ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.01.2019 Справа № 917/494/15

за заявою Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. № 4474 від 04.05.18 р.) у справі № 917/494/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 акціонерне товариство "Кременчукгаз" (вул. Г. Бреста, 46, буд. 12, м. Кременчук, Полтавська область)

про стягнення грошових коштів у розмірі 275 669 433,89 грн.

Головуючий суддя Киричук О.А.

судді Іванко Л.А., Безрук Т.М.

від позивача (стягувача) ОСОБА_2, посвідчення адвоката №1843 від 10.10.17р.

від відповідача (заявника) ОСОБА_3, посвідчення адвоката №1576 від 04.01.17р., ОСОБА_4

від третьої особи не з явився,

Господарським судом Полтавської області 01.03.2016р. прийняте рішення у даній справі, яким позов задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 108 615 673,09 грн. боргу, 47 496 681,47 грн. пені, 10 817 412,23 грн. 3% річних, 135 849 244,17 грн. інфляційних нарахувань, 73080,00 грн. судового збору, відмовлено в частині стягнення 11874171 грн. пені, в іншій частині - провадження у справі припинено.

Після перегляду апеляційним судом рішення господарського суду Полтавської області від 01 березня 2016 року у справі № 917/494/15 змінено в частині суми стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, викладено його в наступній редакції "Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2 878 600,30 грн. пені, 5 141 781,63 грн. 3% річних, 63 044 378,40 інфляційних нарахувань, відмовити в частині стягнення 25 907 403, 20 грн. пені". В іншій частині рішення залишене без змін.

На виконання рішення суду по справі № 917/494/15 господарським судом Полтавської області 11.07.16 видано відповідний наказ, про стягнення з Боржника 108 615 673,09 грн. боргу, 2 878 600,30 грн. пені, 5 141 781,63 грн. 3% річних, 63 044 378,40 грн. інфляційних нарахувань, 73 080,00 грн. судового збору.

25.08.16 ухвалою господарського суду Полтавської області № 917/494/15 заяву про розстрочення виконання вказаного рішення задоволено частково, розстрочено його виконання на 30 місяців рівними частинами.

До господарського суду Полтавської області надійшла заява Публічного акціонерного товариства Полтаваобленерго про визнання наказу господарського суду Полтавської області по справі № 917/494/15 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 24 572 220,67 грн.: 1716642,72 грн. пені, 2 384 435,60 грн. 3% річних та 20 471 142,35 грн. інфляційних нарахувань.

В обґрунтування заявлених вимог публічне акціонерне товариство Полтаваобленерго посилається на положення ст. 7 ОСОБА_5 України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії від 03.11.2016 № 1730-VIII (на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим ОСОБА_5, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим ОСОБА_5). Як зазначає заявник, по справі №917/494/15 є задоволеними вимоги позивача про стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, які підпадають під дію цих правових норм про списання цих нарахувань.

Посилаючись на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.06. 2016 року по справі № 917/494/15 заявник вказує, що до 30.11.2016 р. товариство сплатило заборгованість за газ спожитий протягом квітня-червня 2014 року в повному обсязі та частково заборгованість за газ спожитий в липні 2014 року. Відповідно до поданого розрахунку, заявник вважає, що списанню підлягає загалом 24 572 220,67 грн., з яких: 1 716642,72 грн. пені, 2 384 435,60 грн.3% річних та 20 471 142,35 грн. інфляційних нарахувань, а тому в цій частині наказ не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 04.01.2019 заяву призначено до розгляду на 16.01.2019 р.

11.01.2019 р. стягувачем надані заперечення на заяву боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. № 229 від 11.01.19 р.).

В зазначених запереченнях стягувач вказує, що заява боржника про визнання наказу господарського суду є необгрунтованою, та такою, що суперечить нормам матеріального права, у зв'язку з чим задоволенню не підлягає. В обґрунтування своїх заперечень стягувач зазначає на помилковість тверджень заявника з огляду на те, що заборгованість боржника утворилась в результаті невиконання договору №294-ПР від 18.02.2014. за яким газ використався для власних потреб та не підпадає під дію ОСОБА_5 України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії від 03.11.2016 № 1730-VIII. Стягувач посилається на те, що виходячи зі змісту ч.З ст.7 ОСОБА_5 № 1730, яка не передбачає часткового припинення зобовязання, а вказує на можливість застосування виключно у випадку повного припинення зобовязання повязаним з датою, а саме станом на 30.11.2018, заява боржника не містить норми матеріального права, яку можливо застосувати для списання заборгованості, та відповідно не містить жодного доказу застосування ч.З ст.7 ОСОБА_5 № 1730. Стягувач зазначає, що в ході розгляду попередньої заяви, усі обставини на які посилається Боржник, судом досліджувались при постановленні ухвали від 16.05.2018 р. та постанови від 16.07.18 р., зокрема судом встановлено, що боржнику передавався природній газ як для виготовлення теплової та електричної енергії - за договорами №1943/14-БО-24 від 18.02.2014 та №1942/14-ТЕ-24 від 18.02.2014, так і для власних потреб за - договором №294-ПР від 18.02.2014, про що зазначено в самих договорах, та п. 1.2 договору купівлі продажу природного газу №294-ПР від 18.02.2014р., яким передбачено використання газу ПАТ "Полтаваобленерго" виключно для власних потреб. В обґрунтування своїх заперечень стягувач також вказує на те, що 21.12.2018 між Стягувачем, Боржником, та ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» укладено договір про переведення боргу №18/294/14, згідно з яким зобовязання ПАТ «Полтаваобленерго» за договором купівлі-продажу природного газу №294- ПР від 18.02.2014 в розмірі 17 975 351,58 грн., в тому числі 17 975 351,58 грн. інфляційних згідно з рішенням суду №917/494/15 переводиться на нового боржника.

15.01.2019 р. заявником надані письмові пояснення на запереченя (вх. № 369 від 15.01.2019 р.).

16.01.2019 р. заявником надані письмові пояснення до заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково (вх. № 398 від 16.01.2019 р).

Розглянувши подану заяву та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив :

Відповідно до ст. 328 ГПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

30.11.16 р. набрав чинності Закон України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії від 03.11.2016 № 1730-VIII (далі - Закон № 1730).

Так ч. 1 ст. 1 ОСОБА_5 №1730 встановлено поняття заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до цього ОСОБА_5, - це кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Статтею 7 ОСОБА_5 № 1730 визначені підстави та умови для проведення списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення.

Згідно з ч. 1 ст.7 вказаного ОСОБА_5 на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

В свою чергу ч. 3 ст. 7 ОСОБА_5 № 1730 визначено - на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим ОСОБА_5, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим ОСОБА_5.

Тобто, законодавцем закріплено, що застосування механізму списання на підставі ч. З ст.7 ОСОБА_5 № 1730 щодо неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань, процентів річних можливо лише якщо така заборгованість утворилась відносно заборгованості за природний газ для виробництва теплової та електричної енергії і тільки при умові що заборгованість за природний газ погашено до набрання чинності цим ОСОБА_5.

В поданій заяві про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню № 10-75/18746 від 20.12.18 р. заявник зазначає, що ним до 30.11.16 р. сплачено частково заборгованість за газ спожитий в липні 2014 року в розмірі 26884519,58 грн. згідно платіжних доручень №№ 43239229 від 05.05.15р., 54173340 від 27.10.15р„ 54217254 від 28.10.15р., 542590022 від 29.10.15р„54306326 від 30.10.15р.,54397335 від 02.11.15р., 55559519 від 25.11.15р.,55624792 від 26.11.15р.,55876893 від 30.11.15р.,55974944 від 01.12.15р.,58003778 від 05.01.16р., 58130546 від 06.01.16р.,58434466 від 14.01.16р.,59140526 від 27.01.16р„ 59186718 від 28.01.16р., 59240503 від 29.01.16р., від 02.02.16р.,59396123 від 02.02.16р.,59435459 від 03.02.16р.,59483150 від 04.02.16р., 59473936 від 04.02.16р.,59517196 від 05.02.16р.,59589325 від 08.02.16р.,59763990 від 09.02.16р„ 59830407 від 10.02.16р.,59887357 від 11.02.16р.,60517325 від 24.02.16р„60579250 від 25.02.16р., 60804922 від 26.02.16р.,60891086 від 29.02.16р., 60997250 від 01.03.16р.,62806528 від 01.04.16р.,64459984 від 28.04.16р.,61042095 від 02.03.16р.,61089158 від 03.03.16р.,62305708 від 25.03.16р„62618793 від 29.03.16р.,62671882 від 30.03.16р., 62733075 від 31.03.16р.,66328033 від 30.05.16р.,66486934 від 01.06.16р.,601613 від 24.11.16р„ 597961 від 24.10.16р.,59337488 від 01.02.16р.,64521217 від 29.04.16р„64631333 від 04.05.16р. та 66241752 від 27.05.16р.

Судом встановлено, що зазначені обставини не відповідають дійсності.

Так, при розгляді справи № 917/494/15 по суті, станом на момент подання заяви про уточнення позовних вимог (вх.№ 16325 від 10.11.15 р.) заборгованість за червень 2014 р. становила 7 471 827,48 грн., що підтверджується розрахунком позивача (т. 2 а.с. 16). При цьому, сплата згідно платіжного доручення № 43239229 від 05.05.15р., на яке посилається заявник в поданій заяві як сплату за липень 2014 р., уже була врахована позивачем в рахунок оплати за червень 2014 р.

Під час розгляду справи № 917/494/15 відповідачем надавлись платіжні доручення на підтвердження часткової оплати, в тому числі і ті, на які зараз посилається заявник при поданні зави про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню на підтвердження оплати заборгованості за липень 2014 р., а саме №№ 54173340 від 27.10.15р„ 54217254 від 28.10.15р., 542590022 від 29.10.15р„54306326 від 30.10.15р.,54397335 від 02.11.15р., 55559519 від 25.11.15р.,55624792 від 26.11.15р.,55876893 від 30.11.15р.,55974944 від 01.12.15р.,58003778 від 05.01.16р., 58130546 від 06.01.16р.,58434466 від 14.01.16р.,59140526 від 27.01.16р„ 59186718 від 28.01.16р., 59240503 від 29.01.16р., від 02.02.16р.,59396123 від 02.02.16р.,59435459 від 03.02.16р.,59483150 від 04.02.16р., 59473936 від 04.02.16р.,59517196 від 05.02.16р.,59589325 від 08.02.16р.,59763990 від 09.02.16р„ 59830407 від 10.02.16р.,59887357 від 11.02.16р.,60517325 від 24.02.16р„60579250 від 25.02.16р., 60804922 від 26.02.16р.,60891086 від 29.02.16р. (клопотання відповідача вх. № 2624 від 01.03.16 р.). При прийнятті рішення від 01.03.2016 року судом враховані зазначені проплати та припинено провадження в частині стягнення 10 887 153,47 грн.

За наявності заборгованості за червень 2014 р. в сумі 7 471 827,48 грн., частина проплат згідно зазначених вище платіжних доручень здійснена саме на погашення заборгованості за червень 2014 р.

Таким чином, твердження заявника, що до 30.11.16 р., розраховуючись за спожитий природний газ у липні 2014 р. ним сплачено 26 884 519,58 грн., не відповідає дійсності.

При цьому, при розгляді поданої заяви про визнання наказу господарського суду Полтавської області таким, що не підлягає виконанню, суд приймає до уваги наступні обставини.

ОСОБА_5 №1730 дає підстави для висновку, що ч. 3 ст. 7 ОСОБА_5 є нормою прямої дії, при цьому застосування її приписів не ставиться в залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності ОСОБА_5. Зокрема, застосування даної норми не потребує включення підприємства до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 28.02.2018 у справі № 911/3914/14 та від 14.03.2018 у справі № 904/11460/16.

Разом з тим, як було зазначено вище, за умовами ч. 3 ст. 7 ОСОБА_5, списанню підлягають неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування та проценти річних, нараховані на заборгованість, погашену до набрання чинності цим ОСОБА_5,саме за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Рішення суду у справі №917/494/15 прийнято у зв'язку з неналежним виконанням умов договору купівлі продажу природного газу №294-ПР від 18.02.2014 р.

Необхідність встановлення судами обставин стосовно того, для яких саме потреб використовувався газ при вирішенні питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних у відповідності до ОСОБА_5 №1730, зазначено у постанові Верховного Суду від 11.04.18 р. по справі № 910/17962/15.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.2 договору купівлі продажу природного газу №294-ПР від 18.02.2014 р. газ отриманий за цим договором використовується Покупцем виключно для власних потреб. Покупець є кінцевим споживачем.

На підтвердження обставин щодо використання ПАТ «Полтаваобленерго» природного газу згідно договору №294-ПР від 18.02.2014р. для виробництва електричної та теплової енергії у відповідних обсягах заявником надані копії звітів про використання ліцензіатом палива з виробництва електричної та теплової енергії за травень-липень 2014р., копії довідок про техніко-економічні показники Кременчуцької ТЕЦ за травень-липень 2014р., акти приймання - передачі природного газу за травень-липень 2014р. по договорах №294-ПР від 18.02.2014р., № 1942/14-ТЕ-24/259 від 12.02.2014р., №1943/14-БО-24/268 від 12.02.2014р. та довідку щодо використання природного газу за січень-липень 2014р. Також, заявником надані звіти про ліцензовану діяльність субєктів господарювання з виробництва електричної та теплової енергії за 9 (девять) місяців 2014р. Форма №6-НКРЕ. У даних звітах у рядку паливо, зазначено обєм фактично використаного палива для виробництва електричної та теплової енергії за звітній період. Крім цього, заявником надано копію договору №5316/01/481 від 24.02.2009р. та копії актів купівлі-продажу електроенергії між ДП «Енергоринок» та ПАТ «Полтаваобленерго» (Кременчуцька ТЕЦ) за період січень- вересень 2014р.

Стосовно наданих доказів щодо використання газу отриманого ПАТ "Полтаваобленерго" за договором купівлі продажу природного газу №294-ПР від 18.02.2014 р. саме для виробництва теплової та електричної енергії, суд приймає до уваги наступне.

У ході розгляду попередньої заяви, судом встановлено, що боржнику передавався природній газ як для виготовлення теплової та електричної енергії - за договорами №1943/14-БО-24 від 18.02.2014 та№1942/14-ТЕ-24 від 18.02.2014, так і для власних потреб за - договором №294-ПР від 18.02.2014, про що зазначено в самих договорах, та п. 1.2 договору купівлі продажу природного газу №294-ПР від 18.02.2014р., яким передбачено використання газу ПАТ "Полтаваобленерго" виключно для власних потреб.

Про зазначені обставини повідомлено ПАТ "Полтаваобленерго" листом після звернення від 16.06.17р. № 03-27/7663 та від 04.07.17 р. № 12-85/8371 щодо врегулювання заборгованості перед НАК нафтобаз України відповідно до ОСОБА_5 України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (копія листа щодо реалізації положень ОСОБА_5 України від 03.11.16 № 1730-VIII, акт звіряння розрахунків від 31.12.16 р.).

Таким чином, судом встановлено, що боржнику передавався природній газ як для виготовлення теплової та електричної енергії за договорами №1943/14-БО-24 від 18.02.2014 та №1942/14-ТЕ-24 від 18.02.2014, так і для власних потреб за - договором №294-ПР від 18.02.2014, про що зазначено в самих договорах.

З огляду на акт прийому-передачі конденсату водяної пари від 08.08.2016, ПАТ «Полтаваобленерго» не здійснювало постачання, ні конденсату водяної пари, ні постачання теплової енергії на користь ОСОБА_6 «Укртатнафта», у період квітень- вересень 2014 року.

Довідка щодо використання обсягу газу на виробництво електричної та теплової енергії за січень-липень 2014, Довідки про техніко-економічні показники Крем.Тец за травень-липень 2014 р. є внутрішніми документами боржника. При цьому, зміст зазначених довідок свідчить, що для виготовлення теплової енергії для промислових організацій отриманого за договором №294-ПР використано газу в обсязі 23,682 млн. куб. м., однак, як вказувалось вище згідно акту прийому-передачі конденсату водяної пари за договором постачання теплової енергії у вигляді водяної пари від 08.08.2016, ПАТ «Полтаваобленерго» не здійснювало постачання, ні конденсату водяної пари, ні постачання теплової енергії на користь ОСОБА_6 «Укртатнафта», у період квітень-вересень 2014 року. Довідки щодо використання обсягу газу на виробництво електричної та теплової енергії за січень-липень 2014, Довідки про техніко-економічні показники Крем.Тец за травень-липень 2014 р. є внутрішніми документами боржника. Підписані сторонами Акти приймання-передачі природного газу підтверджують приймання ПАТ «Полтаваобленерго» природного газу за договором №294-ПР саме для власних потреб.

За даних обставин, з огляду на встановлений факт щодо передачі природного газу як для виготовлення теплової та електричної енергії за договорами №1943/14-БО-24 від 18.02.2014 та №1942/14-ТЕ-24 від 18.02.2014, так і для власних потреб за - договором №294-ПР від 18.02.2014, про що зазначено в самих договорах, зазначені довідки разом з актом прийому-передачі конденсату водяної пари за договором постачання теплової енергії у вигляді водяної пари від 08.08.2016 укладеним між ОСОБА_6 «Укртатнафта» ПАТ «Полтаваобленерго», а також звіти форми № 6-НКРЕ не є належними доказами виготовлення та передачі теплової та електричної енергії з природного газу саме за договором №294-ПР. При цьому, суд виходить з того, що з наданих суду доказів не можливо виокремити та ідентифікувати ту частину природного газу, яка фактично була отримана за договором №294-ПР. та встановити факт його використання для виробництва теплової та електричної енергії. Заявником не вчинялися дії щодо внесення змін до договору №294-ПР, а саме пункту 1.2 Договору, з метою уникнення розбіжностей щодо подальшого використання природного газу.

Суд приймає до уваги, що стягувачем надано договір від 21.12.2018 укладений між Стягувачем, Боржником та ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» про переведення боргу згідно з яким зобовязання ПАТ «Полтаваобленерго» за договором купівлі-продажу природного газу №294- ПР від 18.02.2014 в розмірі 17 975 351,58 грн., в тому числі 17 975 351,58 грн. інфляційних згідно з рішенням суду по справі №917/494/15 переводиться на нового боржника ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» , м.Кременчук, вул. Свіштовська, 2.

За даних обставин, з огляду на помилковість тверджень заявника про сплату заборгованості за газ спожитий в липні 2014 року до 30.11.16 р. в розмірі 26884519,58 грн., п. 1.2 договору купівлі продажу природного газу №294-ПР від 18.02.2014р., яким передбачено використання газу ПАТ "Полтаваобленерго" виключно для власних потреб, акти приймання-передачі природного газу, якими підтверджуються приймання ПАТ «Полтаваобленерго» природного газу саме для власних потреб, ненадання належних та допустимих доказів про фактичне використання газу для виробництва теплової та електричної енергії, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених вимог про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Ч. 2 ст. 13 ОСОБА_5 України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Приписами статті 17 ОСОБА_5 України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (inter alia), який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі, таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, пункт 61, ЄСПЛ 1999-VII).

У пункті 91 рішення від 09.11.2004 «Науменко проти України» Європейський суд з прав людини Суд вказав, що: «що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 § 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Рішення господарського суду Полтавської області від 01.03.16 р. з урахуванням постанови Харківського апеляційного господарського суду від22.06.16 р. у справі № 918/765/17, набрало законної сили та є обов'язковим до виконання.

Керуючись ст. ст. 234, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Полтаваобленерго" в задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Повний текст ухвали складено 21.01.19 р.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Киричук О.А.

Судді Іванко Л.А.

ОСОБА_7