ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

13 лютого 2019 року м. ТернопільСправа № 921/73/19

Суддя Чопко Ю.О. ,розглянувши позовну заяву за вих.№3/518 від 04.02.2019 (вх.№92 від 11.02.2019) за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" ОСОБА_1, вул. Хрещатик, 8А, м. Київ, 01001 (адреса для листування: вул. Прорізна, 8, м. Київ, 01601), до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне україно-німецьке підприємство "Тер-Бау-Гіпс", с. Плотича, вул. Нова, 3 Тернопільський район, Тернопільська область), про стягнення заборгованості, яка складається з 137 249,43 дол. США, що еквівалентно 3587125,99 грн. заборгованості за кредитом, 196 058,19 дол. США, що еквівалентно 5 124 140,98 грн. заборгованості за процентами за кредитом, 588 021,22 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 794 763,85 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" ОСОБА_1 звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Державного підприємства "Ковалівський спиртовий завод" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне україно-німецьке підприємство "Тер-Бау-Гіпс", с. Плотича, вул. Нова, 3 Тернопільський район, Тернопільська область), про стягнення заборгованості, яка складається з 137 249,43 дол. США, що еквівалентно 3 587 125,99 грн заборгованості за кредитом, 196 058,19 дол. США, що еквівалентно 5 124 140,98 грн заборгованості за процентами за кредитом, 588 021,22 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 794 763,85 грн пені за несвоєчасну сплату процентів.

Розглянувши позовну заяву №3/518 від 04.02.2019 (вх.№92 від 11.02.2019) та додані до неї документи суд, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне:

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.2019 встановлено у розмірі 1921 грн.

Згідно п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму (1921 грн) для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, розмір судового збору за подання даного позову до суду становить 151 410 грн 78 коп. (1,5% від 10 094 052 грн 03 коп. сума позовних вимог).

Однак заявником вказаної норми не виконано, доказів сплати судового збору в установленому законом порядку і розмірі не надано.

Поряд з цим, заявником - Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" ОСОБА_1, заявлено клопотання про відстрочення до ухвалення судового рішення у справі.

В обґрунтування згаданої заяви Банк посилається на ст. 8 Закону України "Про судовий збір". Зауважує, що можливість звільнення від оплати судового збору ставиться в залежність від майнового стану сторони.

Стверджує, що на підставі постанови Правління Національного банку України №234 від 05.04.2016 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №463 від 05.04.2016 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Відповідно до рішення Правління Національного банку України № 46-рш від 02.06.2016 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №913 від 03.06.2016 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Зазначає, що дана інформація є загальновідомою, оскільки розміщена на сайті Фонду гарантування вкладів, а отже в силу ст. 75 ГПК України не потребує доказування.

Вважає, що неплатоспроможний майновий стан ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" підтверджений постановою Правління Національного банку України №234 від 05.04.2016 та не потребує доказування. При цьому, у банку фактично немає жодного доходу, оскільки банківська діяльність не здійснюється. В ході ліквідаційної процедури банку, усі кошти, одержані в результаті ліквідації, в силу закону направляються виключно на погашення вимог кредиторів згідно черговості.

Окрім того, в обґрунтування заяви посилається на рішення Європейського суду з прав людини.

Наведені вище обставини, на думку заявника, свідчать про наявність підстав для відстрочення сплати судового збору за подання позову до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Підставою для вчинення господарським судом визначених у ст. 8 Закону є врахування ним майнового стану сторін за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, згідно з вимогами зазначеної норми право на звільнення від сплати судового збору може мати місце лише за наявності зазначених вище умов.

В розділі 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013, зі змінами і доповненнями, зазначено, що у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати таке. Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання (що може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або в окремому документі), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

В пункті 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 р. №01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" зазначено, що за змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Тобто, єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. При цьому, обов'язковою умовою для звільнення судом від сплати судового збору є наявність обґрунтованих обставин, що свідчать про неможливість його сплати. Обов'язок по доведенню наявності таких обставин покладається на заявника.

При цьому, за змістом наведеної норми, звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452-VI від 23.02.2012, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках.

Фонд є єдиним розпорядником коштів, акумульованих у процесі його діяльності. Кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватись Фондом виключно для: виплати гарантованої суми відшкодування вкладникам за вкладами відповідно до цього Закону; покриття витрат, пов'язаних з виконанням покладених на Фонд функцій та повноважень. На майно, у тому числі кошти, Фонду не може бути накладений арешт, а також застосовані способи забезпечення позову (ст. 20 Закону №4452-VI від 23.02.2012 р. )

Згідно із ст. 4 вказаного Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Таким чином, виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, є завданням Фонду гарантування вкладів, у зв'язку із чим наведені уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" доводи не можуть бути підставою для звільнення заявника від сплати судового збору.

Посилання заявника на відкриття ліквідаційної процедури Банку самі по собі не свідчать про відсутність коштів для сплати судового збору.

Окрім того, заявником не надано суду жодних документів в підтвердження його майнового стану, доказів існування хоча б однієї із зазначених у ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" умов, які б суд мав враховувати при вирішенні питання, зокрема, про відстрочення сплати судового збору.

Сама лише обставина відсутності фінансової можливості сплатити судовий збір судом до уваги не приймається, оскільки дана обставина не підпадає під умови передбачені законодавством для відстрочення сплати судового збору.

Ст. 129 Конституції України як однією із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, що свідчить про те, що позивачі під час подання позову є рівними та на них покладається обов'язок щодо сплати судового збору за розгляд у суді позовних заяв.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Поряд із цим, доступ до правосуддя у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не привести судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ГПК України.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У п. 111 рішення Європейського суду з прав людини "Шишков проти Росії" від 20.02.2014 зазначено, що для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан.

Однак, як вже зазначено вище, заявником до матеріалів позовної заяви за №3/518 від 04.02.2019 (вх.№92 від 11.02.2019) не долучено жодних доказів в підтвердження його майнового стану.

З огляду на наведене, посилання заявника на недопустимість обмеження права на доступ до правосуддя виключно через бажання суду поповнити Державний бюджет без врахування майнового стану сторони є безпідставними.

Таким чином, беручи до уваги недоведеність обставин, які перешкоджають сплаті судового збору, в розумінні ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" ОСОБА_1, про відстрочення сплати судового збору.

(Аналогічна правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду від 19.03.2018 у справі №911/3011/17, від 02.05.2018 у справі № 909/891/17, від 12.07.2018 у справі №914/3329/13).

Окрім того, згідно з п. 5 ч. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Ч. 2 ст. 164 ГПК України передбачений обов'язок позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, у порушення зазначених вище приписів чинного процесуального законодавства позивачем до позовної заяви не додано письмових доказів на підтвердження зазначених в ній обставин, зокрема: виконання Банком зобов'язань за Кредитним договором та надання Позичальнику кредитних коштів.

Приписами ч. 1 ст. 174 ГПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини другої вказаної статті в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовна заява Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" ОСОБА_1, за вих. №3/518 від 04.02.2019 (вх.№92 від 11.02.2019) підлягає залишенню без руху на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України.

Згідно ч. 3 ст. 174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно приписів ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі наведеного, керуючись Законом України "Про судовий збір", ст. ст. 162, 164, 174, 232-235 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити в задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору.

2.Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" ОСОБА_1, №3/518 від 04.02.2019 (вх.№92 від 11.02.2019) залишити без руху.

3.Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Хрещатик", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" ОСОБА_1, протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до Господарського суду Тернопільської області:

- доказів сплати судового збору в розмірі 151 410 грн 78 коп.

- доказів виконання Банком зобов'язань за Кредитним договором та надання Позичальнику кредитних коштів.

4.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

5.Копію ухвали направити позивачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

6.Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.02.2019

Суддя Ю.О. Чопко