ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/681/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М., секретар судового засідання Кричовський Р. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства "Неллі"

вул. Новозаводська, 16/4, м. Миколаїв,

Миколаївської області, 54001

до відповідачів: Фізичної особи-підприємця

Костурович Мирослави Йосифівни

АДРЕСА_1

Державного підприємства "Осмолодське лісове господарство"

вул. 22-го Січня, буд. № 83, смт. Брошнів,

Івано-Франківської області, 77611

про визнання удаваним договору поруки

Представники сторін не з'явилися

Встановив: Приватне підприємство "Неллі" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Костурович Мирослави Йосифівни та Державного підприємства "Осмолодське лісове господарство" про визнання удаваним договору поруки.

28.11.2018 позивачем, через канцелярію суду, направлено заяву про зміну підстави та предмету позову (вх. № 18208/18).

Судом не прийнято вищезазначену заяву до розгляду з огляду на те, що ч.3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України не передбачено одночасної зміни предмету та підстав позову.

Позиція позивача.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ДП "Осмолодське лісове господарство" уклало договір поруки № 10/2 від 02.01.2013 року з ФОП Костурович Мирославою Йосифівною з метою приховування укладення договору відступлення права вимоги № 30/12 від 30.12.2013.

З огляду на вищевикладене, позивач вважає договір поруки № 10/2 від 02.01.2013 удаваним правочином, при цьому зазначає, що дізнався про укладення останнього, 18.10.2017, після звернення ФОП Костурович Мирослави Йосифівни до господарського суду Івано-Франківської області з позовом про визнання недійсним договору № 10 по перевезенню та навантаженню лісопродукції від 02.01.2013 укладеного між ДП "Осмолодське лісове господарство" та ПП "Неллі".

Позиція відповідача ФОП Костурович Мирослави Йосифівни.

Відповідач проти позову категорично заперечує, вважає останній безпідставним та необгрунтованим, про що зазначає письмово у відзиві на позов (вх. № 19263/18 від 10.12.18; том 1, а.с. 149-157).

Заперечуючи позов, відповідач стверджує, що укладаючи спірний договір сторони мали на меті забезпечення договору № 10 від 02.01.2013 щодо здійснення перевезення та навантаження лісопродукції ДП "Осмолодське лісове господарство", а не приховування укладення договору відступлення права вимоги № 30/12 від 30.12.2013, як зазначає позивач.

Відповідач звертає увагу суду на великий часовий розрив між укладенням договору поруки № 10/2 від 02.01.2013 та договору відступлення права вимоги № 30/12 від 30.12.2013.

Позиція відповідача ДП "Осмолодське лісове господарство".

Відповідач проти позову категорично заперечує, про що зазначив письмово у запереченні на позовну заяву (вх. № 18618/18 від 28.11.18; том 1, а.с. 124-126).

Відповідач стверджує, що оспорюваний договір укладений сторонами з метою забезпечення виконання договору № 10 від 02.01.2013 щодо здійснення перевезення та навантаження лісопродукції ДП "Осмолодське лісове господарство", а не для приховування укладення договору відступлення права вимоги № 30/12 від 30.12.2013, як стверджує позивач.

При цьому звертає увагу суду, що між ДП "Осмолодське лісове господарство" та ФОП Костурович Мирославою Йосифівною укладались два різні договори, з великим часовим розривом в укладенні, а саме: договір поруки № 10/2 від 02.01.2013 та договір відступлення права вимоги № 30/12 від 30.12.2013.

ДП "Осмолодське лісове господарство" вважає позов безпідставним та необгрунтованим; просить суд в позові відмовити.

Розгляд судом заяв, клопотань. Процесуальні дії вчинені судом.

17.08.2018 Господарським судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про залишення позовної заяви ПП "Неллі" без руху.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 18.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 909/681/18 та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.10.2018.

16.10.2018 представник позивача, адвокат Родіков Т.В., електронною поштою надіслав суду клопотання (без ЄЦП) про відкладення підготовчого засідання.

16.10.2018 суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 13.11.2018.

23.10.2018, через канцелярію суду, представник позивача надіслав клопотання від 16.10.2018 (вх.№ 16386/18) про відкладення підготовчого засідання.

12.11.2018, через канцелярію суду, надійшло клопотання відповідача - ДП "Осмолодське лісове господарство" (вх.№ 17630/18) про відкладення підготовчого засідання.

13.11.2018 суд постановив ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 28.11.2018.

28.11.2018 позивачем, через канцелярію суду, направлено заяву про зміну підстави та предмету позову (вх. № 18208/18; том 1, а.с. 111); судом не прийнято заяву позивача з огляду на те, що процесуальним законодавством не передбачена одночасна зміна предмету на підстав позову.

28.11.2018 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 18613/18).

28.11.2018 відповідачем - ДП "Осмолодське лісове господарство", через канцелярію суду, подано заперечення на позовну заяву (вх. № 18618/18; том 1, а.с. 124-126).

28.11.2018 суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 10.12.2018.

10.12.2018, від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (без ЕЦП; вх. № 19244/18).

10.12.2018, відповідачем - ФОП Костурович Мирославою Йосифівною, подано відзив на позов (вх. № 19263/18; том 1, а.с. 149-157).

10.12.2018 судом задоволено клопотання позивача та постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 18.12.2018.

13.12.2018, до суду надійшло клопотання позивача про продовження строку підготовчого провадження та відкладення підготовчого засідання (вх.№ 19569/18; а.с. 251).

18.12.2018, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження. Розгляд справи по суті призначено на 18.01.2019.

18.01.2019, у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, з метою дотримання принципу змагальності, суд постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відкладення розгляду справи на 01.02.2019. При цьому суд зазначає, що ухвала повідомлення від 18.01.2019 направлена позивачу та його представнику у відповідності до ст.120 ГПК України, рекомендованою кореспонденцією Приватному підприємству "Неллі" на адресу зазначену в позовній заяві, адвокату ПП "Неллі", Родікову Тимофію Володимировичу, за наступними адресами: вул. Бобикевича 12/2, м. Стрий, Львівська область, 82400; вул. Дж. Вашингтона, буд. 17, літ. Б, м. Львів, р-н Франківський, Львівська обл., 79000 та відповідачу Костурович Мирославі Йосифівні.

Проте, 01.02.2019, позивач в судове засідання не з'явився, своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористався, явки в судове засідання уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином ухвалою повідомленням від 18.01.2019.

Копії ухвали повідомлення від 18.01.2019 повернуті до Господарського суду Івано-Франківської області з відміткою пошти "за закінченням встановленого строку зберігання".

Факт неотримання копій ухвали повідомлення, які суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав позивачу за належною адресою та які повернулися до суду у зв'язку з їх неотриманням адресатом, свідчить про суб'єктивну поведінку сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення позивача належним чином про розгляд справи по суті і забезпечення його явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи по суті без участі представника позивача за наявними у ній матеріалами.

01.02.2019 розгляд справи по суті завершений.

Обставини справи, встановлені судом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке.

02.01.2013 між ДП "Осмолодське лісове господарство" (Замовник) та ПП "Неллі" (виконавець) укладено договір № 10 (том 1, а.с. 136-137).

Пунктом 1.1. Договору сторони погодили, що Замовник замовляє, а виконавець зобов'язується надати послуги по перевезенню та навантаженню лісопродукції.

Даний договір набуває чинності з моменту підписання і діє до повного виконання умов сторонами, але не пізніше 31.12.2013 року (п.7.1. Договору).

02.01.2013 між ДП "Осмолодське лісове господарство" (Замовник) та фізичною особою-підприємцем Костурович Мирославою Йосифівною (Поручитель) укладено договір поруки № 10/2 (том 1, а.с. 38).

У відповідності до цього договору Поручитель поручається перед Замовником за виконання обов'язку Приватним підприємством "Неллі"(надалі- виконавець) за договором № 10 від 02.01.2013, передбаченим ст. 2 цього договору (надалі іменується "основний договір"). (п.1.1. Договору поруки).

Пунктом 1.2. Договору поруки сторони погодили, що у випадку порушення або неналежного виконання виконавцем обов'язку за основним договором, поручитель виконує ці обов'язки перед замовником у відповідності до умов, що передбачені основним договором.

Під основним договором в цьому договорі розуміють Договір №10 від 02.01.2013, укладений між Замовником (в основному договорі іменується ДП "Осмолодське лісове господарство") та Виконавцем (в основному договорі іменується ПП "Неллі"), по перевезенню та навантаженню лісопродукції, яка належить Замовнику на праві власності (п. 2.1. Договору).

Обов'язки сторін визначені в розділі 3 Договору поруки.

Пунктом 3.1. Договору сторони погодили, що поручитель зобов'язаний у разі невиконання або неналежного виконання Виконавцем обов'язку за основним договором, самостійно виконати зазначений обов'язок виконавця перед замовником на підставі вимоги останнього в строк до 10 днів шляхом подачі автотранспорту для завантаження лісопродукції, забезпечення збереження лісопродукції з моменту її прийняття для перевезення і до моменту її передачі.

Зазначені вище Договори укладено у письмовій формі, підписано повноважними представниками сторін, підписи засвідчено печатками сторін, що відповідає приписам статей 207, 208 ЦК України; погоджено всі умови договорів та досягнуто згоди щодо виконання умов останніх.

30.12.2013 між Приватним підприємством "Неллі" (первісний кредитор), фізичною особою-підприємцем Костурович Мирославою Йосифівною (новий кредитор) та ДП "Осмолодське лісове господарство"(боржник) укладено договір № 30/12 про відступлення права вимоги згідно умов якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги первісного кредитора і стає кредитором по зобов'язаннях, згідно договору №10 від 02.01.2013 року (том 1, а.с. 127).

Згідно пункту 1 даного Договору первісний кредитор (ПП "Неллі") передав, а новий кредитор (Костурович М.Й.) прийняв на себе право вимоги первісного кредитора і став кредитором по зобов'язаннях, згідно Договору №10 від 02.01.2013 року ( боржника ДП "Осмолодське ЛГ").

Таким чином, за Договором № 30/12 новий кредитор (ФОП Костурович М.Й.) одержав право (замість первісного кредитора ПП "Неллі") вимагати від боржника належного виконання наступних зобов'язань: сплати боргу в сумі 146 725,46 грн. ( п. 2 Договору відступлення права вимоги).

В червні 2015 року Приватне підприємство " Неллі" звернулось до господарського суду з позовом до фізичної особи-підприємця Костурович Мирослави Йосифівни та Державного підприємства " Осмолодське лісове господарство " про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.

Рішенням Господарського суду Івано-Франкіської області 01.03.2016 у справі №915/908/15 (суддя Гриняк Б.П.) задоволено позов Приватного підприємства " Неллі" до Фізичної особи-підприємця Костурович Мирослави Йосифівни та Державного підприємства " Осмолодське лісове господарство" про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги №30/12 від 30 грудня 2013 року.

Постановою ЛАГС від 10.08.2017 рішення господарського суду Івано - Франківської області від 01.03.16 у справі № 915/908/15 залишено без змін.

21.04.2015 приватне підприємство "Неллі" звернулося до господарського суду Івано-Франківської з позовом до Державного підприємства "Осмолодське лісове господарство" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фізична особа-підприємець Костурович Мирослава Йосифівна про стягнення заборгованості в сумі 232218,99 грн.

Слід зазначити, що фактичне виконання договору поруки та договору № 10 щодо перевезення та навантаження лісопродукції є предметом розгляду справи № 909/440/15.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської від 22.04.2015 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 909/440/15 (суддя Грица Ю.І.). Предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості в розмірі 232218,99 грн за договором перевезення лісопродукції № 10 від 02.01.2013.

Ухвалою господарського суду від 09.06.2015 зупинено провадження у справі №909/440/15 за позовом Приватного підприємства "Неллі до Державного підприємства "Осмолодське лісове господарство", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Костурович Мирослава про стягнення коштів в сумі 232218,99 грн до набрання рішенням господарського суду Івано-Франківської області у справі №915/908/15 законної сили.

Ухвалою господарського суду від 30.08.2017 провадження у справі №909/440/15 поновлено.

Ухвалою господарського суду від 23.10.2017 зупинено провадження у даній справі та призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. На розгляд судової економічної експертизи поставлені наступні питання: чи документально підтверджуються витрати вказані в товаро-транспортних накладних щодо перевезення лісопродукції відповідно до умов договору №10 від 02.01.2013?; чи відображені в бухгалтерському обліку позивача фактичні витрати на паливо-мастильні матеріали, нарахування заробітної плати вказаним працівникам у товаро-транспортних накладних та інших витрат амортизації пов'язаних із здійсненням перевезення лісопродукції вказаних в товаро-транспортних накладних за період з 01.01.2013 по 31.12.2013?; чи підтверджується документально фактичні витрати ФОП Костурович М. Й. по здійсненню нею послуг з лісоперевезення та навантаженню лісопродукції, яка належить державному підприємству "Осмолодське лісове господарство" на праві власності у період з 02 січня по 31 грудня 2013р.? Якщо так, то який грошовий розмір складають такі витрати?

Ухвалою господарського суду від 24.10.2018 задоволено клопотання судового експерта Івано-Франківського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 186 від 04.09.2018 (вх. № 13339/18 від 07.09.2018) про уточнення питань та надання додаткових матеріалів необхідних для проведення експертизи. На вирішення судової економічної експертизи призначеної ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 23.10.2017 у справі № 909/440/15 поставлено уточнені питання: чи належними документами оформлялись та обліковувались позивачем ПП "Неллі" господарські операції щодо перевезення та навантаження лісопродукції згідно умов договору № 10 від 02.01.2013 у відповідності до правил ведення бухгалтерського обліку та звітності?; чи можливо на підставі наданих документів (ТТН, актів приймання виконаних робіт, виписок з банків) достовірно і в повному обсязі встановити наявність заборгованості ДП "Осмолодське лісове господарство" перед ПП "Неллі" за договором № 10 від 02.01.2013, якщо так то на яку суму?; чи можливо на підставі наданих документів ФОП Костурович М.Й. (ТТН, актів приймання виконаних робіт та ін.) достовірно і в повному обсязі встановити виконання ФОП Костурович М.Й. згідно договору поруки № 10/2 від 02.01.2013 послуг з лісоперевезення та навантаження лісопродукції, яка належить ДП "Осмолодське лісове господарство" на праві власності у період з 02 січня по 31 грудня 2013 року. Якщо так, то який грошовий розмір складають такі витрати; чи підтверджуються належними бухгалтерськими документами витрати понесені ПП "Неллі" та вказані в товарно-транспортних накладних щодо перевезення лісопродукції відповідно до умов договору № 10 від 02.01.2013?; чи відображені в бухгалтерському обліку позивача ПП "Неллі" фактичні витрати на паливо-мастильні матеріали, нарахування заробітної плати вказаним працівникам у товарно-транспортних накладних та інших витрат амортизації пов'язаних із здійсненням перевезення лісопродукції вказаних в товарно-транспортних накладних за період з 01.01.2013 по 31.12.2013?

21.01.2019 до суду надійшло клопотання завідувача Івано-Франківського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз у справі № 909/440/15 про погодження терміну виконання експертизи, у якому відповідно до вимог п. 1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень експерт просить погодити виконання судової інженерно-технічної експертизи по справі у термін понад 3 місяці, що зумовлено надмірною експертною завантаженістю.

Ухвалою господарського суду від 23.01.2019 призначено розгляд вищевказаного клопотання на 19.02.2019.

Норми права та мотиви, якими керувався суд при прийнятті рішення.

Предметом спору у справі є вимога позивача про визнання удаваним договору поруки.

Враховуючи приписи ч.4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №910/19473/17.

Обгрунтовуючи позов, позивач стверджує, що договір поруки № 10/2 від 02.01.2013 року укладено з метою приховування укладення договору відступлення права вимоги № 30/12 від 30.12.2013.

Порука є одним із способів забезпечення зобов'язання і регламентується ст.ст. 553-559 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У даній справі існує основне зобов'язання, тобто договір №10 від 02.01.2013, за яким ПП "Неллі" повинно було надати послуги з перевезення та навантаження лісопродкуції для ДП "Осмолодське ЛГ". Додатково до цього договору (основного) укладається договір поруки (додаткове зобов'язання), за яким поручитель - ФОП Костурович М.Й. зобов'язується в разі, якщо виконавець не зможе виконати послуги для Замовника, зробити це за нього.

Договір поруки повинен бути укладений у письмовій формі, що зазначено в ст. 547 Цивільного кодексу України - правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. В такому договорі боржник і поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором (якщо інше не встановлено договором). Тобто, у випадку порушення боржником основного зобов'язання кредитор має право звернення за виконанням послуг по перевезенню або до боржника або до кредитора.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Згідно приписів частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що Договір поруки № 10/2 від 02.01.2013 укладено у письмовій формі, підписано повноважними представниками сторін, підписи засвідчено печатками сторін, що відповідає приписам статей 207, 208 ЦК України; погоджено всі умови договору та досягнуто згоди щодо виконання умов останнього.

Цивільний кодекс України (ст.235) дає чітке визначення удаваного правочину: удаваний правочин - це правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Тобто, у такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно вчинили. Таким чином, удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин. Тобто, за удаваним правочином обидві сторони умисно, свідомо, з певною метою, документально оформлюють один правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини.

За удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Удаваний правочин завжди нікчемний і сам по собі жодних юридичних наслідків не породжує. Сторони, здійснюючи удаваний правочин, маскують іншу юридичну дію, іншу мету, яку вони мали насправді на увазі (наприклад, правочин видачі довіреності на автомобіль з правом його продажу може приховувати правочин купівлі-продажу цього автомобіля). Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що укладенням договору поруки № 10/2 відповідачі замінили Боржника в зобов'язанні (на випадок невиконання ним свого обов'язку взятого за договором №10 від 02.01.2013) перед ДП "Осмолодське ЛГ", яке в цих правовідносинах виступало кредитором, а ПП "НЕЛЛІ" і поручитель ФОП Костурович М.Й. - солідарними боржниками.

В матеріалах справи містяться документальні докази, надані відповідачами, виконання замість Виконавця поручителем обов'язку щодо надання послуг перевезення лісоматеріалів за договором № 10.

Це свідчить про те, що в результаті укладення договору поруки сторони досягнули реального настання прав і обов'язків, які передбачені саме договором поруки, а не договором уступки вимоги боргу, чим спростовуються твердження позивача, що сторони мали на меті укласти договір уступки права вимоги.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що виходячи з аналізу норм цивільного права, а саме ст. 509-5012 ЦК України, що регулюють заміну сторони у зобов'язанні, при уступці вимоги відбувається заміна не боржника, а кредитора.

Отже сторони не могли мати намір приховати договір уступки права вимоги, укладаючи договір поруки, оскільки сторони та реальні правовідносини які виникають в результаті укладення таких договорів є протилежними .

У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: факт укладання правочину, що, на його думку, є удаваним; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Ознакою удаваного правочину є те, що розбіжність між волею та її зовнішнім виявом стає наслідком навмисних дій його учасників, які мають за мету одержання певної користі для обох учасників.

Крім того, питання щодо недійсності правочину через його удаваність може виникнути у особи, права та законні інтереси якої порушено укладеним правочином. Інтереси сторони договору, яка свідомо та з власної волі уклала договір, та яка тривалий час виконувала договір та приймала зустрічне виконання по договору a priori не можуть бути порушені удаваністю правочину, оскільки така сторона своїми свідомими та активними діями зробила договір реальним.

Натомість, позивачем не надано доказів порушення права ПП "НЕЛЛІ", за захистом якого він звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає таке порушення.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Твердження позивача про те, що договір поруки № 10/2 від 02.01.2013 укладено з метою приховування укладення договору відступлення права вимоги № 30/12 від 30.12.2013 є голослівним, не підтвердженим жодними доказами. Натомість, відповідачами в даній справі належними доказами доведено та обґрунтовано, що спірний договір поруки № 10/2 укладений з дійсним наміром укладення саме договору поруки з метою забезпечення виконання договору № 10 від 02.01.2013 щодо здійснення перевезення та навантаження лісопродукції ДП "Осмолодське лісове господарство". Посилання позивача на те, він що дізнався про укладення спірного договору, 18.10.2017, після звернення ФОП Костурович Мирослави Йосифівни до господарського суду Івано-Франківської області з позовом про визнання недійсним договору № 10 по перевезенню та навантаженню лісопродукції від 02.01.2013 укладеного між ДП "Осмолодське лісове господарство" та ПП "Неллі", спростовується наявними в матеріалах справи доказами. За наведених обставин та правових норм, суд не вбачає підстав для задоволення позову Приватного підприємства "Неллі" про визнання удаваним договору поруки.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 13, 14, 73, 74, 76-80, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у позові Приватного підприємства "Неллі" до Фізичної особи-підприємця Костурович Мирослави Йосифівни та Державного підприємства "Осмолодське лісове господарство" про визнання удаваним договору поруки відмовити.

Судовий збір в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в порядку, передбаченому Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 12. 02.2019.

Суддя Л.М. Неверовська