ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.02.2019 р. Справа № 914/1599/14

Господарський суд Львівської області у складі судді Король М.Р. розглянувши матеріали заяви: Фізичної особи-підприємця Кухтія Романа Богдановича від 31.01.2019р. (вх.№269/19 від 01.02.2019р.).

про: видачу дубліката виконавчого документа від 23.06.2014р. про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 05.06.2014р. у справі №914/1599/14

за позовом: Фізичної особи-підприємця Кухтія Романа Богдановича, м. Стрий;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Моршинський санаторій «Пролісок» для дітей з батьками», м. Моршин;

про: стягнення 108588,00грн.,

ВСТАНОВИВ:

01.02.2019р. на адресу Господарського суду Львівської області надійшла заява Фізичної особи-підприємця Кухтія Романа Богдановича від 31.01.2019р. (вх.№269/19 від 01.02.2019р.) про видачу дубліката виконавчого документа від 23.06.2014р. про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 05.06.2014р. у справі №914/1599/14 за позовом Фізичної особи-підприємця Кухтія Романа Богдановича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Моршинський санаторій «Пролісок» для дітей з батьками» про стягнення 108588,00грн.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2019р., у зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Крупника Р.В., для розгляду заяви Фізичної особи-підприємця Кухтія Романа Богдановича від 31.01.2019р. (вх.№269/19 від 01.02.2019р.) визначено суддю Король М.Р.

Вищевказану заяву обґрунтовано тим, що повернутий, відповідно до постанови державного виконаця №44396755 від 22.12.2016р., наказ від 23.06.2014р. у справі №914/1599/14, виданий Господарським судом Львівської області, втрачено стягувачем, що позбавляє його права звернутись у відділ ДВС для проведення примусового виконання наказу. А відтак заявник просить видати дублікат цього наказу.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Кухтія Романа Богдановича від 31.01.2019р. (вх.№269/19 від 01.02.2019р.), суд зазначає наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 05.06.2014р. у справі №914/1599/14 позов Фізичної особи-підприємця Кухтія Романа Богдановича задоволено частково, вирішено:

1) Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Моршинський санаторій «Пролісок» для дітей з батьками» на користь Фізичної особи-підприємця Кухтія Романа Богдановича 98955,43 грн. боргу, 1203,73 грн. три відсотки річних, 2968,66 грн. інфляційних втрат.

2) Позов в частині стягнення з ТОВ «Моршинський санаторій «Пролісок» для дітей з батьками» на користь ФОП Кухтія Р.Б. 5460,18 грн. пені - залишити без розгляду.

3) Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Моршинський санаторій «Пролісок» для дітей з батьками» на користь Фізичної особи-підприємця Кухтія Романа Богдановича 2171,76 грн. судового збору та 3000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.1 ст.327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

На виконання вищевказаного рішення, 23.06.2014р. Господарським судом Львівської області видано наказ (надалі по тексту - «Наказ») про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Моршинський санаторій «Пролісок» для дітей з батьками» на користь Фізичної особи-підприємця Кухтія Романа Богдановича 98955,43 грн. боргу, 1203,73 грн. три відсотки річних, 2968,66 грн. інфляційних втрат, 2171,76 грн. судового збору та 3000,00 грн. витрат на правову допомогу. Копія Наказу, виданого на бланку №0035631 міститься в матеріалах справи.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як вбачається із Наказу, такий підлягає пред'явленню до виконання з 21.06.2014р. протягом одного року.

Згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.12.2016р. ВП №44396755, на підставі п.2 ч.1 ст.37, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», Наказ було повернуто стягувачеві. При цьому, у вищевказаній постанові зазначено, що Наказ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 22.12.2019р.

Враховуючи втрату Наказу, про яку зазначено у заяві від 31.01.2019р. (вх.№269/19 від 01.02.2019р.), Фізична особа-підприємець Кухтій Роман Богданович звернувся до Господарського суду Львівської області із заявою про видачу дубліката такого.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (див. рішення від 19.03.1997 зі справи «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи «Шмалько проти України»).

Згідно з пп.19.4 п.1 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Оскільки постанову про повернення Наказу стягувачеві було винесено 22.12.2016р. та скеровано на адресу стягувача, тобто після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. (05.10.2016р.), то на правовідносини по його виконанню поширюються положення вищевказаного закону.

Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.12.2016р. ВП №44396755, Наказ було повернуто на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на дату повернення Наказу), відповідно до положень котрого, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на дату повернення Наказу) встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, тобто в даному випадку з 22.12.2016р.

Відповідно до ч.1 ст.113 Господарського процесуального кодексу України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999р., норми якого були чинними на час видачі Наказу, виконавчі документи пред'являються до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Однак, Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999р. №606-XIV втратив свою чинність у зв'язку з набранням 05.10.2016р. чинності Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII в новій редакції.

Відповідно до ч. 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016р., виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Отже, строк для повторного пред'явлення Наказу становить з 22.12.2016р. по 22.12.2019р., про що зазначено і в постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.12.2016р. ВП №44396755.

Із заявою від 31.01.2019р. (вх.№269/19) про видачу дубліката Наказу Фізична особа-підприємець Кухтій Роман Богданович звернувся до Господарського суду Львівської області 01.02.2019р.

З урахуванням вищенаведеного, судом встановлено, що на момент звернення із заявою від 31.01.2019р. (вх.№269/19 від 01.02.2019р.) про видачу дубліката Наказу, строк пред'явлення останнього до виконання не був пропущений, а відтак, Фізична особа-підприємець Кухтій Роман Богданович звернувся до Господарського суду Львівської області з вищевказаною заявою в межах строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Господарський процесуальний кодекс України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов'язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов'язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права (аналогічна позиція наведена Верховним Судом у постанові від 19.01.2019р. у справі 916/215/15-г).

За таких обставин, а також враховуючи відсутність доказів, що підтверджують наявність факту виконання судового рішення від 05.06.2014р. у справі №914/1599/14, суд вважає заяву Фізичної особи-підприємця Кухтія Романа Богдановича від 31.01.2019р. (вх.№269/19 від 01.02.2019р.) про видачу дубліката Наказу обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись пп.19.4 п.1 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Кухтія Романа Богдановича від 31.01.2019р. (вх.№269/19 від 01.02.2019р.) про видачу дубліката наказу від 23.06.2014р. у справі №914/1599/14 задоволити.

2. Видати дублікат наказу Господарського суду Львівської області від 23.06.2014р. у справі №914/1599/14 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Моршинський санаторій «Пролісок» для дітей з батьками» на користь Фізичної особи-підприємця Кухтія Романа Богдановича 98955,43 грн. боргу, 1203,73 грн. три відсотки річних, 2968,66 грн. інфляційних втрат, 2171,76 грн. судового збору та 3000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, в порядку та строки, визначені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя Король М.Р.