ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" січня 2019 р. Справа № 5002-19/3405-2011

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши скаргу Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця на дії органу Державної виконавчої служби у справі

за позовомЗаступника прокурора міста Ялта в інтересах держави в особі Фонду державного майна України
до1) Виконавчого комітету Ялтинської міської ради 2) Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) Федерації професійних спілок України; 2) Комунального підприємства Ялтинської міської ради «Ялтинське міське бюро технічної інвентаризації» 3) Приватного акціонерного товариства «Санаторій «Золотий пляж»
провизнання недійсними рішення та спонукання до виконання певних дій,

за участю представників:

прокурор не зявилися.

позивача ОСОБА_1

відповідача не зявилися.

представник ДВС не зявилися.

треті особи не зявилися.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора міста Ялта (прокурор) в інтересах держави в особі Фонду державного майна України (позивач) звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до Виконавчого комітету Ялтинської міської ради (відповідач 1) та Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця (відповідач 2), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Федерації професійних спілок України (третя особа 1), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив визнати недійсним рішення виконавчого комітету Ялтинської міської ради №382 (15) від 12.10.2001р. Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна санаторію Золотий пляж; визнати право власності за державою в особі Фонду державного майна України на об'єкти нерухомого майна санаторію Золотий пляж, а саме: резервуари площею 240,8 кв.м; човнову станцію (літ. З) площею 177,9 кв.м; склад (літ. Ж, К, Н); майстерню (літ. М); літній кінозал (літ. І) площею 264,2 кв.м; адміністративний корпус (літ. Е) площею 320,1 кв.м; пляжний корпус (літ. Д) площею 654,4 кв.м; будівлю їдальні (літ. В) площею 1 728,3 кв.м; пляжний корпус №4 (літ. Г) площею 5 663,3 кв.м; зобов'язати Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця повернути Фонду державного майна України об'єкти нерухомого майна санаторію Золотий пляж, а саме: резервуари площею 240,8 кв.м; човнову станцію (літ. З) площею 177,9 кв.м; склад (літ. Ж, К, Н); майстерню (літ. М); літній кінозал (літ. І) площею 264,2 кв.м; адміністративний корпус (літ. Е) площею 320,1 кв.м; пляжний корпус (літ. Д) площею 654,4 кв.м; будівлю їдальні (літ. В) площею 1 728,3 кв.м; пляжний корпус №4 (літ. Г) площею 5 663,3 кв.м.

Рішенням господарського суду Київської області від 12.02.2015 року позовні вимоги було задоволено повністю.

На виконання вищезазначеного рішення господарським судом Київської області було видано наказ № 5002-19/3405-2011 від 03.06.2015.

14.09.2015 через канцелярію господарського суду Київської області надійшла скарга Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця на протиправні дії органу Державної виконавчої служби у справі № 5002-19/3405-2011, в якій просить суд визнати протиправними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.09.2015 ВП № 48575536; скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 01.09.2015 ВП №48575536.

В обґрунтування вимог скарги скаржник зазначає, що рішення суду першої інстанції про визнання права власності на нерухоме майн, що набрало законної сили, є належною підставою для внесення запису до Державного реєстру прав про реєстрацію такого права, а вимога про зобовязання передати майно є похідною і може бути виконана лише після проведення відповідної державної реєстрації. Також, скаржник зазначає, що майно, яке боржник зобовязаний передати стягувачу знаходиться на території АР Крим. Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не містить положень, які стосуються здійснення виконавчого провадження на території Криму. Крім того, скаржник зазначив, що власником майна є ПАТ «Золотий пляж» на підставі договору купівлі-продажу. Таким чином, лише ПАТ «Золотий пляж» як власник і користувач вказаного майна повинен та має можливість передати майно.

За таких обставин скаржник вважає, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень не було перевірено у належний спосіб наявність передбачених Законом підстав для прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.09.2015 розгляд скарги ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця на дії органу Державної виконавчої служби відкладено до повернення матеріалів справи № 5002-19/3405-2011 до господарського суду Київської області.

Ухвалою господарського суду від 23.01.2019 розгляд скарги призначено на 31.01.2019.

Дослідивши та перевіривши подані до скарги докази, суд встановив, що скарга ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 не підлягає задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятим ивідповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. (ст. 1 Закону України "Про виконавчепровадження»).

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження").

01.09.2015 старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження №48575536 з примусового виконання наказу №5002-19/3405-2011 від 03.03.2015 щодо повернення майна.

Проте, скаржник з вищевказаною постановою не погоджується, просить її скасувати та визнати дії державного виконавця протиправними.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно ст. 26 Закону - Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема: наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи та надану копію оскаржуваної постанови суд дійшов висновку, що державним виконавцем не було порушено вимог Закону України „Про виконавче провадження".

Згідно ст. 32 Закону України „Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

В наказі чітко зазначені заходи примусового виконання рішення, що суд зобовязує ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця повернути Фонду державного майна України об'єкти нерухомого майна санаторію Золотий пляж.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Отже, отримавши заяву стягувача про примусове виконання наказу №5002-19/3405-2011 Господарського суду Київської області виконавець зобовязаний розпочати примусове виконання рішення, оскільки відсутні будь-які передбачені Законом обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Як вбачається з матеріалів справи, місцезнаходження ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (боржник) є м. Київ, вул. Ш. Руставелі, 39/41.

Таким чином, державним виконавцем винесено відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві постанову про відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням боржника з дотриманням вимог законодавства.

Стаття 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлює поняття правового статусу тимчасово окупованої території України. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до п.п. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» набуття та припинення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, здійснюється відповідно до законодавства України за межами тимчасово окупованої території. У разі неможливості здійснення державним реєстратором повноважень щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на тимчасово окупованій території орган державної реєстрації визначається Кабінетом Міністрів України. На тимчасово окупованій території будь-який правочин щодо нерухомого майна, у тому числі щодо земельних ділянок, вчинений з порушенням вимог цього Закону, інших законів України, вважається недійсним з моменту вчинення і не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Отже, чинне законодавство України не містить норм, які передбачають неможливість виконання рішення господарського суду Київської області від 12.02.2015 у справі № 5002-19/3405-2011, яким, зокрема, зобовязано боржника повернути стягувану обєкти нерухомого майна санаторію «Золотий пляж», що розташовані в АР Крим, у звязку з тим, що нерухоме майно знаходиться на тимчасово окупованій території.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.09.2015 ВП №48575536 вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця та не порушують права заявника.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як вбачається зі скарги, вона не містить обґрунтованих доводів, які б свідчили про протиправність дій державного виконавця при прийнятті постанови від 01.09.2019 про відкриття виконавчого провадження № 48575536 та жодних посилань на норми чинного законодавства, яким не відповідають дії державного виконавця і при відкритті виконавчого провадження № 48575536.

Таким чином, підстави для визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення постанови від 01.09.2015 про відкриття виконавчого провадження № 48575536 по виконанню наказу господарського суду Київської області № 5002-19/3405-2011, виданого 03.06.2015, та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 48575536 відсутні.

Враховуючи викладене, вимоги скаржника про визнання протиправними дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.09.2015 ВП №48575536 по виконанню наказу Господарського суду Київської області та скасування постанови від 01.09.2015 про відкриття виконавчого провадження №48575536 є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючисьст.ст. 234, 342, 343 Господарськогопроцесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення постанови від 01.09.2015 про відкриття виконавчого провадження № 48575536 та її скасування відмовити повністю.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 05.02.2019.

Суддя Т.Д. Лилак