УХВАЛА

07 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 913/271/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Пількова К. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрекс"

на рішення Господарського суду Луганської області від 27.09.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрекс"

до Фермерського господарства "Застава-2010"

про стягнення 1 714 021,88 грн,

ВСТАНОВИВ:

04.01.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрекс" звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Луганської області від 27.09.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 у справі № 913/271/18.

Проте зазначену касаційну скаргу слід залишити без руху з огляду на таке.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України визначено форму і зміст касаційної скарги.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

У касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрекс" (позивач) зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до невідповідних обставинам справи висновків щодо відсутності в діях Фермерського господарства "Застава-2010" (відповідач) вини в недотриманні позивачем відшкодування ПДВ з бюджету та відповідачем, відсутності доказів на підтвердження понесення позивачем реальних збитків у розмірі 28 873,28 грн. Скаржник не погоджується з рішеннями цих судів, вважає їх такими, що прийнятті з порушенням процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме: пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, статтей 216-218, 224 Господарського кодексу України, статтею 236 Господарського процесуального кодексу України, статті 22 Цивільного кодексу України, а також посилається на те, що судами при ухвалені оскаржуваних рішень не враховано практику Верховного Суду, а саме: правові позиції у постановах № 917/877/17 від 03.08.2018 та №908/76/18 від 03.12.2018. При цьому скаржник цитує норми матеріального та процесуального права, окремі положення оскаржуваного судового рішення, а також судових рішень, на які посилається як на судову практику, однак не зазначає обґрунтування того, у чому саме полягає неправильне застосування наведених норм права і яким чином це вплинуло на прийняття оскаржуваних судових рішень. Таким чином, Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрекс" необхідно обґрунтувати, в чому, на його думку, полягає неправильне застосування наведених вище норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних рішень.

Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 234, 235, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрекс" на рішення Господарського суду Луганської області від 27.09.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 у справі № 913/271/18 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 22.02.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя К. М. Пільков