ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2019м. ДніпроСправа № 904/5155/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробнича компанія "Протехмаш", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод",

м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 1 309 224, 40 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Секретар судового засідання Кокшарова Т. Г

Представники:

від позивача: Івановський Ю.О., посвідчення №0369 від 18.06.2012

від відповідача: Бурчак П.І., довіреність № 197 від 11.10.2018

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробнича компанія "Протехмаш" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки №17090т від 18.09.2017 у розмірі 1 091 940, 00 грн., 32 410, 00 грн. 3% річних, 39 431, 00 грн. пені, 91 384, 00 грн. інфляційних, 54 059, 40 грн. штрафу, 19 638, 37 грн. витрат по сплаті судового збору, 20 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 19.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження.

28.11.2018 через канцелярію суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат та 3% річних з огляду на положення пункту 13.4 Договору. Разом з тим, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу, з огляду на те, що з наданого позивачем платіжного доручення на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу вбачається, що позивачем перераховано 25 000, 00 грн. на рахунок ФОП Івановський Ю.О., проте витрати, понесені позивачем у зв'язку з наданням правничої допомоги фізичною особою-підприємцем не є витратами, пов'язаними з розглядом справи, в розумінні приписів статті 123 ГПК України.

Ухвалою суду від 18.12.2018 відкладено підготовче засідання на 17.01.2019.

20.12.2018 позивач надав відповідь на відзив, у якій просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У відповіді на відзив позивач заперечує проти тверджень відповідача щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних, з огляду на положення статті 625 ЦК України, якими передбачено стягнення з боржника 3% річних та інфляційних. Разом з тим, позивач вказує, що перерахування на користь фізичної особи-підприємця Івановського Ю.О. витрат на адвокатські послуги не звільняє відповідача від зобов'язань щодо відшкодування понесених позивачем витрат, пов'язаних розглядом справи відповідно до ст. 123 ГПК України.

16.01.2018 позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог та просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором у розмірі 1 091 940, 00 грн., 3% річних у розмірі 32 410, 00 грн., інфляційні у розмірі 91 384, 00 грн., пеню у розмірі 27 897, 00 грн., штраф у розмірі 54 059, 40 грн., витрати пов'язані з розглядом справи у розмірі 20 000, 00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 19 638, 37 грн.

Ухвалою суду від 17.01.2019 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 05.02.2019.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 05.02.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

18.09.2017 року між позивачем (постачальником) та відповідачем (замовником) укладений договір №17090т (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність замовника товар, вказаний у специфікації (додаток №1), що є невід'ємною частиною Договору, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити поставлений товар на умовах Договору (п.1.1 Договору)

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Приписами статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Найменування товару: центр колісний Т328.37.31.02 (п.1.2 Договору)

Умови поставки: поставка товару здійснюється на умовах EXW відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс-2010» (п. 1.3 Договору)

Поставка товару здійснюється упродовж 5 днів з моменту узгодження поставки сторонами. Кількість та асортимент товару у кожній партії визначається в заявці замовника (п.5.1 Договору)

Передача товару від постачальника замовнику здійснюється за видатково-прибутковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, що постачається, кількість в одиницях вимірювання, узгоджену ціну товару та загальну вартість партії товару, що постачається. На загальну вартість товару нараховується ПДВ за ставкою, встановленою чинним законодавством України. Разом з видатково-прибутковою накладною постачальник зобов'язується надати замовнику 1 (один) екземпляр транспортної накладної. Датою поставки товару є дата фактичної передачі товару замовнику, яка зазначена в товарно-транспортній накладній на товар (п.5.1 Договору)

Розрахунки за договором провадяться у безготівковому порядку на рахунок постачальника, вказаний в договорі, в національній валюті України - гривні. Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 60 банківських днів з дня поставки та на підставі отриманого від постачальника рахунку. Допускається попередня оплата очікуваної поставки товару (п.7.1 Договору)

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу товар, що підтверджується відповідними двосторонніми видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, які скріплені печатками підприємств обох сторін (а.с.19-46), проте відповідачем порушено зобов'язання в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар згідно виставлених позивачем рахунків на оплату, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 1 091 940, 00 грн., несплата якої стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості.

Суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Положеннями ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526 ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 1 091 940, 00 грн., що є підставою для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача вказаної суми основного боргу.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно пункту 10.3 Договору у випадку порушення замовником строків розрахунків за договором замовник сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі три відсотки від несплаченої суми.

Так, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 16.01.2019, позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 13.01.2018 по 09.05.2018 у розмірі 27 897, 00 грн., 3% річних за період з 13.01.2018 по 16.08.2018 у розмірі 32 410, 00 грн., інфляційні за період з січня 2017 року по жовтень 2017 року у розмірі 91 384, 00 грн., штраф у розмірі 54 059, 40 грн. (а.с.6-8, 83).

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, суд визнає їх обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача стосовно відсутності підстав для стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних з наступних підстав.

Пунктом 13.4 Договору передбачено, що прострочені замовником грошові зобов'язання повинні виконуватись без врахування індексу інфляції та 3% річних.

Разом з тим, приписами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено зобов'язання боржника зі сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведених положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України законодавцем передбачено можливість погодження умовами договору іншого розміру процентів.

З огляду на те, що Договором не визначено інший розмір процентів, а зобов'язання зі сплати 3% річних та інфляційних прямо передбачено приписами статті 625 Цивільного кодексу України, суд відхиляє заперечення відповідача стосовно необґрунтованості нарахування відповідачем інфляційних та 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2018 по справі №904/9695/17, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 року та постановою Верховного суду від 16.10.2018 року.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Разом з тим, щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 20 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем внаслідок звернення з даним позовом до суду, суд зазначає наступне.

На підтвердження вимог щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, позивач надав договір про надання правової (правничої) допомоги (адвокатських послуг) від 08.11.2018, укладений між позивачем та адвокатом Івановським Ю.О., ордер серії ДП №000028 від 08.11.2018, платіжне доручення №1363 від 12.11.2018 про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробнича компанія "Протехмаш" на користь ФОП Івановського Ю.О. послуг згідно договору №б/н від 08.11.2018 у розмірі 25 000,00 грн.

За змістом приписів статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Між тим, в матеріалах справи відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, в той час як доданий до матеріалів справи попередній розрахунок суми судових витрат (а.с.51) містить лише перелік послуг без визначення вартості кожної з послуг.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Пмайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Враховуючи викладене та з огляду на те, що договір про надання правової (правничої) допомоги (адвокатських послуг) від 08.11.2018 та попередній розрахунок суми судових витрат не містить посилань на дану справу, що вказує на відсутність документального обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у конкретній справи, підстави для стягнення з відповідача заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 грн., надану адвокатом по справі №904/5155/18, відсутні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробнича компанія "Протехмаш" (49005, м. Дніпро, вул. Героїв Крут,15, оф. 104; ідентифікаційний код юридичної особи 40433547) до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (49038, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 7; ідентифікаційний код юридичної особи 00659101) про стягнення заборгованості у розмірі 1 091 940, 00 грн., 3% річних у розмірі 32 410, 00 грн., інфляційних у розмірі 91 384, 00 грн., пені у розмірі 27 897, 00 грн., штрафу у розмірі 54 059, 40 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 19 638, 37 грн., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (49038, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 7; ідентифікаційний код юридичної особи 00659101) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробнича компанія "Протехмаш" (49005, м. Дніпро, вул. Героїв Крут, 15, оф. 104; ідентифікаційний код юридичної особи 40433547) суму заборгованості у розмірі 1 091 940, 00 грн., 3% річних у розмірі 32 410, 00 грн., інфляційні у розмірі 91 384, 00 грн., пеню у розмірі 27 897, 00 грн., штраф у розмірі 54 059, 40 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 19 465, 35 грн.

В частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробнича компанія "Протехмаш" (49005, м. Дніпро, вул. Героїв Крут, 15, оф. 104; ідентифікаційний код юридичної особи 40433547) до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (49038, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 7; ідентифікаційний код юридичної особи 00659101) про стягнення 20 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного тексту судового рішення і може бути оскаржено протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги до Господарського суду Дніпропетровської області в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України.

Повний текст рішення складено - 15.02.2019

Суддя А.В. Суховаров