ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.02.2019 Справа № 905/2363/18

Суддя господарського суду Донецької області Фурсова С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за позовом публічного акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок № 5; ) в особі регіональної філії Придніпровська залізниця публічного акціонерного товариства Українська залізниця (49602,м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок № 108; )

до товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Селидівська (85400, Донецька область, місто Селидове, вулиця Миру, будинок №34; )

про стягнення 28 865,00 гривень,

без виклику представників сторін

С У Т Ь С П О Р У

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Селидівська про стягнення 28 865,00 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на порушення відповідачем ОСОБА_1 залізниць України, яке полягає у фактичній невідповідності маси вантажу, зазначеного у накладній №51074003 від 05.08.2018, що підтверджується комерційним актом №476906/1018 від 09.08.2018, в наслідок чого останній повинен сплатити штраф.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного).

За приписами частини першої пункту 3 статті 12 господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Відповідно до ч.5 ст.252 господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд дійшов висновку, що справу слід розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оскільки справа не є складною, а сума позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.12.2018 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у звязку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень, а позивачу для подання відповіді на відзив.

Від Відповідача 21.01.2018 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач посилається на те, що спосіб проведення перевірки маси вантажу в комерційному акті не зазначено, а саме не зазначено чи здійснювалась зупинка вагонів без їх розчеплення, чи зважування було здійснено під час руху, проте перевірка маси вантажу на станції призначення повинно провадиться, як правило, таким самим способом, як цю масу було визначено на станції відправлення. Крім того, відповідачем подано заяву про зменшення розміру штрафу, заявленого позивачем до стягнення, з до однієї провізної плати. В обґрунтування поданої заяви відповідач посилається на те, що Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" не зазнало збитків внаслідок зазначення Позивачем невірної маси вантажу в залізничній накладній та на той факт, що господарська діяльність підприємства відбувається у безпосередній близькості від місяця проведення активних бойових дій.

01.02.2018 від регіональної філії Придніпровська залізниця надійшла відповідь на відзив, в якій Позивач зазначає, що інформація викладена у комерційному акті від 09.08.2018 №476906/1018 є достовірною та повною.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

05.08.2018 року ТОВ ЦЗФ Селидівська (вантажовідправник), з первісної станції Новогродівка Донецької залізниці на станцію Енергодар Придніпровської залізниці на адресу ДТЕК Запорізька ТЕС (вантажоодержувач) відправило за залізничною накладною №51074003, зокрема у вагоні №56170145 вантаж вугілля кам`яне, не поіменоване в алфавіті.

При оформленні залізничної накладної №51074003 від 05.08.2018 відповідачем вказано масу вантажу у вагоні №56170145 - 68 400 кг.

Як свідчить розділ 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на 150 тонних вагонних вагах.

Правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Згідно з п.28. Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 ОСОБА_1 залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На кінцевій станції Енергодар Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №56170145 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній.

За результатами контрольної перевірки станцією Енергодар Придніпровської залізниці був складений комерційний акт №476906/1018 від 09.08.2018, відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону №56170145 на 100-тонних тензометричних вагонних вагах вантажоодержувача приписаних до залізниці (ваги повірені згідно технічного паспорту 22.06.2018), виявилось, що при переваженні вага брутто складає 90 420 кг., тара по документу 23 800 кг., нетто 66 620 кг., що менше ваги зазначеної в документі на 1 780 кг.

У комерційному акті також містяться відомості про те, що навантаження у вагоні насипом на рівні бортів, марковане поперечними бороздами по всьому вагону нанесені катком, без виїмок та поглиблень. Маркування не порушено, без виїмок та поглиблень. Двері, люки зачинені. Течі вантажу немає. Крім того, в акті загальної форми від 08.08.2018 зазначено, що вагон, зокрема, №56170145 в технічному відношенні справний.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт №476906/1018 від 09.08.2018 підписаний належними особами у відповідності до п.10. Правил складання актів.

Згідно технічного паспорту ваг №0213 станції Енергодар Придніпровської залізниці, міжповірочний інтервал ЗВВТ становить 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 22.06.2018.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002р. №334) у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Комерційний акт №476906/1018 від 09.08.2018р. не містить відомостей щодо пошкодження та/або втрати вантажу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1. ст. 909 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) та ч.1. ст. 307 Господарського кодексу України (надалі ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2. ст. 908 ЦК України та ч.5. ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч.3. ст.909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Як зазначено в ст.6 глави 1 ОСОБА_1 залізниць України, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього ОСОБА_1 та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

ОСОБА_1 залізниць України (далі - ОСОБА_1) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 ОСОБА_1).

Статтею 37 ОСОБА_1 встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього ОСОБА_1 затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 ОСОБА_1).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за № 863/5084 від 24.11.2000, а також ст. 23 ОСОБА_1 передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи Маса вантажу, визначена відправником, кг та Спосіб визначення маси заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 ОСОБА_1 та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3. Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1. та ч.2. ст.24 ОСОБА_1, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст. 129 ОСОБА_1 залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу.

За змістом пункту 9 Правил складання актів, (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства транспорту №54 від 31.01.2004р., Наказами Міністерства транспорту та зв'язку №540 від 12.09.2005р., №1454 від 01.12.2008р., Наказом Міністерства інфраструктури №138 від 08.06.2011р.), передбачено, що у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Враховуючи викладене та дослідивши матеріали справи, суд відхиляє доводи відповідача щодо невірного способу проведення перевірки маси вантажу, оскільки визначення маси вантажу на станції призначення здійснювалось тим самим способом, що і вантажовідправником перед відправкою, тобто шляхом зважування на вагонних вагах.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом комерційним актом №476906/1018 від 09.08.2018.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам ОСОБА_1 залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізному документі фактичній масі вантажу у спірному вагоні, відповідачем суду не надано.

Згідно з п.5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 ОСОБА_1 залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 ОСОБА_1 залізниць України, за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 118 ОСОБА_1 залізниць України, штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 ОСОБА_1 слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 5 773,00 гривень, заявлений штраф до стягнення у розмірі 28 865 гривень.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 ОСОБА_1 залізниць України.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1,0%.

Отже, норма недостачі становить 690 кг, виявлена недостача 1 780 кг.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 ОСОБА_1 саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то вимоги позивача є обґрунтованими.

Позивачем направлялась претензія №201 від 18.10.2018 відповідачу з вимогою сплатити штраф.

Однак вказана претензія залишилась без відповіді, що й зумовило звернення позивача з даним позовом.

Щодо доводів відповідача про неналежність способу переважування вантажу позивачем, що призвело до визначення невірної маси вантажу у комерційному акті №476906/1018 від 09.08.2018.

Відповідно до ст. 13 ОСОБА_1 залізниць України, для зважування вантажів, багажу і вантажобагажу (товаробагажу) використовуються вагонні, вантажні, елеваторні та інші ваги.

Наказом Міністерства інфраструктури України 31.07.2012 №442, зареєстрованому в Мінюсті України 11.10.2012 за №1716/22028, затверджено Інструкцію про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України (далі - Інструкція), розроблена відповідно до положень Законів України "Про метрологію та метрологічну діяльність", "Про залізничний транспорт".

Вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України, діяльність яких пов'язана із застосуванням, розробленням, виготовленням, продажем, прокатом та обслуговуванням засобів ваговимірювальної техніки, призначених для визначення маси вантажів, які перевозяться залізничним транспортом України, і за результатами зважування на яких оформлюються перевізні документи (п.1.3 Інструкції).

Відповідно до п. 1.4 Інструкції, огляд-перевірка придатності засобу ваговимірювальної техніки (далі - ЗВВТ) для зважування вантажів - визначення стану та характеристик ЗВВТ, відновлення, у разі потреби, робочого стану ЗВВТ без заміни або зміни конструкції його елементів чи програмного забезпечення.

Відповідно до п. 5.6 Інструкції, під час експлуатації ЗВВТ виконуються такі види робіт з обслуговування: огляд-перевірка, профілактичне технічне обслуговування, ремонт, технічний огляд ЗВВТ, діагностичне обстеження вагонних ваг.

Під час огляду-перевірки ЗВВТ перевіряється відповідність їх технічного стану конструкторській документації і нормативним вимогам та визначається за допомогою еталонів, чи не перевищуються значення встановлених для ЗВВТ нормованих метрологічних характеристик: для статичних ЗВВТ - непостійність показів ненавантажених ЗВВТ, незалежність показів ЗВВТ від положення вантажу на вантажоприймальному пристрої, похибки навантажених ЗВВТ; для динамічних ЗВВТ - похибка ЗВВТ під час зважування вагонів у русі (п.5.7 Інструкції).

Згідно з п. 3.46 Інструкції не допускається заїзд рухомого складу на вагонні ваги, які не пройшли необхідного діагностичного обстеження, мають прострочені терміни повірки чи огляду-перевірки або мають видимі деформації, тріщини в опорних частинах важелів та в елементах фундаменту, стійок, балок (поздовжніх та поперечних).

Згідно з п. 3.47 Інструкції не допускається зважування вантажів, що перевозяться залізницями, на ЗВВТ, у яких: прострочені терміни повірки; пошкоджені відбитки повірочних тавр або місця їх нанесення; втрачений технічний паспорт ЗВВТ; в останніх записах в технічному паспорті про повірку, огляд-перевірку зроблені виправлення, не засвідчені підписом осіб, зазначених у пункті 2.5 розділу ІІ цієї Інструкції; прострочені терміни огляду-перевірки.

Отже, зважування на вагонних вагах є одним із передбачених Правилами способів визначення маси вантажу.

При цьому, сааме зважування є найбільш точним способом визначення маси вантажу.

Отже, можливість визначення маси певних вантажів умовно не виключає можливість її визначення шляхом зважування. Вантажовідправник у такому разі має можливість обирати той чи інший спосіб визначення маси на власний розсуд. Разом з тим, залізниця, користуючись правом, передбаченим статтею 24 ОСОБА_1, під час перевірки на станціяхне позбавлена права обрати для цього зручний для себе та більш точний спосіб.

Також господарський суд приймає до уваги й наступне.

У відповідності до положень ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України суд може, з урахуванням інтересів боржника, та за наявністю обставин, які мають істотне значення, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В обґрунтування свого клопотання відповідач посилається на здійснення господарської діяльності в умовах проведення антитерористичної операції на території Донецької області, що суттєво відобразилось на економічному стані та загальному рівні життєдіяльності в регіоні; відсутність фактично понесених збитків відповідачем, а також надмірність розміру штрафу порівняно з розміром провізної плати.

В підтвердження заявленої вимоги відповідачем надано у копіях: довідку про наявність заборгованості №01-18 від 08.01.2018, балансу (звіту про фінансовий стан) станом на 31.12.2017 та 30.09.2018, ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 23.06.2017 по справі 805/298/17-а, від 20.06.2017 № 805/301/15-а, від 20.06.2017 №805/1397/15-а, довідки Ощадбанка №104.0092/1-24/534 від 11.01.2019, довідки АТ «Сбербанк» № 16/5/62-1 від 11.01.2019.

При цьому, суд зауважує, що надані копії відповідачем взагалі не засвідчені, а тому не можуть вважатися належними доказами.

Позивач, в свою чергу, заперечував проти зменшення розміру штрафу, зокрема з огляду на систематичність вчинення відповідачем таких правопорушень.

Судом враховано, що розмір штрафу за дане правопорушення визначений Кабінетом Міністрів України і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду не має.

Крім того, положення статті 122 ОСОБА_1 залізниць України не пов'язує стягнення штрафу з наявністю (відсутністю) наслідків у перевізника від неправильності відомостей, зазначених у накладній, чи з наявністю вини вантажовідправника.

Також суд констатує, що правильно зазначати масу вантажу у перевізних документах є обов'язком вантажовідправника, передбаченим Правилами оформлення перевізних документів, а не зобов'язанням у розумінні ст.173 Господарського кодексу України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

За положеннями статті 129 ГПК України, судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця акціонерного товариства Українська залізниця до товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Селидівська про стягнення 28 865,00 гривень штрафу задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Селидівська (85400, Донецька область, місто Селидове, вулиця Миру, будинок №34; ) на користь акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця акціонерного товариства Українська залізниця (49038, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок № 108; ) 28 865,00 гривень штрафу, а також 1 762,00 гривень судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Рішення складено та підписано 15.02.2019.

Позивач: акціонерне товариство Українська залізниця (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок № 5; ) в особі регіональної філії Придніпровська залізниця акціонерного товариства Українська залізниця (49602,м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок № 108; )

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Селидівська (85400, Донецька область, місто Селидове, вулиця Миру, будинок №34; )

Суддя С.М. Фурсова