ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2019 року м.Дніпро Справа № 904/1584/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Верхогляд Т.А(доповідач)

cуддів: Коваль Л.А., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання Мудрак О.М.

представники сторін:

від Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради: Керекеша С.М. , довіреність №10/3-60 від 31.10.2018 р., представник;

за участю прокурора Дніпропетровської області: Битяк Н.І., посвідчення №048755 від 04.12.2018 р., прокурор;

від Фізичної особи-підприємця Мухи Ігоря Івановича: Отрошко Т.В., довіреність №1210 від 25.05.2018 р., представник;

від Дніпровської міської ради: Костюченко О.Т. , довіреність №7/10-3749 від 21.12.2018 р., представник;

інші представники сторін не з"явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Мухи Ігоря Івановича на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 року (повний текст складено 03.08.2018 року) по справі №904/1584/18 (суддя Панна С.П.)

за позовом Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради в особі Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради

до Фізичної особи-підприємця Мухи Ігоря Івановича, м. Дніпро

третя особа Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району м. Дніпра

про стягнення заборгованості в розмірі 123 922, 86 грн. та зобов'язання повернути нежитлове приміщення за актом приймання-передачі,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 року у справі №904/1584/18 позов керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради в особі Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради до Фізичної особи-підприємця Мухи Ігоря Івановича за участю третьої особи Комунального виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємства Індустріального району м. Дніпра про стягнення заборгованості в розмірі 123 922, 86 грн. та зобов'язання повернути нежитлове приміщення за актом приймання-передачі задоволено повністю.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Мухи Ігоря Івановича на користь місцевого бюджету в особі Дніпровської міської ради в особі Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради заборгованість за оренду комунального майна у розмірі 123 922, 86 грн.

Зобов'язано Фізичну особу-підприємця Муху Ігоря Івановича повернути на користь місцевого бюджету в особі Дніпровської міської ради в особі Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради нежитлове приміщення загальною площею 176, 1 кв.м., розташоване у підвалі 5-ти поверхового будинку за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, 46 за актом приймання-передачі відповідно до умов договору оренди №372-ДКП/14 від 04.11.2014 року.

Стягнуто з відповідача на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір у розмірі 3 620,84 грн.

27.08.2018 року на виконання рішення суду видані відповідні накази.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано порушенням відповідачем умов договору від 04.11.2014 року оренди нерухомого майна № 372-ДКП/14, що належить до комунальної власності в частині сплати орендних платежів, наявністю заборгованості в розмірі 123 922,86 грн., обов'язком орендаря повернути орендоване приміщення, оскільки строк договору закінчився та правом позивача стягнути з відповідача згідно п.12.5 договору орендну плату за весь період після закінчення дії договору до дати фактичного повернення об'єкта оренди за актом приймання-передачі.

Правовими підставами задоволення позову суд зазначив положення ст. ст. 525, 526 ч. 1 ст. 530, ст. ст. 611, 629 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 18, ч. 1 ст. 19, ч. 1 та ч. З ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ч. З ст. 285 Господарського кодексу України.

Не погодившись з рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги посилався на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позивач не є абсолютним власником житлового комплексу по пр. Слобожанський, 46 у м. Дніпро, оскільки в зазначеному комплексі є квартири, що належать на праві власності громадянам України. Вирішення питання щодо передачі в оренду допоміжних приміщень вирішується саме власниками квартир, а не органами влади чи конкретними посадовими особами.

Суд, на думку апелянта, не взяв до уваги ці доводи відповідача, не надав оцінки тому, що в оренду відповідачу передано нежитлове приміщення, абсолютним власником якого позивач не є.

Також апелянт посилається на безпідставне відхилення господарським судом його клопотання щодо зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаної з нею справи №200/1937/1.

Також скаржник зазначає, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.06.2006 року власником підвалу житлового будинку № 46 по пр. Слобожанський (пр. Газети Правда) м. Дніпро є Виконавчий комітет Дніпровської міської ради (), а не Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради () чи Дніпровська міська рада ().

Щодо розрахунку заборгованості, то на думку скаржника, позивачем не доведено факт господарської операції з надання та отримання відповідачем послуг з оренди майна протягом заявленого періоду.

Просив скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 року по справі №904/1584/18 у повному обсязі, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор, що забезпечує участь у справі, спростовує її доводи, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, зазначає на те, що договір сторін був укладений відповідно до вимог чинного законодавства, за волевиявленням сторін, закінчив свою дію, однак відповідач орендоване майно не повернув, має заборгованість за сплати орендних платежів.

Вважає, що суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги та просив суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник третьої особи відзив на апеляційну скаргу не надав. У поясненнях в судових засіданнях заперечував проти доводів апелянта, що зафіксовано звукозаписом судового процесу.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічні вимоги встановлено і статтею 193 Господарського кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.11.2014 року між Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради (правонаступником якого є Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради) (орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Мухою Ігорем Івановичем (орендар, відповідач) укладено договір оренди нерухомого майна (далі - Договір) № 372-ДКП/14, що належить до комунальної власності.

Відповідачем орендовано нежитлові приміщення загальною площею 176,1 кв.м., що розташовані за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, 46 у підвалі 5-ти поверхового будинку, вартість яких, згідно з незалежною оцінкою, становить 568 803,00 грн.

Вказані приміщення перебувають на балансі Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району м. Дніпра (третя особа у даній справі).

Сторонами не заперечується, що відповідач використовує орендоване приміщення для розміщення кафе.

Згідно пункту 10.1 договору він діє з 04.11.2014 року по 21.10.2017 року (том 1 а.с.14-18).

Судом першої інстанції встановлено і колегією суддів перевірено, що відповідач на час звернення прокурора з позовом, мав заборгованість перед орендодавцем за сплати орендних платежів.

Наявність такої заборгованості відповідач особисто в судовому засіданні 23.01.2019 року не заперечував, що зафіксовано протоколом звукозапису судового процесу.

З пояснень апелянта та його представника вбачається, що заборгованість утворилася внаслідок того, що відповідач не знав належну до оплати суму, також вважав, що орендодавець не є законним власником приміщення.

Між тим, умовами договору оренди передбачено, що власником майна є територіальна громада міста Дніпропетровська (зараз м.Дніпро), балансоутримувачем КВЖРЕП Індустріального району.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що розмір орендної плати становить 4 586,64 грн. без ПДВ. За користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, яку спрямовує: 50% від загальної суми орендної плати у розмірі 2 293,32 грн. до загального фонду міського бюджету; 50% від загальної суми орендної плати у розмірі 2 293,32 грн. на рахунок балансоутримувача об'єкта оренди (п.3.3. договору).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п. 3.4 договору).

Згідно з п. 3.5 договору, орендна плата сплачується орендарем щомісяця у термін не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, і не залежить від наслідків господарської діяльності орендаря.

Пунктом 5.2 договору оренди сторони обумовили, що орендар зобов'язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату за весь час фактичного використання об'єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об'єкта оренди, включно.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради №29/6 від 13.04.2016 року "Про внесення змін до рішень міської ради в частині надходження плати за оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста до міського бюджету" внесено зміни до рішення міської ради від 06.04.2011 №19/10 "Про внесення змін до рішення міської ради від 21.03.2007 №41/11 "Про оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, із змінами та доповненнями".

Відповідно до п.1.1 вказаного рішення міськрада вирішила (зокрема):

1.Внести зміни до рішення міської ради від 06.04.2011 №19/10 "Про внесення змін до рішення міської ради від 21.03.2007 №41/11 "Про оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, із змінами та доповненнями".

2.Виключити цифру "50%" у п.3.1.4. Порядку передачі в оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста".

3.Викласти в новій редакції:

- абзац другий пункту 9.1 додатка 1: " - якщо балансоутримувачем майна є підприємство, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста, - 70% до загального фонду міського бюджету, 30% - балансоутримувачу незалежно від наслідків господарської діяльності" (том 1 а.с.25).

Відповідно до п.1 Наказу Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради №22 від 28.04.2016 року "Про внесення змін до договорів оренди в частині спрямування плати за оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста та міського бюджету" з моменту оприлюднення 20.04.2016 року на офіційному веб-сайті Дніпровської міської ради рішення міської ради від 13.04.2016 №29/6 застосувати засади цього рішення до діючих договорів оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста з 20.04.2016 року (том 1 а.с.27).

Звернувшись з позовом, прокурор зазначав, що відповідачем систематично не виконується обов'язок зі сплати орендної плати за договором, що спричинює збитки місцевому бюджету, а також створює загрозу економічним інтересам Дніпровської міської ради у вигляді недоотримання коштів від переданого в оренду комунального майна.

Останній платіж за використання комунального майна було здійснено відповідачем 05.04.2016 року.

Встановлено, і підтверджується розрахунком заборгованості та актом звірки, що проведено сторонами за договором після судового засідання 09.01.2019 року, що з квітня 2016 року відповідач припинив оплату. Заборгованість перед орендодавцем (за даними Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради становить 123 922,86 грн. За даними відповідача 116 174,07 грн.

Як пояснив відповідач у судовому засіданні при з'ясуванні колегією суддів невідповідності даних щодо заборгованості, він при розрахунку не враховував індекс інфляції.

Між тим, відповідно до розрахунку орендної плати, що є невід'ємною частиною договору оренди, інфляційна складова при розрахунку враховується. Крім того, зазначено і про нарахування орендарем ПДВ на суму орендної плати, яке ним нараховується і спрямовується в повному обсязі на рахунок балансоутримувача.

Таким чином, доводи скаржника щодо того, що за відсутності виставленого на його адресу рахунку у орендаря відсутній обов'язок оплати, оскільки сума, належна до сплати, йому невідома, є безпідставними та такими, що спростовуються умовами договору.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та з ч. З ст. 285 Господарського кодексу України, орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі.

Як передбачено ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Частиною 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч. 4 ст. 286 Господарського кодексу України передбачено, що строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до п.12.5 договору у випадку припинення дії цього договору орендна плата сплачується орендарем до дати фактичного повернення об'єкта оренди за актом приймання-передачі.

Доказів сплати заборгованості з орендної плати відповідач не надав, доводів, наведених в обґрунтування позову не спростував, орендоване майно на час звернення позивача до суду, не повернув. Суд правильно встановив, що порушення умов договору є доведеним.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 123 922,86 грн. задоволені судом першої інстанції законно та обґрунтовано.

Як зазначено вище, що строк дії договору скінчився 21.10.2017 року. Відповідач продовжує користування орендованим майном.

Згідно з інформацією Дніпровської міської ради №12/4-43 від 23.02.2018 року звернень орендаря щодо продовження строку орендних відносин не надходило.

Такі ж обставини встановлені і колегією суддів, відповідачем не заперечувалися.

Відповідно до п. 5.5 договору у разі припинення цього договору орендоване комунальне майно протягом п'яти календарних днів з дати припинення, повертається орендарем балансоутримувачу. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання між орендарем та балансоутримувачем, один примірник якого надається орендарем орендодавцю.

Відповідно до п.10.2 договору передбачено право орендаря, який належним чином виконував свої обов'язки, на переважне право, за інших рівних умов, на переукладання договору оренди на новий термін. Умови договору оренди на новий термін встановлюються за домовленістю сторін.

Обставини щодо належного виконання орендарем обов'язків та його звернення до орендодавця з пропозицією укласти договір на новий термін, у даній справі не встановлено.

Жодних пояснень та заперечень як у суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги, апелянт з цього приводу не зазначав.

Натомість, ним чітко викладена правова позиція щодо правовідносин сторін за договором, в якій заперечується право орендаря на укладання договору та отримання орендних платежів.

Відповідно до п.11.1 договору дія договору припиняється внаслідок закінчення терміну, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 1, ч. З ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Закінчення строку дії договору є підставою для повернення орендарем орендованого майна орендодавцю.

За таких обставин позовна вимога про зобов'язання відповідача повернути нежитлове приміщення загальною площею 176, 1 кв.м., розташоване у підвалі 5-ти поверхового будинку за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, 46 за актом приймання-передачі відповідно до умов договору оренди №372-ДКП/14 від 04.11.2014 року також обґрунтовано та правомірно задоволена судом першої інстанції.

Щодо доводів апелянта про те, що він вважає, що орендоване ним майно не належить орендарю і у ФОП Муха І.І. відсутній обов'язок сплачувати за нього та повертати приміщення, то слід зазначити на те, що договір у визначеному законом порядку не визнано недійсним, не розірвано до закінчення його дії. Обставини щодо законності укладення договору були предметом розгляду у іншій господарській справі №904/5196/17 за позовом Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району до Фізичної особи - підприємця Мухи Ігоря Івановича про стягнення заборгованості в розмірі 126 207,27 грн., за зустрічним позовом Фізичної особи -підприємця Мухи Ігоря Івановича до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району. Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про визнання недійсним договору № № 372-ДКП/14 від 04.11.2014 року, де позивачу за зустрічним позовом в задоволенні вимог відмовлено.

Враховуючи, що доводи оскаржуваного рішення не спростовані апелянтом, в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, судові витрати за її розгляд слід віднести на скаржника згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 року у справі №904/1584/18 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Муху Ігоря Івановича.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Суддя: Л.А. Коваль

Повний текст підписано 13.02.2019 року.