ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року, м. Херсон, справа № 923/980/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Комунального закладу «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради

до Громадської організації «Товариство воїнів учасників, ветеранів АТО на сході України»

про стягнення 6 605,04 грн,

за участю:

- третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Херсонської обласної ради,

- секретаря судового засідання Бєлової О.С.,

- представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача не зявився,

третьої особи не зявився,

у с т а н о в и в:

Дії, аргументи та докази позивача

20.11.2018 Комунальний заклад «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради звернувся до суду з позовом до Громадської організації «Товариство воїнів учасників, ветеранів АТО на сході України» про зобовязання звільнити орендоване приміщення, площею 87,1 кв м, під літерою «Г» (розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Ладичука, буд. 148) та передати його позивачу, а також про стягнення з відповідача 6 605,04 грн, з яких: 5 160 грн основної заборгованості з орендної плати, 957,35 грн інфляційних, 336,35 грн пені, 83,64 грн компенсації зі сплати земельного податку та 67,70 грн річних.

Під час підготовчого засідання позивач заявою від 28.01.2019 відмовився від частини позовних вимог про зобовязання звільнити орендоване приміщення та передачі його позивачу, вказавши, що майно за актом приймання-передачі від 21.11.2018 отримане ним від орендаря. У звязку з чим, предметом спору є лише вимоги про стягнення вказаної суми заборгованості.

Безпосередньо позовні вимоги ґрунтуються на невиконанні відповідачем зобовязань за договором оренди нерухомого майна № 2 від 10.11.2016 щодо своєчасної сплати орендної плати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що:

- 10.11.2016 між ним та відповідачем був укладений договір оренди № 2, за умовами якого він зобовязався передати відповідачу у користування на умовах оренди приміщення, площею 87,1 кв м, під літерою «Г» (розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Ладичука, буд. 148), а відповідач зобовязався сплачувати орендну плату,

- за актом приймання-передачі від 10.11.2016 він виконав умови договору та передав орендоване приміщення відповідачу,

- додатковою угодою від 24.01.2017 до вказаного договору сторони погодили порядок сплати орендної плати, зокрема, визначили, що 30% орендної плати спрямовується до загального фонду обласного бюджету, а 70% - залишається орендарю,

- не дивлячись на умови договору відповідач власних обовязків зі сплати орендної плати не виконав, у звязку з чим заборгував за липень 9 днів листопада 2018 року станом на 09.11.2018 6 537,34 грн орендної плати та 83,64 грн компенсації по сплаті земельного податку,

- у звязку з несвоєчасною сплатою орендної плати відповідач повинен сплати 957,35 грн інфляційних, 336,35 грн пені та 67,70 грн річних.

З метою підтвердження заявлених вимог, позивач разом із позовною заявою надав та послався на наступні докази:

- договір оренди № 2 від 10.11.2016 з додатками (а.с. 13-15, 18),

- акт приймання-передачі від 10.11.2016 (а.с. 19-20),

- додаткову угоду від 24.01.2017 (а.с. 21),

- банківську виписку (а.с. 22, 23),

- претензію № 13 від 22.10.2018 (а.с. 32),

- розрахунок заборгованості (а.с. 35),

- акт приймання передачі від 21.11.2018.

Під час судового розгляду справи позивач підтвердив власну позицію та просив позовні вимоги задовольнити.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 23.11.2018 відкрите провадження у справі за правилами загального провадження. Цією ж ухвалою відповідачу встановлений строк (20.12.2018) надати відзив на позов, а позивачу строк (25.12.2018) для надання відповіді на відзив. У свою чергу, відповідач відзиву на позов не подав та у судові засідання свого представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про відкриття провадження у справі та розгляд справи по суті шляхом направлення ухвал з повідомленням про вручення за адресою його державної реєстрації.

Безпосередньо підготовче провадження проведене у судовому засіданні, яке відбулося 26.12.2018 та 31.01.2019, а розгляд справи по суті 12.02.2019.

При вирішенні питання порядку подачі доказів з метою їх подальшої оцінки при винесенні даного рішення, суд зазначає, що прокурором дотримані вимоги частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, а тому названі вище письмові докази прийняті судом до розгляду.

Суд також констатує, що сторонами не заявлено жодних процесуальних клопотань.

Установлені судом обставини щодо договору оренди

10.11.2016 між Комунальним закладом «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, виступаючим у якості орендодавця, та Громадською організацією «Товариство воїнів учасників, ветеранів АТО на сході України», як орендарем, був укладений договір № 2 оренди щодо передачі в оренду приміщення, площею 87,1 кв м, під літерою «Г», яке розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Ладичука, буд. 148.

Основними умовами цього договору, які впливають на взаємовідносини сторін щодо наявного спору, є наступні:

- «орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (оредну) нерухоме майно нежитлові приміщення, загальною площею 87,1 кв м, розміщене за адресою: м. Херсон, вул. Ладичука, буд. 148; що знаходиться на балансі орендодавця» (пункт 1),

- «орендна плата визначається на підстав Методики … і становить без ПДВ за перший базовий місяць оренди листопад 2016 року 1 200 грн …» (пункт 3.1.),

- «орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць» (пункту 3.2.),

- «…орендна плата перераховується орендарем … не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця …» (пункту 3.3.),

- «орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації за кожний день прострочення, включаючи день сплати» (пункт 3.5.),

- «цей договір укладено строком на 2 роки, що діє з 10.11.2016 до 09.11.2018» (пункт 10.1.).

Поряд з цим, сторонами додатковою угодою від 24.01.2017 були внесені зміни до договору оренди, а саме:

- «… 30% орендної плати спрямовується до загального фонду обласного бюджету, 70 % орендної плати залишається орендарю …» (пункт 1).

На виконання умов договору між сторонами 10.11.2016 складений акт приймання-передачі, за змістом якого відповідачу передане обумовлене приміщення в оренду.

Як слідує з розрахунку, наданого позивачем, відповідач умови договору виконував несвоєчасно та не у повному обсязі, у звязку з чим з 01.07.2018 по 09.11.2018 утворилася заборгованість у розмірі 3 612 грн перед орендодавцем та 1 548 грн перед обласним бюджетом.

Через несвоєчасне виконання договірних відносин позивач нарахував відповідачу 957,35 грн інфляційних, 336,35 грн пені та 67,70 грн річних.

Установлені судом обставини щодо договору про відшкодування витрат на утримання орендованого майна

10.11.2016 між Комунальним закладом «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, виступаючим у якості орендодавця, та Громадською організацією «Товариство воїнів учасників, ветеранів АТО на сході України», як орендарем, був укладений договір № 2 про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна, а саме приміщення, площею 87,1 кв м, під літерою «Г», яке розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Ладичука, буд. 148.

Основними умовами цього договору, які впливають на взаємовідносини сторін щодо наявного спору, є наступні:

- «Орендодавець забезпечує обслуговування та експлуатацію нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Ладичука, буд. 148; … загальною площею 3 739,4 кв м, а орендар бере участь у витратах Орендодавця на виконання робіт пропорційно до зайнятої ним площі в цій будівлі …» (пункт 1.1.),

- «орендар зобовязується своєчасно і у повному обсязі відшкодовувати суму земельного податку на рахунок орендодавця …» (пункт 2.2.4),

- «сума земельного податку 18,21 грн» (додаток № 2 до договору).

Як слідує з розрахунку, наданого позивачем, відповідач умови договору виконував несвоєчасно та не у повному обсязі, у звязку з чим з 01.07.2018 по 09.11.2018 утворилася заборгованість з компенсації земельного податку у розмірі 83,64 грн.

Оцінка суду установлених обставин та норм діючого законодавства

Щодо правової природи договорів та договірних відносин

Установлені судом обставини наявності укладених між сторонами договорів, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобовязань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договорів, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобовязань (майново-господарських зобовязань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на їх підставі, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладені договір оренди майна та договір про надання послуг.

Так, за статтею 283 ГК України: «За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності» (частина 1); «У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ)» (частина 2); «Обєктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання;нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання» (частина 3).

Поряд з цим у відповідності до статті 286 того ж Кодексу орендар сплачує орендодавцеві незалежно від наслідків своєї господарської діяльності орендну плату, яка є фіксованим платежем та встановлюється сторонами у грошовій формі.

Зі змісту приписів статті 1, частини другої статті 9, частини другої статті 759, частини третьої статті 760 ЦК України та частини другої статті 4, частини шостої статті 283 ГК України випливає, що Цивільним кодексом України встановлені загальні положення про найм (оренду), а особливості регулювання майнових правовідносини, які виникають між субєктами господарювання і повязані з укладенням, виконанням та припиненням договорів оренди, передбачені Господарським кодексом України. Отже, якщо останній не містить таких особливостей, то застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Так, за приписами статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Разом з тим, враховуючи, що орендоване майно є комунальним майном, на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Зокрема, відповідно до частини 1 статті 2 «орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності».

Зі змісту наведених норм слідує висновок, що орендар зобовязаний сплатити орендодавцеві оренду плату у встановлений строк, а безпосередньо між сторонами такого правочину виникають правовідносини оренди (найму).

Поряд з цим, за статтею 901 Цивільного кодексу України «за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором». Водночас у відповідності до статті 903 того ж Кодексу «якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором».

Таким чином, за договором № 2 від 10.11.2016 про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна позивач, як виконавець, зобовязаний надавати відповідачу, як замовнику, послуги з обслуговування та експлуатації приміщення, а відповідач - сплачувати їх вартість.

Щодо заборгованості з орендної плати та компенсаційних витрат на сплату податку

Як зазначено вище відповідач за договором оренди зобовязаний сплачувати щомісячну оренду плату до 15 числа наступного місяця за звітним, а за договором послуг відшкодувати суму земельного податку пропорційно орендованій площі.

Статтею 193 ГК України встановлено, що «не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином» (частина 7).

Отже, протягом строку дії договору відповідачем допущено порушення статті 193 ГК України, оскільки він не сплатив 5 160 грн орендної плати, з яких 3 612 грн орендодавцю та 1 548 грн обласному бюджету, та 83,64 грн компенсації по сплаті земельного податку у встановлений строк та прострочив виконання зобовязання на ці суми.

Щодо відповідальності за невиконання грошового зобовязання

Вирішуючи правомірність нарахованих та заявлених до стягнення сум пені, інфляційних та річних, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Безпосередньо правові наслідки порушення грошових зобовязань передбачені приписами статей 230-237 ГК України та статей 549 - 552, 611, 625 ЦК України.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

В статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, а у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобовязання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобовязання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобовязання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

За приписом статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

При цьому за частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Так, позивачем пеня нарахована за період заборгованості, який не перевищує 6 місяців, а тому її нарахування є правомірним.

Натомість, у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування за загальним правилом здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, відповідач, порушивши грошове зобовязання, повинен, за вказаних правових приписів та договірних умов, сплатити 957,35 грн інфляційних та 67,70 грн річних. Правильність обрахунку судом перевірена та він є правомірним.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, обставин справи та вказаних правових положень, суд вважає, що

- відповідач допустив порушення умов договорів оренди та послуг в частині сплати орендної плати у період з 01.07.2018 по 09.11.2018, а також в частині сплати компенсації із земельного податку, у звязку з чим повинен сплатити 5 160 грн основної заборгованості з орендної плати, 957,35 грн інфляційних, 336,35 грн пені, 83,64 грн компенсації зі сплати земельного податку та 67,70 грн річних,

- сплата заборгованості повинна відбуватися наступним чином: 1) на користь Комунального закладу «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради 3 612 грн основної заборгованості з орендної плати, 670,14 грн інфляційних, 336,35 грн пені, 83,64 грн компенсації зі сплати земельного податку та 67,70 грн річних; 2) на користь Херсонської обласної ради 1 548 грн основної заборгованості з орендної плати та 287,21 грн інфляційних.

З огляду на зроблені висновки позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 1796 від 08.11.2018 у сумі 1 762 грн, які у відповідності до приписів частини 2 статті 129 ГПК України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України ,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Громадської організації «Товариство воїнів учасників, ветеранів АТО на сході України» (73003 м. Херсон, пл. Свободи, буд. 1; ідентифікаційний код 39570493) на користь Комунального закладу «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради (73000 м. Херсон, вул. О. Гончара, буд. 6; ідентифікаційний код 26084856) 3 612 грн основної заборгованості з орендної плати, 670,14 грн інфляційних, 336,35 грн пені, 83,64 грн компенсації зі сплати земельного податку, 67,70 грн річних та 1 7 62 грн компенсації по сплаті судового збору.

3. Стягнути з Громадської організації «Товариство воїнів учасників, ветеранів АТО на сході України» (73003 м. Херсон, пл. Свободи, буд. 1; ідентифікаційний код 39570493) на користь Херсонської обласної ради (73000, м. Херсон, площа Свободи, буд. 1; ідентифікаційний код 24121079) 1 548 грн основної заборгованості з орендної плати та 287,21 грн інфляційних.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12.02.2019

Суддя М.К. Закурін