обсяг транспортування природного газу, (далі-газ), Замовника складає 161 450 тис. куб м.

Згідно п. 1, 5.5, 7.3, 11.1 Додаткової угоди № 4 від 17.01.2013 до Договору сторони погодили, що в тексті Договору слова «Дочірня компанія «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» замінити словами «Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз».

Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами, умови Договору застосовуються до відносин Сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011 року. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за надані Газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання Замовником своїх зобов'язань за цим Договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, позивач надав відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу у 2016-2017 роках на загальну суму 3994419,60 грн.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України.

Відповідач за поставлений природний газ у спірному періоді розрахувався в повному обсязі, що сторонами не заперечується.

Як зазначає позивач, відповідач в порушення умов Договору та положень законодавства оплатив послуги, надані у 2017 році відповідно до актів наданих послуг, з порушенням належного строку для їх оплати, в зв'язку з чим просить стягнути з останнього пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.05.2005 було затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (надалі Порядок), яким визначено механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, тощо за рахунок надходження до загального державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз», а також за рахунок надходження до загального державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вуглевидобувними підприємствами.

З 01.01.2018 вартість пільг компенсувалася згідно Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002.

Таким чином, держава взяла на себе бюджетне зобов'язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Затверджений постановою КМУ від 04.03.2002 р. № 256 Порядок визначає, зокрема, відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання).

Відповідно до абзаців 1, 3, 21, 24, 28 п.8-1 Порядку кошти на оплату пільг і субсидій, зокрема, природний газ, послуги з транспортування, розподілу та постачання природного газу, отримані від головних розпорядників місцевих бюджетів згідно з пунктом 8 цього Порядку, використовуються суб'єктами господарювання, розрахунки з якими здійснюються за рахунок таких коштів, за цільовим призначенням з урахуванням вимог цього пункту.

Суб'єктами господарювання, які мають ліцензію на розподіл природного газу, кошти, отримані згідно з абзацами другим, сьомим, дев'ятим та чотирнадцятим цього пункту, спрямовуються на оплату природного газу оптовим продавцям та власникам ресурсу природного газу (в тому числі ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України").

Для проведення розрахунків відповідно до цього пункту всі учасники відкривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання в органах Казначейства.

Усі учасники розрахунків, що проводяться згідно із цим пунктом, у графі "Призначення платежу" платіжних доручень додатково зазначають "постанова Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. N256" та вказують вид послуги (енергоносія), за який проводиться розрахунок.

Казначейство не пізніше ніж протягом наступного операційного дня після надходження платіжних доручень учасників розрахунків, передбачених цим пунктом, здійснює їх виконання.

Отже, зі змісту вищезазначеної Постанови вбачається, що змінився порядок оплати, а саме пунктом 8.1. Постанови нормативно закріплено порядок використання коштів на оплату суб'єктами господарювання, зокрема, які здійснюють постачання природного газу, в разі отримання таких коштів від головних розпорядників місцевих бюджетів, укладення додаткових спільних протокольних рішень згідно зі змінами, внесеними в Постанову Кабінету Міністрів України уже не вимагається

Місцевим господарським судом встановлено, що платіжним дорученням №66 від 27.02.2018 відповідач перерахував на рахунок позивача 2136896,60 грн. з призначенням платежу: за надані послуги у 2017 р. згідно договору №/П48 від 28.09.2011, згідно постанови КМУ від 04.03.2002 №256.

Таким чином, відповідачем було здійснено розрахунки за поставлений природний газ у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. N 256, за рахунок коштів Державного та місцевого бюджетів після їх надходження в установленому порядку. Відповідачем було додержано вимоги зазначеної постанови Кабінету Міністрів України щодо порядку проведення розрахунків.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

При цьому положення норм наведених постанов Кабінету Міністрів України є обов'язковим для учасників розрахунків, виходячи з їх змісту. Відтак, строки та порядок здійснення розрахунків за поставлений природний газ визначаються саме нормами наведених постанов Кабінету міністрів України. Відтак, з огляду на те, що відповідачем було сплачено позивачу за поставлений природний газ з дотриманням порядку, постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. N 256, відповідачем не було порушено свої зобов'язання перед позивачем, що виключає можливість застосування до нього відповідальності у вигляді пені за прострочення виконання зобов'язання.

Таким чином, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного) застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Так, права та охоронюваний законом інтерес позивача не були порушені в зв'язку з чим у позові про стягнення пені відмовлено з підстав його необґрунтованості, відтак, заява про застосування позовної давності судом не розглядається.

Відсутність порушення зобов'язання з оплати поставленого газу з боку відповідача також виключає можливість стягнення з нього інфляційних втрат та 3% річних, оскільки ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлює обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних виключно у разі порушення боржником грошового зобов'язання перед кредитором. Відсутність порушення грошового зобов'язання також унеможливлює застосування до нього положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що відповідачем, згідно з платіжним дорученням №66 від 27.02.2018 з призначенням платежу: за надані послуги у 2017 р. згідно договору № /П48 від 28.09.2011, згідно постанови КМУ від 04.03.2002 №256 було сплачено за поставлений природний газ відповідно до вимог, встановленими постановами Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20 та від 04.03.2002р. N 256, а тому відсутнє порушення грошового зобов'язання з боку відповідача.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків. Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, борг за 2016 рік був сплачений 06.04.2017. Таким чином, позивачем правильно розраховано 5939,82 грн. 3% річних за період з 01.01.2016 по 06.04.2017 та інфляційні втрати в сумі 15345,14 грн. за період з 01.01.2016 по березень 2017, які підлягають стягненню на його користь.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.11.2018 у справі №927/587/18 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.11.2018 у справі №927/587/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.11.2018 у справі №927/587/18 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/587/18.

4.Поновити дію рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.11.2018 у справі №927/587/18.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст.288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 15.02.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді О.О. Хрипун

М.Г. Чорногуз