Справа № 909/1061/18
УХВАЛА

11.02.2019

м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави в особі:

позивача-1: Державного концерну "Укроборонпром",

позивача-2: Державного підприємства "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод",

до відповідача: Приватного підприємства "Металспецмонтаж"

про визнання недійсним договору та зобов'язання звільнити земельну ділянку

за участю: представники не з"явилися,

встановив: 05.12.2018 до Господарського суду Івано-Франківської області звернувся заступник військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром" та Державного підприємства "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" із позовною заявою до Приватного підприємства "Металспецмонтаж" про визнання недійсним договору на відшкодування витрат за отримання комунальних послуг від 30.08.2017 №В-9/17 та зобов'язання звільнити земельну ділянку площею 4,2436 га, розташовану за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Хриплинська, 11.

Заступник військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в обґрунтування права на звернення до суду зазначив, що Державний концерн "Укроборонпром" є одним із спеціальних суб"єктів владних повноважень з управління об"єктами державної власності в оборонно- промисловому комплексі, до складу якого включено ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод ", що є користувачем спірної земельної ділянки та який на підставі договору на відшкодування витрат за отримання комунальних послуг від 30.08.2017 №В-9/17 фактично передав її в оренду відповідачу. Вважає вище зазначений договір удаваним правочином, який укладений для приховання іншого правочину, а саме договору оренди земельної ділянки. Зазначив, що ні позивач-1, ні позивач-2 не подав позовної заяви про визнання договору від 30.08.2017 № В-9/17 недійсним та зобов"язання звільнити земельну ділянку, що свідчить про неналежне здійснення ними захисту інтересів держави, тому він зобов"язаний звернутися з таким позовом до суду.

11.12.2018 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі, розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче судове засідання у справі на 10.01.2019.

02.01.2019 від позивача - ДК "Укроборонпром" надійшло пояснення по справі вх.№50/19, де ДК "Укроборонпром" зазначив, що не є ані власником спірної земельної ділянки, ані її розпорядником, ані користувачем, а тому заступник військового прокурора Івано-Франківського гарнізону невірно визначив позивача 1, в інтересах якого ним подано позов до ПП "Металспецмонтаж" про визнання недійсним договору та зобов'язання звільнити земельну ділянку.

10.01.2019 суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 31.01.2019 (ухвала суду від 10.01.2019).

31.01.2019 через канцелярію суду відповідач подав відзив на позов вх.№1650/19.

Після перерви в судовому засіданні 31.01.2019 прокурор просив суд відкласти розгляд справи у підготовчому засіданні для надання можливості ознайомитися із відзивом на позовну заяву.

31.01.2019 у судовому засіданні суд оголосив перерву до 11.02.2019.

Прокурор у судове засідання 11.02.2019 не з"явився, заперечень на відзив на позов та пояснень щодо позиції ДК "Укроборонпром" не подав, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином в судовому засіданні 31.01.2019 під розписку, про що свідчить протокол судового засідання.

Представники сторін в підготовче судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, які приєднані до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, суд вважає, що наявні підстави для залишення позову без розгляду, з огляду на таке:

Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу стосовно рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурором інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено. Прокурор може представляти інтереси держави у суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави у суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституції України).

Частиною 3 статті 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 вказаної статті, наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Отже, винятковими випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".

У рішенні Конституційного Суду України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з'ясовуючи поняття "інтереси держави", висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Також суд взяв до уваги однозначну позицію Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо неможливості здійснення прокурором представництва в суді інтересів державних компаній, політичних партій, громадських об"єднань тощо, за винятком представництва, зокрема державного концерну "Укроборонпром", який є одним із спеціальних суб"єктів і якому Законом України "Про особливості управління об"єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі" делеговані владні повноваження.

Із пояснень від 02.01.2019 вх.№51/19 ДК "Укроборонпром" вбачається відсутність у нього порушених прав та інтересу відповідачем у цій справі, відповідно суд дійшов висновку, що позов подано в інтересах самостійного суб"єкта господарювання - Державного підприємства "Івано-Франківський котельно зварювальний завод ", яке у відповідності до покладених на нього повноважень, здійснює господарську діяльність, є юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю та самостійно може здійснювати захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку.

Твердження прокурора про те, що Державне підприємство "Івано-Франківський котельно- зварювальний завод " не подало позову про визнання недійсним договору на відшкодування витрат за отримання комунальних послуг від 30.08.2017 №В-9/17 та зобов'язання звільнити земельну ділянку площею 4,2436 га, розташовану за адресою:м. Івано-Франківськ, вул. Хриплинська, 11, не спростовують факту наявності у позивача об'єктивної можливості самостійно звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав.

За таких обставин, позовну заяву подану прокурором належить залишити без розгляду на підставі ч.1 ст. 226 ГПК України.

При цьому, суд роз’яснює прокурору зміст п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якої сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду.

Керуючись статтями 226, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позов заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром" та Державного підприємства "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" до Приватного підприємства "Металспецмонтаж" про визнання недійсним договору на відшкодування витрат за отримання комунальних послуг від 30.08.2017 №В-9/17 та зобов'язання звільнити земельну ділянку площею 4,2436 га, розташовану за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Хриплинська, 11 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строк визначений ІV Розділом Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання: 11.02.2019

Суддя Т.В. Максимів