ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/22470/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Погребняк В.Я.

за участі секретаря судового засідання Сліпчук Н.В.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВУД ІНДУСТРІ",

представник - адвокат Якубов Я.Е. (посвідчення №680/10 від 23.02.1995),

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Тотан-Сервіс"

представник - Кузьмін Д.В. (довіреність від 25.01.2019)

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУД ІНДУСТРІ"

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 20.09.2018

у складі колегії суддів: Власов Ю.Л. (головуючий), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

та рішення Господарського суду міста Києва

від 29.03.2018

у справі №910/22470/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУД ІНДУСТРІ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотан-Сервіс"

про розірвання договору

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 22.10.2018 поштовим відправленням Товариство з обмеженою відповідальністю "ВУД ІНДУСТРІ" звернулось безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, з якої вбачається, що предметом касаційного оскарження є постанова Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018, прийнята за результатом апеляційного перегляду рішення Господарського суд міста Києва від 29.03.2018 у справі №910/22470/17, та клопотало про поновлення строку на касаційне оскарження.

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/22470/17 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Білоус В.В., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2018.

3. Ухвалою від 06.12.2018 Верховний Суд поновив Товариству з обмеженою відповідальністю "ВУД ІНДУСТРІ" строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2018 у справі №910/22470/17, відкрив касаційне провадження у справі №910/22470/17 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУД ІНДУСТРІ" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2018, призначив розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУД ІНДУСТРІ" на 29.01.2019.

4. Товариство з обмеженою відповідальністю "Тотан-Сервіс" (далі - ТОВ "Тотан-Сервіс", відповідач) подало відзив на касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУД ІНДУСТРІ" (далі - ТОВ "ВУД ІНДУСТРІ", скаржник, позивач).

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст позовних вимог

5. ТОВ "ВУД ІНДУСТРІ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Тотан-Сервіс" про розірвання договору від 29.08.2016 №14С/290816 (далі - Договір).

5.1. В обґрунтування позовних вимог ТОВ "ВУД ІНДУСТРІ" зазначило, що відповідачем не було передано позивачу паспорт заводу-виробника із зазначенням номера та відомостями про підприємство, яке виготовило таке обладнання, а також інструкцію з експлуатації обладнання, видану підприємством, яке його виготовило, в наслідок чого позивач значною мірою позбавлений того, на що він розраховував при укладенні Договору, а саме на використання обладнання за його прямим призначенням, яким є розпилювання колод за один прохід на необрізний пиломатеріал з точністю 0,5 мм і високою якістю поверхні.

Короткий зміст рішення першої інстанції

6. Рішенням від 29.03.2018 Господарський суд міста Києва, з посиланням на статті 651, 652, 662, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), у задоволенні позову відмовив.

Суд першої інстанції встановив, що 29.08.2016 ТОВ між ТОВ "ВУД ІНДУСТРІ" та ТОВ "Тотан-Сервіс" (продавець) укладено Договір, за умовами якого продавець продає, а покупець купує зі складу в Києві деревообробне обладнання (пункт 1.1 Договору). При цьому, на виконання умов Договору позивачем 29.08.2016 здійснено передоплату на суму 30 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 29.08.2016 №3509 на суму 30 000 грн., 29.08.2016 відповідач передав, а позивач прийняв обладнання - брусувальний верстат SD-400 (двигуни 30+37+2,2 кВт, стіл подачі 4 200 мм) у кількості 1 штука вартістю 584 320 грн., в тому числі ПДВ - 97 386,67 грн., що підтверджується підписаним уповноваженими представниками сторін та скріпленим печатками юридичних осіб актом приймання-передачі №б/н. Відповідно до акта приймання-передачі від 29.08.2016 №б/н покупець претензій до продавця не має, а обладнання прийняте позивачем без будь-яких зауважень. Також, судом встановлено, що відповідачем 29.08.2016 виставлено позивачу рахунок на оплату від 29.08.2016 №14 на суму 584 320 грн., у тому числі ПДВ - 97 386,67 грн., який позивач частково сплатив відповідачу на суму 104 000 грн., що підтверджується платіжними дорученням від 06.09.2016 №14 на суму 52 000 грн. та від 18.11.2016 №3782 на суму 52 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що Договір не містить умов щодо передання відповідачем разом з обладнанням документів щодо такого товару, а матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача щодо надіслання ТОВ "ВУД ІНДУСТРІ" відповідних документів, що стосуються обладнання із встановленням розумного строку для їх передання, жодних доказів порушення відповідачем умов Договору позивачем суду не подано, а щодо поданої позивачем до місцевого суду доповідної записки, підписаної інженером з охорони праці А.М. Матюхою, про те, що верстат колодопильний дисковий SKYWOOD SD-400 не може бути введений в експлуатацію з причин невідповідності нормативно-правовим актам з охорони праці, то місцевий суд дійшов висновку, що такий документ не є належним доказом ненадання відповідачем документів, що стосуються поставленого товару, і, оскільки факт ненадання відповідачем документації на обладнання документально не підтверджений, то відсутня одночасна наявність умов, визначених частиною 2 статті 651 ЦК України та підстави для розірвання Договору.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

7. Постановою від 20.09.2018 Київський апеляційний господарський суд, з посиланням на статті 610, 651, 662, 712 ЦК України, апеляційну скаргу ТОВ "ВУД ІНДУСТРІ" залишив без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2018 у справі №910/22470/17 скасував, прийняв нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

7.1. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що умовами договору не передбачено зобов'язань відповідача щодо проведення експертизи та/або введення обладнання в експлуатацію, а позивач прийняв обладнання без зауважень у 2016 році та будь-яких претензій до відповідача протягом двох років не заявляв, договір не містить умов щодо передання відповідачем разом з обладнанням документів щодо такого товару, а матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача щодо надіслання позивачу відповідних документів, що стосуються обладнання із встановленням розумного строку для їх передання. Апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення відповідачем умов договору, факт ненадання відповідачем документації на обладнання документально не підтверджений, тому апеляційний суд вважав, що позивачем не доведено суду порушення відповідачем його прав та інтересів. Апеляційний суд не прийняв доводи позивача про те, що останній направляв засобами електронного зв'язку клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 15.03.2018, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження відправлення. При цьому, оскільки матеріали справи не містять поштових повідомлень або інших відомостей про вручення позивачу ухвал суду від 15.03.2018, від 29.03.2018, про відмову позивача їх отримати чи про відсутність позивача за адресою місцезнаходження, апеляційний суд дійшов висновку, що справу розглянуто місцевим судом за відсутності позивача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, що є обов'язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення та скасував рішення місцевого суду, прийнявши власне рішення з дотриманням процесуальних норм за участі представників сторін справи.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (позивач у справі)

8. Скаржник, з посиланням на статті 183, 202 ГПК України, доводив, що місцевий суд не повідомив належним чином позивача про дату та час призначення судового засідання для розгляду справи по суті, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження направлення виклику позивачу.

8.1. Скаржник, з посиланням на статтю 651 ЦК України, частину 18 статті 21 Закону України "Про охорону праці", зазначив, що, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди не врахували, що в даному випадку є істотним порушенням продавцем договору, оскільки товар не відповідає вимогам нормативно-правових актів України з охорони праці, внаслідок чого товар не може бути введено в експлуатацію.

Доводи інших учасників справи

9. У відзиві ТОВ "Тотан-Сервіс" зазначено, що позивач обґрунтовує свою позицію наявністю доказів, які сам не долучив до матеріалів справи і невідомо чи існують такі докази взагалі. Крім того, єдиним документом до позовної заяви є доповідна записка інженера з охорони праці, яка не може бути належним доказом у справі, оскільки є внутрішнім документом, не має реєстраційного номеру та подана поза межами гарантійного строку (12 місяців з моменту передачі товару). Вимоги позивача з посиланням на необхідність переоцінки доказів у справі до суду касаційної інстанції виходять за межі повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

10. Цивільний кодекс України

Частина 1 статті 626 - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 627 - відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 статті 651 - зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 2 статті 651 - договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частина 1 статті 655 - за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 712 - за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 статті 712 - до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

11. Господарський кодекс України

Частина 1 статті 180 - зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частина 2 статті 180 - господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частина 3 статті 180 - при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частина 1 статті 265 - за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 статті 265 - договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Частина 3 статті 265 - сторонами договору поставки можуть бути суб'єкти господарювання, зазначені у пунктах 1, 2 частини другої статті 55 цього Кодексу.

Частина 1 статті 266 - предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Частина 2 статті 266 - загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

12. Господарський процесуальний кодекс України

Частина 1 статті 74 - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 2 статті 76 - предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частини 1, 2 статті 86 - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частина 3 статті 86 - суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина 1 статті 236 - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

13. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про неправильне застосування судами положень статті 651 ЦК України, статті 21 Закону України "Про охорону праці", статей 183, 202 ГПК України. Перегляд справи здійснюється в межах доводів касаційної скарги.

А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права

14. Статтями 626, 627, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між скаржником та ТОВ "Тотан-Сервіс" укладено Договір №14С/290816 від 29.08.2016, за умовами якого продавець продає, а покупець купує зі складу в Києві деревообробне обладнання. Тобто, такий договір за своєю правовою природою є договором поставки, і, виходячи з аналізу пункту 1.1. Договору, до нього мають застосовуватись положення Глави 54 ЦК України та параграфу 1 глави 30 ГК України. Умовами договору не передбачено можливості його розірвання в односторонньому порядку.

15. Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства. Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статях ГПК України.

Крім того, на позивача покладено обов'язок доказування тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи з положень частин 1, 3, 4 статті 74 ГПК України, а суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Звертаючись з касаційною скаргою, скаржник зазначив, що, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди не врахували, що в даному випадку є істотне порушення продавцем договору, оскільки товар не відповідає вимогам нормативно-правових актів України з охорони праці, внаслідок чого товар не може бути введено в експлуатацію і тому судами неправильно застосовано статтю 651 ЦК України.

16. Зі змісту статті 651 ЦК України вбачається, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 29.08.2016 відповідач передав, а позивач прийняв обладнання - брусувальний верстат SD-400 (двигуни 30+37+2,2 кВт, стіл подачі 4 200 мм) у кількості 1 штука вартістю 584 320 грн., в тому числі ПДВ - 97 386,67 грн., що підтверджується підписаним уповноваженими представниками сторін та скріпленим печатками юридичних осіб актом приймання-передачі №б/н від 29.08.2016, відповідно до якого покупець претензій до продавця не мав, а обладнання прийняте позивачем без будь-яких зауважень щодо необхідності надання паспорту заводу-виробника.

Апеляційним судом встановлено обставини часткового виконання відповідачем зобов'язань з оплати за придбаний станок на загальну суму 132 000 грн.

Виходячи з аналізу умов договору, суд дійшов висновку, що умовами зазначеного договору не передбачено вимоги про проведення експертиз обладнання чи введення його в експлуатацію продавцем, спірний станок прийнято без зауважень 29.08.2016 та впродовж року будь-яких претензій щодо якості та комплектності станка не заявлялося.

Виходячи з приписів статті 666 ЦК України судом встановлено, що договір не містить умов щодо передачі разом з обладнанням документів щодо такого товару, а з матеріалів справи не вбачається, що позивач звертався до відповідача з вимогами про надання технічної документації, інструкцій у певний строк.

17. З огляду на таке, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем не доведено істотного порушення умов договору з боку відповідача, яке спричинило завдання йому такої шкоди, внаслідок чого позивач був позбавлений у значній мірі того, на що він сподівався укладенням спірного договору. Отже, в порушення вимог процесуального закону, позивачем не доведено, а судами не встановлено наявності умов, визначених статтею 651 ЦК України як підстави для розірвання договору. Разом з тим, апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції з огляду його прийняття з порушенням норм процесуального права, які є безумовною підставою для скасування такого рішення та прийняв нове рішення, діючи в межах повноважень, наданих статтею 277 ГПК України.

18. Верховний Суд вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо порушення місцевим судом положень статей 183, 202 ГПК України, оскільки зазначені обставини стали підставою для скасування рішення місцевого суду апеляційним судом та прийняття нового рішення судом апеляційної інстанції. Відтак, апеляційним судом дотримано вимоги, передбачені статтями 277, 282 ГПК України і підстави для повторного скасування рішення місцевого суду відсутні.

19. В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов'язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін. Аналізуючи мотивацію постановлених судами рішень крізь призму статті 6 Конвенції та зазначеної практики ЄСПЛ, Суд зазначає про належне виконання покладеного на суд обов'язку щодо мотивації прийнятого судом апеляційної інстанції рішення, оскільки обґрунтування щодо відхилення доводів скаржника ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права та демонструє справедливий та однаковий підхід до заслуховування доводів сторін у даній справі.

20. Суд, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", аналізуючи повноту дослідження судами обставин при розгляді даної справи зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов'язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов'язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Аналізуючи через призму зазначених висновків ЄСПЛ повноту дослідження судами обставин даної справи та обґрунтування судових рішень, Суд погоджується з виконанням апеляційним судом обов'язку щодо обґрунтування своїх висновків та не вбачає порушення норм матеріального та процесуального права, які могли б потягнути наслідки скасування постанови апеляційного суду.

А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

21. Доводи скаржника, зазначені в пунктах 8-8.1. описової частини даної постанови, Суд вважає необґрунтованими з підстав, зазначених у пунктах 14-20 мотивувальної частини постанови та зазначає про те, що доводи скаржника в частині неналежної оцінки доказів у справі та необхідності їх переоцінки є необґрунтованими, оскільки касаційний суд відповідно до статті 300 ГПК України не наділений повноваженнями з переоцінки доказів у справі.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

22. З огляду на зазначене та відсутність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови апеляційного суду, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги позивача та залишення без змін постанови апеляційного суду.

В. Судові витрати

23. У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУД ІНДУСТРІ" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 у справі №910/22470/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.В. Білоус

В.Я. Погребняк