ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року Справа № 903/455/16

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Миханюк М.В. , суддя Дужич С.П.

секретар судового засідання Величко К.Я.

за участю представників сторін:

апелянта - Мельничук М.В.,

ліквідатора - арбітражний керуючий Рабан М.Т.,

податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області на ухвалу Господарського суду Волинської області від 13 листопада 2018 року у справі № 903/455/16

за заявою Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мавекс"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 13.11.2018 у справі №903/455/16 за заявою Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мавекс" про банкрутство відмовлено у задоволенні заяви Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області про визнання недійсними результатів аукціону від 12.10.2018 з реалізації майна банкрута по справі №903/455/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Мавекс".

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, Луцька об'єднана державна податкова інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області звернулась до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Волинської області скасувати та прийняти нову ухвалу, якою визнати недійсними результати аукціону, проведеного 12.10.2018.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Волинської області норм матеріального та процесуального права.

Ліквідатор у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Безпосередньо в судовому засіданні представник кредитора та арбітражний керуючий повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника кредитора та арбітражного керуючого, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Господарського суду Волинської області від 30.01.2018 у справі №903/455/16 Товариство з обмеженою відповідальністю "Мавекс" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців до 30.01.2019 року; ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Мавекс" призначено арбітражного керуючого - Рабана Микиту Тарасовича.

22 жовтня 2018 року ініціюючий кредитор - Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області звернувся до суду з заявою про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута - ТзОВ "Мавекс" проведеного 12 жовтня 2018 року.

Вказана заява обґрунтована тим, що продаж майна ТОВ "Мавекс" відбувся із пониженням його початкової вартості за відсутності на це згоди Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, і як наслідок всупереч статті 44 Закону про банкрутство, такий продаж відбувся за нижчою ціною, ніж реальна ринкова вартість майна, чим порушено її права, як заставного кредитора у даній справі. Крім того зазначає, що оголошення про проведення аукціону з продажу майна, призначеного на 12.10.2018, було опубліковане на сайті Верховного суду лише 10.09.2018, тоді як кінцева дата подання заявок 11.09.2018.

Наведені вище обставини за твердженнями заявника є підставами для визнання результатів аукціону проведеного 12 жовтня 2018 року ТОВ "Воля Луцьк" недійсними.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги вищевказаної заяви, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області про визнання аукціону з продажу майна недійсним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ч.3 ст.55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч.8 ст.44 Закону про банкрутство, спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

При вирішенні спорів про визнання прилюдних торгів або аукціону недійсними, необхідно встановити такі факти:

- чи мало місце порушення вимог законодавства при проведенні прилюдних торгів або аукціону;

- чи вплинули ці порушення на результати торгів та аукціону;

- чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів або аукціону.

Виходячи з викладеного, процедура проведення аукціону у справі про банкрутство складається з чотирьох етапів її організації: 1) передпідготовка проведення аукціону (призначення ліквідатора, отримання згоди заставного кредитора на реалізацію заставного майна, вибір організатора аукціону, оформлення проекту договору на проведення аукціону); 2) підготовка до проведення аукціону (укладення договору з організатором аукціону, публікація оголошення, прийняття заяв на участи в аукціоні, внесення гарантійних внесків учасників аукціону); 3) проведення аукціону; 4) оформлення його результатів.

Порушення порядку організації будь-якого з цих етапів є підставою для визнання результатів аукціону недійсними в цілому. Отже, вирішуючи спір щодо визнання недійними результатів аукціону з продажу майна банкрута, суд має встановити факт дотримання порядку його проведення на кожному з етапів.

Таким чином, до предмету доказування недійсності результатів аукціону входить встановлення обставин недотримання ліквідатором та організатором аукціону вимог, які ставляться Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йол банкрутом" до його проведення, зокрема, щодо порядку отримання згоди заставного кредитора на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення (стаття 42 Закону); щодо особливостей укладення договору на аукціоні (стаття 50 Закону); щодо порядку оприлюднення оголошення про проведення аукціону певного змісту, письмового повідомлення про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником (статті 58, 5 Закону); допуску до участі в аукціоні (стаття 61 Закону); допуску до місця проведення аукціону (стаття 63 Закону); порядку проведення аукціону (статті 64-68 Закону).

Згідно ч.ч. 1,2 ст.41 Закону про банкрутство ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційні процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює зокрема такі повноваження: виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з частиною 4 статті 42 Закону про банкрутство майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вим кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Частинами 1, 2 статті 43 Закону про банкрутство визначено, що майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів. Під час продажу майна банкрута на аукціоні вартість майна, що визначається ліквідатором, є початковою вартістю.

Відповідно до ч.5 ст.44 Закону про банкрутство, ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

Отже, виходячи з положень ст.ст. 41, 44, 45 Закону про банкрутство, ліквідаційна процедура направлена на здійснення заходів щодо задоволення в порядку цього Закону вимог кредиторів шляхом продажу майна банкрута.

Згідно з частиною 1 статті 49 Закону про банкрутство продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства Україні здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Порядок проведення аукціонів та зниження початкової вартості майна, що продається на аукціоні, визначений Розділом IV Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст.ст. 65, 66 Закону про банкрутство, якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення аукціону без визначення переможця протягом місяця (у разі продажу нерухомого майна - двох місяців) організатор аукціону зобов'язаний провести повторний аукціон. Якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення повторного аукціону без визначення переможця протягом місяця організатор аукціону зобов'язаний провести другий повторний аукціон. Якщо інше не встановлено договором, початковою вартістю повторного аукціону, другого повторного аукціону є вартість, зменшена на 20 відсотків щодо початкової вартості відповідно попереднього аукціону, попереднього повторного аукціону. До участі у повторному аукціоні не допускаються переможці попередніх торгів, що не сплатили в установлений строк вартості лота за договором, відмовилися від укладення договору купівлі-продажу чи від підписання протоколу із зазначенням результатів аукціону.

Якщо інше не встановлено договором про проведення аукціону, аукціон проводиться без можливості зниження початкової вартості. Повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості, але не нижче, ніж до граничної вартості, яка становить 50 відсотків початкової вартості, вказаної в оголошенні про проведення аукціону. Якщо інше не встановлено договором про проведення аукціону, другий повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості. Під час проведення аукціону з можливістю зниження початкової вартості, за відсутності бажаючих укласти договір ліцитатор знижує початкову вартість на крок аукціону доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір. Якщо після зниження початкової вартості виявиться бажаючий (бажаючі) укласти договір, аукціон проводиться у загальному порядку.

У відповідності до абз.2 ч.4 ст.42 Закону про банкрутство продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатором Рабаном М.Т. 16.05.2018 було направлено забезпеченому кредитору Луцькій ОДПІ ГУ ДФС Волинській області відповідний лист № 1 про отримання згоди на продаж забезпеченого майна банкрута, у відповідь на який було надано відповідну згоду (лист №9425/10/03-20-17-05-13 від 23.05.2018) на продаж з аукціону заставного майна у складі цілісного майнового комплексу банкрута з початковою вартістю продажу 55 967 756,82 грн.

Продаж ліквідаційної маси було виставлено на аукціон 23.08.2018 одним лотом у вигляді цілісного майнового комплексу за початковою ціною, що відповідала загальному розміру кредиторських вимог - 55 967 756,82 грн. Вказаний аукціон не відбувся у зв'язку з відсутністю зареєстрованих учасників.

31.07.2018 на сайтах ВГСУ та Мін'юсту було опубліковано інформацію шодо проведення аукціону продажу майна банкрута, призначеного на 04.09.2018, із зниженням початкової вартості на 20%. Вказані торги також були визнані такими, що не відбулися, на підставі вимог ст.55 Закону про банкрутство, з причин відсутності учасників, заяви на участь в аукціоні від фізичних та юридичних осіб не надходили.

10.08.2018 на сайтах ВГСУ та Мін'юсту було опубліковано інформацію щодо проведення аукціону з продажу майна банкрута із зниженням початкової вартості ще на 20%. Вказані торги також були визнані такими, що не відбулися, на підставі вимог ст.55 Закону про банкрутство з причин відсутності учасників, заяви на участь в аукціоні від фізичних та юридичних осіб не надходили.

16 серпня 2018 року ліквідатором Рабаном М.Т. було направлено забезпеченому кредитору Луцькій ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області лист № 1 про отримання згоди на продаж, в якому ліквідатор просив надати дозвіл на продаж заставного майна (земельних ділянок) за стартовою ціною, яка становить 14115090,94 грн., і відповідає сумі визнаних вимог кредитора, що забезпечене арештом нерухомого майна. Листом №3108/ФОП/03-20-17-13 від 27.08.2018 та протоколом №6 комітету кредиторів від 27.08.2018 було надано відповідне погодження.

Зазначене, в свою чергу, спростовує доводи скаржника щодо відсутності погодження кредитора на продаж і зменшення вартості майна.

Крім того слід зазначити, що згода на реалізацію майна, передбачена ст.42 Закону про банкрутство, не пов'язана із наданням заставному кредитору права обирати порядок і умови реалізації даного майна.

Продаж вищевказаного майна, що є предметом забезпечення, 27.08.2018 було виставлено на аукціон, який мав відбутися 27.09.2018, за початковою ціною, що було погоджено із забезпеченим кредитором - 14115090,94 грн. Вказані торги були визнані такими, що не відбулися, на підставі вимог ст.55 Закону про банкрутство з причин відсутності учасників, заяви на участь в аукціоні від фізичних та юридичних осіб не надходили.

В подальшому початкову ціну майна банкрута було знижено і 30.08.2018 виставлено на торги, які мали відбутися 02.10.2018, за ціною 11 292 072,75 грн. Вказані торги були визнані такими, що не відбулися, на підставі вимог ст.55 Закону про банкрутство з причин відсутності учасників, заяви на участь в аукціоні від фізичних та юридичних осіб не надходили.

В подальшому початкову ціну було знову знижено та виставлено на аукціон, який мав відбутися 12.10.2018, за ціною 9 033 658,20 грн.

За змістом оголошення про проведення аукціону з продажу майна банкрута, опублікованого на веб-сайті ВГСУ та Мін'юсту 10.09.2018, організатор аукціону ТОВ "Воля Луцьк" повідомляє про продаж майна ТОВ "Мавекс", шляхом проведення торгів у формі аукціону на наступних умовах: 12.10.2018р. о 16:00 в приміщенні, за місцезнаходженням ТОВ "Воля Луцьк" - Волинська обл., м. Луцьк, вул. Карбишева, 2 одним лотом: за початковою вартості 9 033 658,20 грн; з можливістю зниження початкової вартості - за відсутності бажаючих укласти договір початкова вартість знижується на крок аукціону доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір.

За результатами проведеного аукціону переможцем аукціону по лоту №1 визнано ТОВ "Гранд Інвест Ріал Істейт", яка запропонувала найвищу ціну за вказаний лот - 2600000,00 грн. (протокол №01-10/18 проведення аукціону від 12.10.2018).

Згідно ч.1 ст.58 Закону про банкрутство організатор аукціону не пізніше як за 15 робочих днів до дня початку аукціону оприлюднює на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України (при проведенні електронних торгів - також на своєму веб-сайті) оголошення про проведення аукціону, а також письмово повідомляє про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником.

Отже, Закон про банкрутство не передбачає терміну протягом якого необхідно провести реєстрацію учасників на аукціоні. Водночас, термін для реєстрації на аукціоні з продажу майна ТОВ "Мавекс" було встановлено у тривалості 2-х робочих днів. Станом на сьогоднішній день відсутні докази щодо наявності будь - яких потенційних учасників, яким чинилися перешкоди на етапі реєстрації на аукціон.

З матеріалів справи вбачається, що вказане оголошення подавалося не вперше (6 разів: 3 рази продаж у складі ЦМК і 3 рази як окремо сформований лот), а відтак усі бажаючі мали можливість ознайомитись із лотом та здійснити відповідні дії для реєстрації на аукціоні.

Зазначене узгоджується з позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 29.03.2018 у справі №904/3719/15.

Також безпідставними є доводи скаржника, що продаж майна банкрута відбувся за заниженою ціною з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою визначення початкової вартості майна банкрута ліквідатором було погоджено початкову вартість продажу на рівні 14115090,94 грн., що відповідає сумі визнаних вимог кредитора, що забезпечене майном.

Перед початком проведення торгів ліквідатором Рабаном М.Т. було ознайомлено учасників аукціону зі змістом листа ГУ ДФС у Волинській області № 3957/ФОП/03-20-17 від 11.10.2018, в якому останній просив вжити заходів, в т.ч провести експертну оцінку майна, з метою реалізації майна за найвищою ціною.

Частиною 3 статті 57 Закону про банкрутство передбачено, що у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо визначеної арбітражним керуючим початкової вартості майна комітет кредиторів або окремий кредитор чи власник майна боржника можуть звернутися до господарського суду з клопотанням про проведення незалежної оцінки. Господарський суд своєю ухвалою може призначити незалежну оцінку майна боржника за рахунок зацікавлених кредиторів (кредитора), що здійснюється у порядку, визначеному Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Натомість, матеріали справи не містять доказів звернення учасників у даній справі до суду в порядку ч.3 ст.57 Закону про банкрутство. В свою чергу, наявність узгодженої позиції з кредитором щодо початкової вартості майна, додатково свідчить про необгрунтованість доводів Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області щодо продажу майна за заниженою вартістю.

Під найвищою ціною розуміється більша з цін, запропонованих учасниками аукціону. Метою аукціону як способу реалізації є, передусім, відчуження майна банкрута за максимальною ціною, яку визначає ринок за умови прозорості та вільної конкуренції, тому початкову чи оціночну вартість майна можна розглядати лише як стартову ціну, яка із першим кроком аукціону втрачає своє значення. При цьому, початкова вартість майна на аукціоні ніяк не впливає на кінцеву ціну реалізації майна, оскільки під час торгів вона може бути як зменшена, так і збільшена. Тобто ціна майна банкрута формується виходячи зі стану майна, попиту та пропозиції, на які ліквідатор банкрута не має жодного впливу (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №905/1084/16).

Тобто, заявником не доведено порушення принципів добросовісності, розумності та справедливості під чає реалізації майна боржника у відповідності до приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Та обставина, що скаржником як забезпеченим кредитором не надавалась згода на зниження початкової вартості майна банкрута у ході аукціону, не може вплинути на результат розгляду справи, оскільки згідно вимог Закону про банкрутство забезпечений кредитор або суд надає згоду на реалізацію заставного майна, а порядок продажу такого майна банкрута встановлений спеціальними нормами Закону, у тому числі щодо встановлення початкової вартості цілісного майнового комплексу та порядку її зниження. Закон не надає права кредитору, вимоги якого забезпечені заставою майна, встановлювати додаткові вимоги щодо початкової вартості майна у вигляді цілісного майнового комплексу, що підлягає продажу на аукціоні, а також порядку її зниження. Також Законом не передбачено обов'язку ліквідатора визначати граничну межу, до якої на аукціоні може бути знижена початкова вартість майна, в тому числі і за вимогою забезпеченого кредитора. (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах №904/3719/15 від 29.03.2018, №18/1355/12 від 26.04.2018, №915/220/14 від 17.05.2018, №904/7433/15 від 31.05.2018, №905/1084/16 від 12.06.2018, №5/58 від 24.10.2018).

Визначальним в даному випадку є саме факт продажу майна боржника за найбільшою ціною, у зв'язку з чим згідно частини 5 статті 44 Закону закріплено припис ліквідатору здійснити продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу, та у разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, встановлено можливість продажу майна боржника частинами.

Доводи скаржника щодо порушення внаслідок проведення оспорюваного аукціону його прав у зв'язку з продажем майна банкрута за ціною, яка складає близько 20 % від затверджених вимог забезпеченого кредитора, спростовуються змістом частин 3, 4 статті 66 Закону про банкрутство та розділом 4 укладеного ТОВ "Мавекс" та ТОВ "Воля Луцьк" договору про проведення аукціону з продажу майна від 20.06.2018, якими встановлено можливість під час проведення аукціону зниження початкової вартості на крок аукціону доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що заявником не доведено, що мали місце будь-які порушення вимог законодавства при проведенні чи призначенні аукціону, що відбувся 12.10.2018, як і не доведено порушення прав і законних інтересів Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Але на суд ст.86 ГПК України покладається обов'язок досліджувати докази та надавати їм правову оцінку. Без виконання судом своїх обов'язків, передбачених ст.86 ГПК України, надання сторонами доказів в порядку ст.74 ГПК України позбавлене правового сенсу.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації") одним з основних завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу, апеляційний суд, у принципі, має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (див. рішення у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії", заява № 30544/96).

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Волинської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 13 листопада 2018 року у справі №903/455/16 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4. Справу №903/455/16 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "06" лютого 2019 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Дужич С.П.