ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04 лютого 2019 р. Справа № 903/943/18

Господарський суд Волинської області в складі судді Дем'як В. М., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М. П., розглянувши справу за позовом Волинської обласної спілки споживчих товариств, м. Луцьк

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Волинця Олександра Петровича, АДРЕСА_1

про стягнення 3970,00грн. неустойки,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

Встановив: Позивач - Волинська обласна спілка споживчих товариств звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Волинця Олександра Петровича про стягнення 3970,00 грн. неустойки на підставі ст. 785 Цивільного кодексу України за неповернення торговельного місця за період з 06.12.2017р. по 13.12.2018р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач обов'язок в частині звільнення торговельного місця, який встановлено п. п. 1.1, 2.2 договору та ч. 1 ст. 785 ЦК України, не виконав, торговельне місце не звільнив, у встановленому порядку позивачу не повернув у зв'язку з чим останньому було нараховано 3970,00грн. неустойки в подвійному розмірі плати за користування торговою площею на підставі ст. 785 ЦК України, виходячи із щомісячної орендної плати 162,00грн. згідно додаткової угоди від 01.11.2011р. до договору №1040 оренди торговельного місця від 01.01.2009р.

Ухвалою суду від 27.12.2018р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті в судовому засіданні призначено на 04.02.2019р., запропоновано учасникам судового процесу вчинити певні дії та надати суду відповідні матеріали, явку повноважних представників сторін в судове засідання визначено на їх розсуд.

Представник позивача в судове засідання не прибув, через відділ діловодства суду подав клопотання вх. № 01-57/1383/19 від 04.02.2019р., в якому просить розглядати справу без участі представника позивача.

В судове засідання 04.02.2019р. представник відповідача не з'явився, не скористався наданим йому Господарським процесуальним кодексом України правом на подання відзиву (заперечень) на позовну заяву.

Ухвала суду, яка була надіслана на адресу відповідача, повернулася з поштовою відміткою: "За закінченням встановленого строку зберігання", хоча була надіслана на адресу: АДРЕСА_1, яка зазначена в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як адреса місцезнаходження відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Проаналізувавши подані позивачем на обґрунтування позовних вимог докази, беручи до уваги те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду даної справи по суті, господарський суд вважає за можливе в даному судовому засіданні розглянути справу за відсутності представників сторін та відзиву відповідача, за наявними у ній матеріалами відповідно до приписів ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

01 січня 2009 року між Волинською обласною спілкою споживчих товариств (орендодавцем згідно договору) та фізичною особою-підприємцем Волинцем Олександром Петровичем (орендарем згідно договору) укладено договір №1040 оренди торговельного місця, згідно умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування торговельне місце, розташоване у м. Луцьку на "Завокзальному ринку" по вул. Карпенка Карого, 1, площею 2,1кв.м., для розміщення об'єкту торгівлі (малої архітектурної форми) за №1890, яка не є власністю орендодавця.

Додатковою угодою від 01.11.2011р. сторони внесли зміни в договір №1040, а саме: змінивши площу торгівельного місця з 2,1 кв.м. до 2,7 кв.м., номер малої архітектурної форми) з №1890 на №1866, та розмір орендної плати за торгівельне місце з 109,20 грн. на місяць до 162,00грн. на місяць.

Згідно п. 3.2 договору орендна плата сплачується щомісячно на поточний рахунок орендаря не пізніше 15-го числа поточного місяця.

Згідно п.п. 7.1, 7.5 угоди цей договір діє з 01 січня 2009 року до 31 березня 2009 року включно. Якщо Орендар продовжує користуватися торговельним місцем після закінчення дії договору, то за відсутності заперечень Орендодавця протягом місяця з дати закінчення дії договору, договір вважається поновленим ще на один рік.

Пунктом 7.4.3 договору сторони визначили, що дія договору оренди припиняється внаслідок відмови орендодавцем від договору оренди у випадку несплати орендарем орендної плати протягом 3 місяців підряд.

Пунктом 2.2 договору сторони визначили, що після закінчення дії договору або достроковому розірванні, орендар протягом 10 днів після дати припинення дії договору зобов'язаний звільнити торгівельне місце від малої архітектурної форми та повністю розрахуватися із орендодавцем за усіма борговими зобов'язаннями.

Рішенням господарського суду Волинської області від 27.02.2018р. у справі № 903/932/17 про стягнення з підприємця Волинця О. П. 1651,00грн. неустойки за прострочення в звільненні торговельного місця площею 2,7 м.кв. на ринку "Завокзальний" за адресою: м. Луцьк, вул. Карпенка Карого 1 за період з 05.12.2017р. по 05.12.2017р. позов задоволено. Рішення набрало законної сили.

22.12.2018р. позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача 3970,00грн. неустойки за прострочення в звільненні торговельного місця площею 2,7м. кв. на ринку "Завокзальний" за адресою: м. Луцьк, вул. Карпенка Карого 1, за період з 06.12.2017р. по 13.12.2018р.

На підтвердження факту продовження користування відповідачем об'єктом оренди позивач подав акт обстеження торговельного місця №1890 від 14.12.2018р., складений комісією в складі: ОСОБА_2 - головного інженера ринку, ОСОБА_3 - інспектора з основної діяльності, ОСОБА_4 - юриста Волинської облспоживспілки про те, що станом на 14.12.2018р. металева конструкція (мала архітектурна форма) №1890, що належить приватному підприємцю Волинцю О. П., знаходиться на території ринку "Завокзальний" облспоживспілки (м. Луцьк, вул. Карпенка Карого 1).

Згідно з ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільного кодексу України.

Частинами 1-2 ст. 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

На час розгляду справи відповідач не подав суду доказів на підтвердження повернення торговельного місця позивачу, звільнення його від малої архітектурної форми.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Передбачені статтею 785 Цивільного кодексу України наслідки пов'язані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в частині другій статті 291 Господарського кодексу України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Водночас, неустойка, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Отже, законодавством, що регулює орендні правовідносини, встановлено можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов'язання щодо повернення об'єкта оренди.

Неустойка за період з 06.12.2017р. по 13.12.2018р. нарахована позивачем, виходячи із розміру щомісячної орендної плати, встановленого додатковою угодою від 01.11.2011р. Розрахунок неустойки знаходиться в матеріалах справи (а.с. 15).

Враховуючи зазначене, позовна вимога про стягнення з відповідача 3970,00грн. неустойки, підставна та підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача неустойки в сумі 3970,00грн., підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована та підлягає до задоволення .

Оскільки, спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України слід покласти на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 75, 76-80, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Волинця Олександра Петровича (45632, Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець, вул. Словянська 26, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Волинської обласної спілки споживчих товариств (43016, м. Луцьк, вул. Ковельська 13, ) 3970,00грн. неустойки та 1762,00грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий господарський суд, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення

складено 06.02.2019р.

Суддя В. М. Дем`як