ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 903/41/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Вронська Г.О., Стратієнко Л.В.

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Сетам"

на рішення Господарського суду Волинської області

(суддя - Кравчук А.М.)

від 08.08.2018

та постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Демидюк О.О., судді: Тимошенко О.М., суддя Савченко Г.І.)

від 12.11.2018

у справі № 903/41/18

за позовом Державного підприємства "Луцький спиртогорілчаний комбінат"

до Головного територіального управління юстиції у Волинській області,

Селянського фермерського господарства "Дєдов"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", Державний концерн спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, Міністерство аграрної політики та продовольства України,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Державне підприємство "Сетам", Публічне акціонерне товариство "Західінкомбанк"

про визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів, акту про проведені електронні торги та зобов'язання повернути майно,

за участю представників учасників справи:

позивача - Дяченко О.Г.;

відповідача-1 - не з'явився;

відповідача-2 - не з'явився;

третьої особи 1 на стороні позивача - не з'явився;

третьої особи 2 на стороні позивача - не з'явився;

третьої особи 3 на стороні позивача - Костюченко М.Є.;

третьої особи 1 на стороні відповідачів - не з'явився;

третьої особи 2 на стороні відповідачів - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Державне підприємство "Луцький спиртогорілчаний комбінат" (далі - ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат") звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Селянського фермерського господарства "Дєдов" (далі - СФГ "Дєдов") про визнання недійсними результатів електронних торгів з реалізації вантажного самоскиду КАМАЗ 45143-013-15, номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить позивачу, проведених 21.12.2017 Державним підприємством "Сетам" (далі - ДП "Сетам"), а саме:

- протоколу проведення прилюдних торгів від 21.12.2017 №305044, виданого ДП "Сетам";

- акту про проведення електронних торгів від 09.01.2018 ВП №44841228, виданого Відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області;

- зобов'язання СФГ "Дєдов" повернути ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" вантажний самоскид КАМАЗ 45143-013-15, номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неправомірною реалізацією майна позивача на електронних прилюдних торгах під час дії мораторію, передбаченого статтями 1-2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", оскільки ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" є державним підприємством, а продане майно відноситься до основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності підприємства.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Волинської області від 08.08.2018 позов задоволено. Суд визнав недійсними електронні торги з реалізації вантажного самоскиду КАМАЗ 45143-013-15, номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, проведені 21.12.2017 ДП "Сетам", оформлені протоколом проведення прилюдних торгів від 21.12.2017 № 305044, виданим ДП "Сетам", актом про проведення електронних торгів від 09.01.2018 ВП №44841228, виданим Відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області. Суд зобов'язав СФГ "Дєдов" повернути ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат вантажний самоскид КАМАЗ 45143-013-15, номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1. Також судом скасовано арешт, накладений ухвалою Господарського суду Волинської області від 24.01.2018 № 903/41/18 на вантажний самоскид КАМАЗ 45143-013-15, номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1.

2.2. Постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 рішення Господарського суду Волинської області від 08.08.2018 залишено без змін.

2.3. Господарськими судами встановлено такі фактичні обставини справи:

- рішенням Господарського суду Волинської області від 28.07.2014 у справі №903/563/14 позов Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" (далі - ПАТ "Західінкомбанк") до ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" про стягнення 5 716 122, 72 грн задоволено частково та постановлено стягнути з ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" на користь ПАТ "Західінкомбанк" 3 940 844, 54 грн основної заборгованості, 1 058 942, 47 грн боргу зі сплати процентів за користування кредитом та 488, 49 грн пені, нарахованої за прострочення сплати процентів за користування кредитом, а всього 5 000 275, 50 грн:

- на виконання рішення видано наказ від 07.08.2014 №903/563/14-1;

- постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 25.09.2014 відкрито виконавче провадження №44841228 з примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області №903/563/14-1 від 07.08.2014;

- актом опису та арешту майна від 20.11.2014 Відділом примусового виконання рішень описано та накладено арешт, зокрема на КАМАЗ 45143-013-15, (2007), оранжевий, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат", що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію, листом УДАІ від 20.10.2014 № 11/6037, результатами пошуку по БД Автомобіль;

- на замовлення ВПВР УДВС ГТУЮ проведена оцінка спірного транспортного засобу, яка згідно висновку про вартість об'єктів оцінки станом на 13.10.2017 складала 399 420 грн;

- 03.11.2017 відділом примусового виконання рішень подано заявку на реалізацію арештованого майна шляхом розміщення в СЕТАМ ВП № 44841228 з інформацією щодо майна на продаж, в тому числі лот №2 - автомобіль КАМАЗ 45143-013-15, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_3, стартова ціна 399 420 грн;

- відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 30.11.2017 №300250 торги з реалізації лоту №248690 - автомобіля КАМАЗ 45143-013-15 2007 року випуску, ДНЗ АС1837АТ, № кузова НОМЕР_3 не відбулись у зв'язку із відсутністю допущених учасників торгів;

- 21.12.2017 згідно з протоколом № 305044 відбулись торги з реалізації вантажного самоскида КАМАЗ 45143-013-15, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_3, стартова ціна 299 565 грн. Ціна продажу 360 000 грн. Переможець торгів - СФГ "Дєдов";

- згідно з актом відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про проведені електронні торги від 09.01.2018 переможцем торгів визначено СФГ "Дєдов", акт є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно.

2.4. Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки державний виконавець наклав арешт та передав на реалізацію майно державного підприємства в порушення Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", проведені 21.12.2017 ДП "Сетам" торги підлягають визнанню недійсними. Також оскільки спірний транспортний засіб вибув із володіння власника поза його волею, реалізація проведена з порушенням вимог законодавства, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність правових підстав для зобов'язання СФГ "Дєдов" повернути самоскид ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат".

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Волинської області від 08.08.2018 та постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 12.11.2018, ДП "Сетам" подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

3.2. Узагальнені доводи касаційної скарги:

- для визнання електронних торгів недійсними необхідно встановити порушення правил, встановлених саме Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5. Разом з тим у оскаржуваних судових рішеннях не зазначено жодного порушення норм Порядку під час проведення оскаржуваних торгів, впливу таких порушень на результат електронних торгів та порушення законних прав позивачів у результаті проведення електронних торгів. При цьому судами попередніх інстанцій не враховано правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 911/494/17 та від 14.03.2018 у справі № 910/1454/17;

- накладення арешту на майно є дією державного виконавця, яка правил проведення електронних торгів, встановлених Порядком, не стосується та має самостійний спосіб оскарження, встановлений, зокрема розділом VI Господарського процесуального кодексу України. При цьому судами попередніх інстанцій не враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 925/529/17;

- ДП "Сетам" не було залучено до участі у справі як відповідач, що не узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/856/17, а також у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 справі № 911/845/17 та від 14.03.2018 у справі № 910/1454/17;

- частина 2 статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не поширюються на ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат", оскільки відповідно до Законів України "Про Державний бюджет на 2014 рік", "Про Державний бюджет на 2015 рік" ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" не є розпорядником бюджетних коштів, бюджетною програмою якого могло б бути передбачено кошти для забезпечення виконання рішень суду. Отже, виконання рішень про стягнення коштів з державного підприємства здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", тобто в загальному порядку;

- місцевий господарський суд дійшов неправильного висновку про те, що фактичне використання чи невикористання майна у господарській діяльності підприємства в силу Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" не має вирішального значення. Такий висновок зроблений всупереч позиції Конституційного Суду України у справі 1-11/2003 та Верховного Суду України у постанові від 24.06.2015 у справі № 914/2062/14.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу Державний концерн спиртової та лікеро-горілчаної промисловості просив відмовити в її задоволенні, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. При цьому Концерн зазначає, що враховуючи визнання в судовому порядку постанов ВПВР ДВС ГТУЮ у Волинській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.09.2014 ВП № 44841228, від 04.11.2014 ВП № 44841228 та складання акту опису та арешту майна від 20.11.2014 неправомірними, прилюдні торги, проведені на підставі заявки на реалізацію арештованого майна, що ґрунтується на неправомірних документах, є недійсними.

3.4. У відзиві на касаційну скаргу СФГ "Дєдов" зазначило про те, що рішення Господарського суду Волинської області від 08.08.2018 підлягає скасуванню повністю. При цьому СФГ "Дєдов" посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій статті 388 Цивільного кодексу України. Також вказує про те, що задоволення позовної вимоги про зобов'язання повернути рухоме майно позивачу становить непропорційне втручання у мирне володіння та користування СФГ "Дєдов" майном, набутим з підстав не заборонених чинним законодавством, що суперечить численній практиці Європейського суду з прав людини.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, якими керувався суд

4.1. Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" до Головного територіального управління юстиції у Волинській області та СФГ "Дєдов" про визнання недійсними результатів електронних торгів з реалізації вантажного самоскиду КАМАЗ 45143-013-15, номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить позивачу, проведених 21.12.2017 ДП "Сетам", та зобов'язання СФГ "Дєдов" повернути ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" вантажний самоскид КАМАЗ 45143-013-15, номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1.

4.2. Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку реалізації арештованого майна, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.

З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 Цивільного кодексу України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Згідно з частиною першою статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 4 розділу X Порядку реалізації арештованого майна (у редакції, яка була чинною на момент проведення спірних електронних торгів) після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів складається акт про проведення електронних торгів, який підписується (затверджується) державним або приватним виконавцем.

В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про правовстановлювальні документи, що підтверджують право власності боржника на майно (пункт 5 Розділу X Порядку реалізації арештованого майна, в редакції, що була чинною на момент проведення спірних електронних торгів).

З врахуванням викладеного, набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Отже, сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба та організатор електронних торгів, та покупець - переможець електронних торгів. А тому у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатись всі сторони правочину - державна виконавча служба, організатор торгів та переможець.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/856/17. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, відповідачами у даній справі мали виступати Головне територіальне управління юстиції у Волинській області, СФГ "Дєдов", а також ДП "Сетам".

4.3. Відповідно до частини 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Статтею 45 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Згідно з частиною 1 статті 48 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 177 Господарського процесуального кодексу України завданнями підготовчого провадження є, зокрема остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

У підготовчому засіданні суд, серед іншого, вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об'єднання справ і роз'єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 31.01.2018 до підготовчого засідання було задоволено клопотання ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ДП "Сетам".

Разом з тим, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом було безпідставно задоволено таке клопотання та як наслідок розглянуто справу і вирішено спір при такому складі учасників справи, що не відповідав вимогам матеріального та процесуального закону.

Отже, доводи касаційної скарги в цій частині є обгрунтованими.

4.4. Статтею 1 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" введено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків (далі - підприємства), до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою.

4.5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з п. 1.1. Статуту Державного підприємства "Луцький спиртогорілчаний комбінат" (нова редакція), затвердженого наказом Міністерства аграрної політики від 02.09.2009 року №632, ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" є державним підприємством, яке засноване на державній власності і входить до складу Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (концерн "Укрспирт"), належить до сфери управління Міністерства аграрної політики України і є підзвітним йому.

Згідно з п. п. 5.1, 5.2 Статуту майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, оборотні кошти, нематеріальні активи, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства.

При цьому судами попередніх інстанцій також встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1996 №701 "Про вдосконалення управління підприємствами спиртової та лікеро-горілчаної промисловості", було створено Державний концерн спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, який був єдиним виробничо-господарським комплексом, що входить до системи Укрхарчпрому (Міністерства аграрної політики). До складу Концерну входять обласні державні обєднання і підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, засновані на державній формі власності, в т.ч. і Луцький спиртогорілчаний комбінат.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 року №672 "Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості" ліквідовано Державний концерн спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (Концерн "Укрспирт"). Державний підприємство "Укрспирт" є правонаступником Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (Концерн "Укрспирт"). Відтак, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010р. №672, ДП "Укрспирт" утворюється на базі майна Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (Концерн "Укрспирт"), державних підприємств і об'єднань спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, реорганізації державних підприємств і об'єднань спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, що належать до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства, згідно з додатками №1 і №2 шляхом приєднання до Державного підприємства "Укрспирт" та шляхом виділу майна, з використанням якого виготовляється підакцизна продукція, і передачі такого майна до Державного підприємства "Укрспирт".

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" з 07.12.2010 року перебуває в стані припинення.

ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 №672 згідно з актом №1 від 01.07.2011 передав ДП "Укрспирт" майно, в тому числі автомобіль КАМАЗ №45143-013-15 (в акті порядковий №422).

4.6. Також судами попередніх інстанцій встановлено, що Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" є державним підприємством, частка держави у статному капіталі якого становить 100%, на нього поширюється дія встановленого статтею 1 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" мораторію на примусове відчуження майна, не допускається накладення арешту та реалізація майна органами Державної виконавчої служби.

4.7. Разом з тим боржником у справі №903/563/14 за позовом ПАТ "Західінкомбанк" про стягнення заборгованості є саме ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат".

4.8. Частиною 7 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Відповідно до частин 1, 2 статті 104 Цивільного кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Частиною 1 статті 106 Цивільного кодексу України передбачено, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Згідно з частинами 2 - 3 статті 107 Цивільного кодексу України після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Разом з тим судами попередніх інстанцій не перевірялись та не встановлювались обставини щодо складання відповідного передавального акта, передбаченого нормами статті 107 Цивільного кодексу України та наказом Міністерства аграрної політики України від 14.10.2010 № 651.

При цьому ДП "Укрспирт" не є ні стороною, ні учасником виконавчого провадження щодо виконання наказу Господарського суду Волинської області від 07.08.2014 №903/563/14-1

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.10.2018 у справі № 903/563/14.

4.9. З огляду на викладене, колегія суддів також вважає передчасним висновок судів попередніх інстанцій про задоволення позову з огляду встановлені ними обставини про порушення державним виконавцем вимог Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" щодо ДП "Укрспирт".

4.10. Окрім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 105 Луцького МПД ДП "Укрспирт" авто КАМАЗ № 45143-013-15 віднесений до основних засобів.

Разом з тим господарськими судами не перевірено за який період та на яку дату було складено зазначену довідку, а також не визначено правовий статус Луцького МПД ДП "Укрспирт".

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

5.2. Згідно з частиною 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або

2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

5.4. З врахуванням викладеного, оскільки як місцевий, так і апеляційний господарські суди припустились неправильного застосування приписів Господарського процесуального кодексу України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а у Верховного Суду відсутня процесуальна можливість з'ясувати дійсні обставини справи, що перешкоджає ухвалити нове рішення у справі, то це відповідно є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій, та передання справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

5.5. При новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, визначити належний склад учасників справи, перевірити обставини щодо складання відповідного передавального акта, передбаченого нормами статті 107 Цивільного кодексу України та наказом Міністерства аграрної політики України від 14.10.2010 № 651, перевірити наявність чи відсутність обставин порушення державним виконавцем вимог Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" саме щодо позивача - ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат", дослідити усі зібрані у справі докази, зокрема оборотно-сальдову відомість по рахунку 105 Луцького МПД ДП "Укрспирт". В залежності від встановленого і відповідно до вимог закону вирішити спір.

6. Судові витрати

6.1. Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Сетам" задовольнити частково.

2. Постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 та рішення Господарського суду Волинської області від 08.08.2018 у справі № 903/41/18 скасувати, а справу № 903/41/18 передати на новий розгляд до Господарського суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді Г. Вронська

Л. Стратієнко