УХВАЛА

м. Київ

15.02.2019Справа № 910/1632/19

Суддя Господарського суду міста Києва Гулевець О.В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до 1) Солом'янської районної в місті Києві державна адміністрація

2) Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва"

про визнання договору недійсним та відшкодування збитків 7600,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Солом'янської районної в місті Києві державна адміністрація, Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" про визнання договору недійсним та відшкодування збитків 7600,84 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб'єктної юрисдикції справ відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини першої ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті) та справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно з ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Виходячи з викладених норм, спір підвідомчий господарському суду, якщо склад його учасників відповідає нормам ст. ст. 4, 45 ГПК України, а спірне правовідношення носить господарський характер.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 58 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно з ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За змістом позову вбачається, що спір між сторонами виник за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №549 від 11.02.2016, укладеного між Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією, Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Частиною 2 статті 50 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

При цьому, згідно із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 16.10.2018 до Реєстру внесено запис № 3033684 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 за власним рішенням.

Положеннями ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом ст.ст. 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, ст.ст. 202-208 Господарського кодексу України, ч. 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов'язання (господарські зобов'язання) за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за зобов'язаною особою, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

При цьому, визначальним є наявність статусу суб'єкта підприємницької діяльності саме на час звернення особи до суду та відкриття провадження у справі. Наведене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №916/559/17, згідно із якою, якщо стороною господарського спору є громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату прийняття судового рішення втратив цей статус, то зміна статусу, що відбулася після відкриття провадження у справі, не зумовлює наслідків у вигляді зміни юрисдикції такої справи і відповідно - закриття провадження у ній, оскільки на час відкриття господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду.

Однак, позивач звертається до суду з даним позовом вже після того, як припинив свою підприємницьку діяльність, у зв'язку із чим даний спір належить до цивільної юрисдикції.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивачем у даній справі є фізична особа - ОСОБА_1, який не є фізичною особою - підприємцем, та зважаючи на предмет позову, за висновками суду даний спір не належить до юрисдикції господарських судів, суд відмовляє у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до Солом'янської районної в місті Києві державна адміністрація, Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" про визнання договору недійсним та відшкодування збитків 7600,84 грн.

З урахуванням наведеного вище, суд роз'яснює заявнику, що даний спір підлягає вирішенню в суді загальної юрисдикції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

З урахуванням наведеного позивач має право на повернення з Державного бюджету України судового збору, сплаченого за подання до суду даної позовної заяви, у випадку звернення із відповідним клопотанням про повернення судового збору.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 17, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі.

2. Позовні матеріали повернути заявнику.

Додаток: позовна заява від 11.02.2019 з доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали: 15.02.2019.

Суддя О.В. Гулевець