ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2019 Справа № 904/2851/18

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіна Е.В., Широбокова Л.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Пасажирська компанія" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2018 у справі №904/2851/18 (суддя Панна С.П.; рішення ухвалене о 13:47 год. у місті Дніпро, повне рішення складено 26.10.2018)

за позовом Приватного підприємства виробничо-комерційна фірма "АКМА", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення 41916,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року Приватне підприємство виробничо-комерційна фірма "АКМА" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 41916,83 грн. шкоди завданої неналежним виконанням зобов'язання.

Позовні вимоги обґрунтовано завданими під час транспортування Укрзалізницею пошкодженнями автомобіля марки Hyundai Tucson (державний номер НОМЕР_1) на підставі укладеного між сторонами договору перевезення від 29.12.2017.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2018 (з урахуванням ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2018 про виправлення описки) у справі №904/2851/18 (суддя Панна С.П.) позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного підприємства виробничо-комерційна фірма "АКМА" 41916,83 грн. збитків та 1762,00 грн. витрат на сплату судового збору.

Означене рішення місцевого господарського суду вмотивоване тим, що позивач довів факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків і підтвердив причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. Натомість відповідач не довів відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Пасажирська компанія" звернулося з апеляційною скаргою (від 12.11.2018), в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2018 скасувати повністю й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного підприємства виробничо-комерційна фірма "АКМА" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Пасажирська компанія" про стягнення 41916,83 грн. відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що не згодний з ухваленим рішенням, вважає його необґрунтованим та неправомірним, оскільки рішення прийняте в результаті однобокої оцінки судом всіх поданих відповідачем доказів та аргументів на доведення своєї правової позиції, прийнятим на підставі не повністю досліджених доказів, при недотриманні норм процесуального права.

Позивач (ПП ВКФ "АКМА") у своєму відзиві вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2018 у справі №904/2851/18 таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Позивач звертає увагу, що саме у зв'язку з відмовою працівників залізниці складати комерційний акт та зафіксувати наявні пошкодження, на підставі намагання уникнути відповідальності за завдані збитки позивачу, представником позивача на місце стоянки автомобіля, без руху його з місця і було викликано працівників поліції, які здійснили огляд та фото пошкодженого автомобіля, що відображено в матеріалах кримінального провадження за №0000106. Підкреслює, що саме працівниками "Дніпровського пасажирського вагонного депо" філії "Пасажирська компанія" ПАТ "Українська залізниця" було завдано збитків ПП ВКФ "АКМА".

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини.

ПП ВКФ "АКМА" на праві власності належить автомобіль НОМЕР_2 відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХО 970739 (а.с.12).

29.12.2017 ОСОБА_1 (комерційний директор ПП ВКФ "АКМА" відповідно до наказу №20-К від 20.07.15, а.с.23) уклав договір з ПАТ "Українська залізниця" на станції Дніпро (2210700) на перевезення 26.01.2018 автомобіля марки Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_3, залізничним транспортом зі станції 2218000 Львів (Львівська залізниця) до станції 2210700 Дніпро (Придніпровська залізниця), на підтвердження чого було складено вантажобагажну квитанцію форми ЛУ-126 №014132 від 29.12.2017, де зазначено, що вантажовідправником та вантажоотримувачем є - ОСОБА_1, та сплачено відповідну плату (а.с.11).

Під час приймання вантажу до навантаження на станції 2218000 Львів працівниками залізниці жодних пошкоджень автомобіля виявлено не було.

27.01.2018 близько 10:00 на станції призначення 2210700 Дніпро-Головний працівником Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" з платформи до багажного відділення автомобіль було доставлено ОСОБА_1

Під час огляду автомобіля ОСОБА_1 було виявлено пошкодження автомобіля у вигляді подряпин на задньому крилі та бампері, у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернувся до працівника Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" з проханням скласти комерційний акт.

Відмова працівника залізниці скласти акт про пошкодження вантажу спонукала ОСОБА_1 звернутися до відділення поліції на станції №1 Дніпровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області із заявою про вчинення злочину за фактом пошкодження майна.

За даним фактом 28.03.2018 розпочато кримінальне провадження №0000106 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 194 Кримінального кодексу України.

Постановою відділення поліції на станції №1 Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 21.05.2018 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2018 за №0000106 закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 194 Кримінального кодексу України.

З метою ремонту автомобіля і залучення незалежних експертів ТОВ "ВЕРІТАС ОСОБА_2 "ВЕРІТЕКС", ПП ВКФ "АКМА" звернулося до ПП "АЕЛІТА" - авторизованого представника Hyundai-Motors в Україні.

ПП "АЕЛІТА" було виставлено на оплату проданих запчастин і наданих послуг з ремонту автомобіля у сумі 19893,00 грн. рахунок на оплату №219 від 29.01.2018.

Отриманий рахунок сплачений ПП ВКФ "АКМА" платіжним дорученням №595 від 07.03.2018.

Таким чином, розмір спричиненої позивачу шкоди був визначений експертним шляхом, а замовлені ним роботи та матеріали відповідають характеру виявлених пошкоджень, що не спростовано зі сторони відповідача належними доказами.

Згідно звіту ТОВ "ВЕРІТАС ОСОБА_2 "ВЕРІТЕКС" №VA2018/023 від 02.02.2018 про незалежну оцінку колісного транспортного засобу Hyundai Tucson, державний реєстраційний №АЕ7287ІА станом на 02.02.2018 ринкова вартість колісного транспортного засобу (КТЗ): С=705794,13*(1-(8/100)-(3/100))-0=628156,78 грн. без ПДВ.; Сср=705794,13 грн. - середня ринкова вартість КТЗ.

Процент додаткового зменшення ринкової вартості, Д3 = -3%, дефекти лакофарбового покриття пофарбування кузова.

Виходячи з розрахунків експерта щодо втрати ринкової вартості КТЗ у зв'язку з дефектами лакофарбового покриття пофарбування кузова ПП ВКФ "АКМА" зроблено розрахунок втраченої суми ринкової вартості КТЗ: Д3 =705794,13*(1-(3-100))=21173,83 грн.

Вартість незалежної вартісної оцінки КТЗ вказаного автомобіля згідно акту прийому-передачі виконаних робіт (послуг) №VA2018/023 від 13.02.2018 склала 850,00 грн. без ПДВ.

За розрахунком позивача загальна сума збитків, завдана внаслідок неналежного виконання договору перевезення відповідачем, складає 41916,83 грн.

08.05.2018, що підтверджується фіскальним чеком і описом вкладення у цінний лист, ПП ВКФ "АКМА" направило на адресу ПАТ "Українська залізниця" претензію, в якій, враховуючи витрачені кошти на запасні частини, ремонт, втрату ринкової вартості та витрати на залучення незалежних експертів для визначення вартості майна у зв'язку з пошкодженням автомобіля при його перевезенні залізницею, вимагало здійснити оплату за пошкодження у сумі 41916,83 грн.

Претензія залишена ПАТ "Українська залізниця" без відповіді, тому ПП ВКФ "АКМА" звернулося за захистом своїх порушених прав до господарського суду.

Частиною другою статті 908 Цивільного кодексу України визначено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно статті 910 Цивільного кодексу України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення.

Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

При перевезенні пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничними лініями загального користування тільки у внутрішньому сполученні (у межах України) та у вагонах парку публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - ПАТ "Укрзалізниця") чи інших суб'єктів господарювання, які здійснюють перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти, залізничних адміністрацій (залізниць) та перевізників інших держав або орендованих у них, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам або громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності, у тому числі розташованим за межами України (далі - суб'єкти господарювання) застосовуються Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджені наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №1196 від 27.12.2006.

За пунктом 1.7. зазначених Правил багажна (вантажобагажна) квитанція - перевізний документ, що видається пасажиру, який здає багаж до перевезення чи відправнику вантажобагажу, та є підтвердженням укладання договору на це перевезення. За договором на перевезення багажу (вантажобагажу) перевізник зобов'язується перевезти до пункту призначення багаж (вантажобагаж), а пасажир чи відправник вантажобагажу - оплатити вартість перевезення.

Начальником Дніпровського пасажирського вагонного депо філії "Пасажирська компанія" ПАТ "Українська залізниця" 03.07.2017 затверджено робочу інструкцію водія автотранспортних засобів 1 класу (автомобілевоз) цеху з ремонту обладнання депо виробничого підрозділу "Дніпровське пасажирське вагонне депо" філії "Пасажирська компанія" ПАТ "Українська залізниця".

На робітника за вказаною Інструкцією покладено, зокрема наступні обов'язки:

- керування автотранспортним засобами при виконанні завантаження, вивантаження у вагон автомобілевоз через навантажувальну платформу (площадку) (пункт 2.1.);

- виконання вимог "Правил дорожнього руху", Правил перевезення вантажів та багажу (пункт 2.2.);

- перевірка технічного стану автотранспортного засобу, наявність пошкоджень на кузові та технічних частинах автомобіля (пункт 2.3.);

- контроль на зупинках (у разі наявності відеоспостереження у напрямку руху) закріплення та зовнішній стан автомобілів на автомобілевозі (пункт 2.5.).

Абзацем 2 пункту 30.7. Правил передбачено, що якщо автомобіль має особливості, наприклад пошкодження, відсутні фари чи скло, незакріплений номер, навісне облаштування тощо, інформація про це зазначається в дорожній відомості відповідальним працівником перевізника, що приймає автомобіль до перевезення. Відправник підтверджує зазначені особливості своїм підписом.

З огляду на вищезазначені положення, колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на той факт, що автомобіль був прийнятий у брудному стані, виявити недоліки не було можливим, а працівник, який приймає автомобіль до перевезення не повинен проводити оцінку прийнятого вантажу описуючи кожну його подряпину.

Обов'язок робітників відповідача перевірити автомобіль на наявність пошкоджень не залежить від того чистий чи брудний приймається автомобіль до перевезення.

До того ж, наявні в справі фотоматеріали свідчать, що за своїм характером, пошкодження, що були спричинені означеному автомобілю, не могли бути приховані на момент передачі автомобіля (вантажу) перевізнику, навіть якщо автомобіль був брудним.

Частинами 4, 5 статті 22 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники зобов'язані забезпечувати: своєчасне якісне перевезення пасажирів, вантажів, багажу, вантажобагажу та пошти; розвиток інфраструктури залізничного транспорту загального користування, транспортних послуг; схоронність вантажів, що перевозяться.

Пунктом 110 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 (із змінами і доповненнями) на залізницю покладена відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Положеннями пунктів 113, 114 Статуту залізниць України встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до частини першої пункту 127 Статуту залізниць України залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

За недостачу, втрату, псування або пошкодження багажу, вантажобагажу залізниця несе відповідальність, зокрема, у такому розмірі: за псування і пошкодження багажу і вантажобагажу - у розмірах тієї суми, на яку було знижено їх вартість (підпункт в частини 2 пункту 127 Статуту залізниць України).

Аналогічні положення наведені і у пункті 31.9. Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України: "У разі пошкодження автомобіля перевізник відшкодовує суму, що відповідає відсотку зниження цінності автомобіля внаслідок пошкодження".

Колегія суддів не може прийняти і доводів відповідача з приводу відмови його робітників у складанні комерційного акту.

Відповідно до частин 1, 2 пункту 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

Частиною третьою пункту 129 Статуту залізниць України на залізницю покладено обов'язок скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Згідно пункту 4 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 комерційні акти складаються:

- на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу;

- при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього.

Пунктом 9 вказаних Правил встановлено, що у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться.

Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних.

У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено.

Згідно пункту 10 Правил комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Дійсно на водія автотранспортних засобів 1 класу (автомобілевоз) цеху з ремонту обладнання депо виробничого підрозділу "Дніпровське пасажирське вагонне депо" філії "Пасажирська компанія" ПАТ "Українська залізниця" не покладено обов'язку скласти комерційний акт у випадку пошкодження вантажобагажу. В той же час позов пред'явлений до ПАТ "Українська залізниця", працівники якої з наведених вище правових норм зобов'язані скласти такий акт. Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач звертався з проханням про складання комерційного акту до працівників Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця".

Відшкодування збитків користувачам послуг залізничного транспорту загального користування у разі порушення договірних обов'язків здійснюється в порядку, що встановляється Статутом залізниць України і контролюється центральним органом виконавчої влади в галузі транспорту.

За приписами статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Таким чином, наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи також не доводять, що пошкодження автомобіля виникли з незалежних від нього причин.

Разом із цим, розглянувши доводи апелянта про те, що суд не взяв до уваги, що відповідачем за вимогами позивача має бути ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Пасажирська компанія", а не регіональної філії "Придніпровська залізниця", колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до частини другої статті 80 Цивільного кодексу України юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем в суді.

Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Згідно приписів частини третьої статті 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходження.

Звертаючись із позовом до ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" позивач правомірно визначив підсудність цієї справи у Господарському суді Дніпропетровської області, оскільки місцезнаходженням цієї філії є м.Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 108.

02.09.2018 в матеріали справи надійшло клопотання ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", в якому відповідач просив замінити сторону у справі з ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Пасажирська компанія".

Клопотання вмотивоване тим, що за зобов'язаннями з перевезення пасажирів, вантажу та вантажобагажу стороною спірних правовідносин має бути ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Пасажирська компанія".

Заявою від 17.08.2018 №314 позивач уточнив свої позовні вимоги, зазначивши, що просить стягнути суму 41916,83 грн. спричинених збитків безпосередньо з ПАТ "Укрзалізниця" (), місцезнаходженням якого є: 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5.

Колегією суддів встановлено, що на виконання пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 "Питання Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в установленому порядку 21.10.2015 проведено державну реєстрацію Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

На підставі Витягів з протоколу №Ц-57/8 Комітету засідання правління ПАТ "Українська залізниця" від 31.01.2017-01.02.2017 внаслідок реорганізації, передано виробничі підрозділи пасажирського господарства регіональних філій до філії "Пасажирська компанія ПАТ "Українська залізниця" та затверджено організаційну структуру філії "Пасажирська компанія" ПАТ "Українська залізниця".

Як вказує апелянт, згідно наказу №156/Н від 29.02.2017 з 01.07.2017 структурні підрозділи, які були підпорядковані службі пасажирських перевезень філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", передано до філії "Пасажирська компанія" ПАТ "Українська залізниця" (а.с.97).

Пасажирський потяг №42 сполученням "Трускавець-Дніпро", до якого включається вагон-автомобілевоз, що здійснював перевезення належний позивачу автомобіль, формується у виробничому підрозділі Дніпровське пасажирське вагонне депо, яке входить до складу філії "Пасажирська компанія" ПАТ "Українська залізниця".

Отже належним відповідачем у цій справі є ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Пасажирська компанія", місцезнаходженням якої є: 01032, м. Київ, Шевченківський район, вулиця Симона Петлюри, буд. 21а.

Відповідно до частини другої статті 31 Господарського процесуального кодексу України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Частина перша статті 30 Господарського процесуального кодексу України встановлює виключну підсудність, згідно до якої спори, що виникають з договору перевезення, у разі, коли одним з відповідачів є перевізник, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням перевізника.

Відмовляючи відповідачеві в задоволенні клопотання про здійснення заміни відповідача з ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" на ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Пасажирська залізниця", суд першої інстанції послався на частину 2 статті 48 Господарського процесуального кодексу України.

Так, згідно з частиною другою статті 48 Господарського процесуального кодексу України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Як зазначено вище, уточнена позовна заява позивача містить вимоги про заміну відповідача, проте суд першої інстанції цієї обставини не врахував, своєї відмови позивачеві у його клопотанні про заміну первісного відповідача належним відповідачем - не вмотивував.

Таким чином, судом першої інстанції було допущено процесуальне порушення, яке призвело до вирішення цієї справи з порушенням правил територіальної юрисдикції (виключної підсудності) та, як наслідок, до неправильного вирішення спору, а саме стягнення коштів з структурного підрозділу ПАТ "Українська залізниця" - Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", яка не є учасником спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 279 Господарського процесуального кодексу України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно пункту 5 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

З урахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та направлення цієї справи для розгляду за встановленою (виключною) підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Судові витрати апелянта - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Пасажирська компанія" в сумі 2643 грн. 00 коп. судового збору у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід покласти на Приватне підприємство виробничо-комерційна фірма "АКМА", остаточний розподіл яких здійснити за результатами вирішення цієї справи по суті спору.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275 ч.1 п.5, 279 ч.1, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Пасажирська компанія" - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2018 у справі №904/2851/18 - скасувати.

Направити справу для розгляду за встановленою (виключною) підсудністю - до Господарського суду міста Києва.

Судові витрати Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Пасажирська компанія" в сумі 2643 грн. 00 коп. судового збору у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Приватне підприємство виробничо-комерційна фірма "АКМА", остаточний розподіл яких здійснити за результатами вирішення цієї справи по суті спору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.02.2019.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова