СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2019 р. Справа №905/1902/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В. , суддя Тихий П.В.,

при секретарі судового засідання Шило А.М.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, служб. посв. №26 від 26.01.2016, дов. №52 від 28.12.2018,

відповідача ОСОБА_2, дов. №07-28/36 від 02.01.2019,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№100Д від 04.01.2019) на рішення Господарського суду Донецької області від 04.12.2018 у справі №905/1902/18 (м. Харків, суддя Чернов О.В., повний текст складено 06.12.2018),

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків,

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, м. Словянськ, Донецька обл.,

про стягнення заборгованості у розмірі 34451,29 грн. сума основного боргу, 2005,46 грн. пеня, 3455,13 грн. штраф, -

ВСТАНОВИЛА:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, м. Словянськ Донецької області про стягнення заборгованості у розмірі 34451,29 грн. сума основного боргу, 2005,46 грн. пеня, 3455,13 грн. штраф.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань за договором оренди №872/2001 від 03.12.2001, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 34451,29 грн. та виникли підстави для нарахування пені та штрафу.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 04.12.2018 позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, м. Словянськ Донецької області про стягнення заборгованості у розмірі 34 451,29 грн. сума основного боргу, 2005,46 грн. пеня, 3455,13грн. штраф задоволено частково. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області заборгованість у розмірі 34451,29 грн. сума основного боргу, 2005,46 грн. пеня, 3445,13 грн. штраф та судовий збір у розмірі 1761,47 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач із рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду, просить суд скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 27.11.2018 повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Зокрема, апелянт вказує на те, що він не відмовлявся від обовязку за договором здійснювати оренду плату, проте орендні платежі в період з 01.04.2017 по 20.05.2018 здійснювалися заліком Регіональним відділенням ФДМ з суми переплати. Апелянт вважає, що скасування в односторонньому порядку позивачем суми переплати, користуючись рішенням Господарського суду Донецької області від 09.08.2017 по справі № 905/1378/17 є протиправним. Також Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області звертає увагу суду, що в оскаржуваному рішенні не враховано обставини, які звільняють від пені або зменшують її розмір та порушено ч. 6 ст. 232 ГК згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 ГПК України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Згідно ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області надало клопотання (вх.№459 від 16.01.2019) про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Зокрема, відповідач зазначив, що розгляд апеляційної скарги за участю сторін дозволить Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області належним чином захищати свої права, а також надати пояснення на аргументи апеляційної скарги. Крім того, при розгляді справи в Господарському суді Донецької області не було надано належної оцінки доказами, які були надані Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.01.2019 призначено справу до розгляду на 13.02.2019 об 11:30 год у приміщенні Східного апеляційного господарського суду.

На адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№534 від 18.01.2019), в якому просить залишити рішення Господарського суду Донецької області від 04.12.2018 у справі №905/1902/18 без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В обґрунтування своєї позиції по справі позивач зазначає, що відповідач не входив до кола орендарів, які мали право на застосування приписів положення статті 7 Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»., і як наслідок, - ніякої переплати у заявлених розмірах не виникало. Також позивач вважає, що посилання апелянта на передачу гуртожитку від державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське» №1» до комунальної власності територіальної громади міста Вугледару, жодним чином не стосується стягнення заборгованості з орендної плати та штрафних санкцій у період, коли орендоване майно мало статус державного. Твердження відповідача про те, що йому було скасовано оренду плату є хибним, законодавчо не підкріпленим припущенням.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції повністю та прийняти нове, яким відмовити в позові повністю. Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити апеляційну скаргу без розгляду, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.12.2001 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області (далі Орендодавець) та Вугледарським відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (далі Орендар) укладено договір оренди №872/2001 (далі Договір), згідно з умовами п.1.1. (в редакції договору №7 про внесення змін від 30.01.2017) якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме державне майно нежитлові вбудовані приміщення загальною площею 134,2 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Вугледар, вул.13 Десантників, буд.11, що знаходиться на балансі ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 30.11.2016 і становить за незалежною оцінкою 241922,00 грн.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта прийому-передачі майна (п.2.1 договору).

Пунктом 3.1. (в редакції договору №7 про внесення змін від 30.01.2017) визначено, що з 01.12.2016 орендна плата визначається на підставі ОСОБА_2 розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, затвердженої постановою Кабіну Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) (далі ОСОБА_2 розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2016 3024,03 грн. Орендна плата з грудня 2016 року щомісяця корегується на індекс інфляції, встановлений Державною службою статистики України з урахуванням вимог Закон України про Державний бюджет України на відповідний бюджетний рік.

Відповідно до п.3.3 договору (в редакції договору №5 про внесення змін від 26.03.2012) орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% та 30% відповідно, щомісяця не пізніше 15- числа місяця відповідно до пропозицій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.3. у співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі 120% облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п.3.5. Договору).

Згідно з п.3.10. Договору (в редакції договору №7 про внесення змін від 30.01.2017) у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менш ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Розділом 5 договору встановлено обовязки орендаря.

Так, Орендар зобовязується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату (п.5.4.).

Умовами п. 5.6. Договору (в редакції договору ;5 про внесення змін від 26.03.2012) встановлений обовязок орендаря щомісяця до 15 числа надавати Орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати за попередній місяць (копію платіжного доручення з відміткою обслуговуючого банку про перерахування орендної плати до Державного бюджету України).

За приписами п.10.1. (в редакції договору №7 про внесення змін від 30.01.2017) цей договір укладено строком на 5 років, що діє з 03.12.2001 по 03.12.2006. Відповідно до ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», п. 10.3. договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 03.12.2001 №872/2001, враховуючи лист Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 03.11.2016 №04/12-11517 та заяву орендаря від 23.09.2016 №0508/594, сторони дійшли до взаємної згоди встановити строк дії Договору оренди до 30.11.2018.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий термін і на тих саме умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформлюються договором про внесення змін, який є невідємною частиною Договору при обовязковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти обєктом оренди (п.10.6 договору).

Договір підписаний сторонами у встановленому законодавством порядку.

03.12.2001 сторонами підписано акт прийому-передачі, згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв державне нерухоме майно нежитлове приміщення площею 138,46 кв.м., розташоване за адресою: м. Вугледар, вул.13 Десантників, буд.11, що знаходиться на балансі ДВАТ «Шахта «Південнодонбаська №1» м. Вугледар, з метою розміщення виконавчої дирекції Фонду СНВ відповідно до договору оренди.

06.09.2017 між сторонами укладено договір №8 про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 03.12.2001 №872/2001, яким замінено найменування орендаря на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

28.02.2017 позивачем направлено на адресу відповідача акти звірки взаєморозрахунків по орендних платежах за договором оренди від 03.12.2001 №872/2001 для підписання.

Листом №0508/171 від 17.03.2017 відповідач звернувся до позивача з проханням надати пояснення щодо виключення нарахування орендної плати за період з 16.05.2014 по 14.07.2016 внаслідок чого утворилась переплата в сумі 43625,14 грн.

04.04.2017 листом №11-05-07774 позивач надав відповідь на лист відповідача 0508/171 від 17.03.2017, в якій зазначено, що згідно з ст.ст.1,7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та розпорядження кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015 позивачем скасовано орендну плату за період з 14.04.2014 по 07.06.2016. Також зазначено, що враховуючи прийняття Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набрав чинності 08.06.2016, зобовязання за договором оренди №872/2001 від 03.12.2001 в частині сплати орендної плати поновлено з 08.06.2016.

Листом №11-05-02946 від 02.06.2017 позивач повідомив відповідача про відсутність правових підстав для повернення надмірно зарахованих до Державного бюджету України коштів у звязку з тим, що договір оренди №872/2001 від 03.12.2001 є чинним.

На виконання Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №950 від 13.12.2013 «Про безоплатну передачу гуртожитків з балансу ДП «Шахта «Південнодонбаська №1» у комунальну власність територіальної громади м. Вугледар», 21.05.2018 Актом №1 безоплатного приймання - передачі гуртожитків у комунальну власність територіальної громади м. Вугледар від державного підприємства ДП «Шахта «Південнодонбаська №1» обєкт оренди за договором №872/2001 від 03.12.2001 передано у комунальну власність територіальної громади м. Вугледар.

Рішенням Вугледарської міської ради №7/30-16 від 25.05.2018 затверджено Акт безоплатного приймання - передачі гуртожитків від державного підприємства ДП «Шахта «Південнодонбаська №1» до комунальної власності територіальної громади м. Вугледар.

12.06.2018 позивач звернувся до відповідача з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 32831,12 грн., утвореної внаслідок поновлення раніше скасованої орендної плати за договором оренди за період з 14.04.2014 по 07.06.2016 внаслідок встановлення рішенням господарського суду Донецької області від 09.08.2017 у справі №905/1378/17, залишеного без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.11.2017, факту відсутності підстав для застосування положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» відносно відповідача.

10.07.2018 позивач листом №11-05-03157 звернувся до відповідача з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 34451,29 грн., пені у розмірі 2005,46 грн. та штрафу в сумі 3445,13 грн.

Листом №11-05-04404 від 21.09.2018 позивач повідомив відповідача про припинення нарахування орендної плати до державного бюджету відповідно до Акту №1 безоплатного приймання - передачі гуртожитків у комунальну власність територіальної громади м. Вугледар від державного підприємства ДП «Шахта «Південнодонбаська №1» від 21.05.2018 та про наявність боргу у розмірі 34451,29 грн., пені у розмірі 2005,46 грн. та штрафу в сумі 3445,13 грн. Також позивач наполягав на терміновій сплаті наявної заборгованості.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань за договором оренди №872/2001 від 03.12.2001 у розмірі 34451,29 грн., внаслідок чого позивачем нараховані пеня у розмірі 2005,46 грн. та штраф в сумі 3455,13 грн., останній звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково. Зокрема, перевіривши відповідність наданого Позивачем розрахунку умовам договору і встановленим обставинам, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором оренди в розмірі 34451,29 грн. Також, суд визнав обґрунтованими розрахунки пені у розмірі 2005,46 грн. такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, однак перевіривши арифметичний розрахунок позовних вимог щодо штрафу згідно п.3.10. спірного договору, суд дійшов висновку, що їх розмір є арифметично невірним через допущення арифметичної помилки, з огляду на що позовні вимоги в цій частині задовольнив у розмірі 3445,13 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі є правовідносинами з найму (оренди) та урегульовані у Главі 58 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Параграфом 5 Господарського кодексу України (далі ГК України). Згідно статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Як вбачається зі змісту договору, майно, яке передане орендарю у користування є державним майном, відтак, до вказаних правовідносин застосовуються також положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Ч. 1 ст. 2, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ч. 1 ст. 283, ч. 3 ст.285 Господарського кодексу України та ст.ст.759, 762 Цивільного кодексу України за користування майном на умовах оренди орендар (наймач) має сплачувати орендну плату.

Як встановлено ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата вноситься орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що в контексті зазначених норм укладений між Позивачем та Відповідачем договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №872/2001 від 03.12.2001 є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених їх умовами.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порядок строки та розмір сплати орендної плати сторони визначили у договорі. Судом встановлено, що в порушення цих зобовязань орендарем не виконувалися обовязки з оплати за користування орендованим майном.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, Відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов'язку зі здійснення не пізніше 15 числа місяця платежу з орендної плати щомісячно відповідно до умов п. 3.6. Договору оренди.

Таким чином, внаслідок неналежного виконання грошових зобов'язань за договором оренди №872/2001 від 03.12.2001 утворилась та має місце заборгованість зі сплати орендної плати за період з 01.04.2017 по 20.05.2018 в сумі 34451,29 грн.

Стосовно тверджень апелянта про скасування Регіональним відділенням орендної плати, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 645 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій форма, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутня додаткова угода до договору, підписана уповноваженими представниками, щоб засвідчувала факт припинення орендних відносин, отже твердження відповідача про скасування орендної плати є хибними та законодавчо не підкріпленими.

Крім того, колегія суддів зазначає, що договір оренди, укладений між сторонами не містить застереження щодо можливої зміни його умов внаслідок видання розпоряджень однієї із сторін.

З урахуванням викладеного, колегія суддів перевіривши відповідність наданого Позивачем розрахунку умовам договору і встановленим обставинам, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором оренди в розмірі 34451,29 грн.

Правові наслідки порушення зобовязань передбачені у статті 611 ЦК України, відповідно до якої, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом

Враховуючи, що домовленість сторін про застосування пені за несвоєчасний розрахунок а або розрахунок не в повному обсязі за договором №872/2001 від 03.12.2001р. визначена у п.3.5. та застосування штрафу у розмірі 10% у разі наявності заборгованості не менш ніж три місяця у п.3.10., вимоги ст. 547 Цивільного кодексу України стосовно форми правочину щодо забезпечення виконання зобовязання, видом якого у розумінні ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України є неустойка, у розглядуваному випадку дотримані.

Перевіривши розрахунок пені наданий позивачем, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що він є арифметично вірним з огляду на що, позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 2005,46 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Посилання апелянта на те, що пені у розмірі 2005,46 грн була нарахована за період з 16.07.2017 по 06.07.2018 (356 днів), що перевищує шість місяців спростовуються матеріалами справи та розрахунками позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, тобто даною нормою передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції. Такої ж правової позиції дотримувався пленум Вищого господарського кодексу України (п. 2.5. постанови №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Як вбачається з розрахунку пені, наданого позивачем, що міститься в додатку до позовної заяви:

за червень 2017 нараховано орендної плати за місяць до бюджету 2285,06; планова дата перерахування коштів 15.07.2017; період, за який нарахована пеня:

з 16.07.17 по 26.10.17 (103 дні) нарахована пеня в сумі 96,73 грн.

з 27.10.17 по 14.12.17 (49 днів) нарахована пеня в сумі 49,71 грн.

з 15.12.17 по 15.01.18 (32 дні) нарахована пеня в сумі 34,88 грн.

за липень 2017 нараховано орендної плати за місяць до бюджету 2289,63; планова дата перерахування коштів 15.08.2017; період, за який нарахована пеня:

з 16.08.17 по 26.10.17 (72 дні) нарахована пеня в сумі 67,75 грн.

з 27.10.17 по 14.12.17 (49 днів) нарахована пеня в сумі 49,81 грн.

з 15.12.17 по 25.01.18 (42 дні) нарахована пеня в сумі 45,87 грн.

з 26.01.18 по 15.02.18 (21 день) нарахована пеня в сумі 25,29 грн.

за серпень 2017 нараховано орендної плати за місяць до бюджету 2287,34; планова дата перерахування коштів 15.09.2017; період, за який нарахована пеня:

з 16.09.17 по 26.10.17 (41 день) нарахована пеня в сумі 38,54 грн.

з 27.10.17 по 14.12.17 (49 днів) нарахована пеня в сумі 49,76 грн.

з 15.12.17 по 25.01.18 (42 дні) нарахована пеня в сумі 45,82 грн.

з 26.01.18 по 01.03.18 (35 днів) нарахована пеня в сумі 42,11 грн.

з 02.03.18 по 15.03.18 (14 днів) нарахована пеня в сумі 17,90 грн.

за вересень 2017 нараховано орендної плати за місяць до бюджету 2333,09; планова дата перерахування коштів 15.10.2017; період, за який нарахована пеня:

з 16.10.17 по 26.10.17 (11 днів) нарахована пеня в сумі 10,55 грн.

з 27.10.17 по 14.12.17 (49 днів) нарахована пеня в сумі 50,76 грн.

з 15.12.17 по 25.01.18 (42 дні) нарахована пеня в сумі 46,74 грн.

з 26.01.18 по 01.03.18 (35 днів) нарахована пеня в сумі 42,95 грн.

з 02.03.18 по 11.04.18 (41 день) нарахована пеня в сумі 53,47 грн.

з 12.04.18 по 15.04.18 (4 дні) нарахована пеня в сумі 5,22 грн.

за жовтень 2017 нараховано орендної плати за місяць до бюджету 2361,09; планова дата перерахування коштів 15.11.2017; період, за який нарахована пеня:

з 16.11.17 по 14.12.17 (29 днів) нарахована пеня в сумі 30,40 грн.

з 15.12.17 по 25.01.18 (42 дні) нарахована пеня в сумі 47,30 грн.

з 26.01.18 по 01.03.18 (35 днів) нарахована пеня в сумі 43,47 грн.

з 02.03.18 по 11.04.18 (41 день) нарахована пеня в сумі 54,11 грн.

з 12.04.18 по 15.05.18 (34 дні) нарахована пеня в сумі 44,87 грн.

за листопад 2017 нараховано орендної плати за місяць до бюджету 2382,34; планова дата перерахування коштів 15.12.2017; період, за який нарахована пеня:

з 16.12.17 по 25.01.18 (41 день) нарахована пеня в сумі 46,59 грн.

з 26.01.18 по 01.03.18 (35 днів) нарахована пеня в сумі 43,86 грн.

з 02.03.18 по 11.04.18 (41 день) нарахована пеня в сумі 54,60 грн.

з 12.04.18 по 16.06.18 (65 днів) нарахована пеня в сумі 86,56 грн.

за грудень 2017 нараховано орендної плати за місяць до бюджету 2406,16; планова дата перерахування коштів 15.01.2018; період, за який нарахована пеня:

з 16.01.18 по 25.01.18 (10 днів) нарахована пеня в сумі 11,48 грн.

з 26.01.18 по 01.03.18 (35 днів) нарахована пеня в сумі 44,30 грн.

з 02.03.18 по 11.04.18 (41 день) нарахована пеня в сумі 55,15 грн.

з 12.04.18 по 06.07.18 (86 днів) нарахована пеня в сумі 115,67 грн.

за січень 2018 нараховано орендної плати за місяць до бюджету 2442,25; планова дата перерахування коштів 15.02.2018; період, за який нарахована пеня:

з 16.02.18 по 01.03.18 (14 днів) нарахована пеня в сумі 17,98 грн.

з 02.03.18 по 11.04.18 (41 день) нарахована пеня в сумі 55,97 грн.

з 12.04.18 по 06.07.18 (86 днів) нарахована пеня в сумі 117,41 грн.

за лютий 2018 нараховано орендної плати за місяць до бюджету 2464,23; планова дата перерахування коштів 15.03.2018; період, за який нарахована пеня:

з 16.03.18 по 11.04.18 (27 днів) нарахована пеня в сумі 37,19 грн.

з 12.04.18 по 06.07.18 (86 днів) нарахована пеня в сумі 118,47 грн.

за березень 2018 нараховано орендної плати за місяць до бюджету 2491,34; планова дата перерахування коштів 15.04.2018; період, за який нарахована пеня:

з 16.04.18 по 06.07.18 (82 дні) нарахована пеня в сумі 114,20 грн.

за квітень 2018 нараховано орендної плати за місяць до бюджету 2511,26; планова дата перерахування коштів 15.05.2018; період, за який нарахована пеня:

з 16.05.18 по 06.07.18 (52 дні) нарахована пеня в сумі 73,00 грн.

за травень 2018 нараховано орендної плати за місяць до бюджету 1620,17; планова дата перерахування коштів 15.06.2018; період, за який нарахована пеня:

з 16.06.18 по 06.07.18 (21 день) нарахована пеня в сумі 19,02 грн.

Загальна нарахована сума пені становить 2005,46 грн.

Таким чином, з розрахунку вбачається, що пеня нараховується по кожному платежу окремо, та строк нарахування по кожній заборгованості розраховується не більше ніж за півроку. Тому колегія суддів прийшла до висновку, що арифметичний розрахунок пені є правильним, а твердження апелянта спростовуються вищенаведеним.

Твердження апелянта про те, що судом не було звільнено або зменшено розмір штрафних санкцій є необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять доказів заявлення відповідного клопотання в суді першої інстанції з наданням відповідних доказів, у відповідності до вимог чинного законодавства. З огляду на відсутність доказів звернення відповідача із відповідним клопотанням до суду першої інстанції, в силу вимог статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не надає оцінки зазначеному.

Щодо штрафу згідно п.3.10. спірного договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у розмірі 3445,13 грн.

За таких обставин, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення Господарський суд Донецької області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, у звязку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, у зв'язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 04.12.2018 у справі №905/1902/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний тест постанови апеляційного суду складено та підписано 15.02.2019.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя П.В. Тихий