Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2019 р. м. Житомир Справа № 906/1106/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретаря судового засідання: Шевчук - Сингаївської І.Г.

за участю представників сторін:

- від позивача: ОСОБА_1 - адвокат, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4792, дов. №14-169 від 14.09.2018

- від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Трикотажник" (м. Житомир)

про стягнення 2949,20 грн.

У засіданні суду оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до ст. 238 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Трикотажник" 2949,20 грн., з яких 2428,68 грн. пені, 516,41 грн. 3% річних, 4,11 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем вимоги пункту 6.1. договору № 13/3363-ТЕ-10 від 30.01.2013 купівлі - продажу природного газу щодо несвоєчасної оплати за переданий газ.

Ухвалою від 26.12.2018 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначив засідання суду для розгляду справи по суті на 24.01.2019 о 11:30.

За результатами засідання суду 24.01.2019 господарський суд відклав розгляд справи по суті на 12.02.2019 о 12:00, про що постановлено відповідні ухвали про повідомлення (а. с. 76, 77).

11.02.2019 до суду електронним зв'язком (а. с. 78-98), а 12.02.2019 - через канцелярію суду позивачем надано пояснення від 08.02.2019, вих. №14/4-391 щодо строків позовної давності та зазначення дат при здійсненні розрахунку (а. с. 99-120).

В засіданні суду представник позивача позовні вимоги підтримала в повному об'ємі, з підстав, викладених у позовній заяві та вказаному поясненні.

Відповідач в засідання суду повноважного представника не направив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

30.01.2013 між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець/позивач) та Житлово - будівельним кооперативом "Трикотажник" (покупець/ відповідач) був укладений договір №13/3363-ТЕ-10 купівлі-продажу природного газу (а. с. 18 - 23) (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений позивачем на митну територію України, а покупець - прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що газ, який продається за цим договором використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо - комерційної діяльності).

Згідно з п. 2.1 договору продавець передає покупцеві з 01.01.2013 по 31.12.2013 газ обсягом до 142 тис. куб. м., у тому числі, по місяцях кварталів (тис. куб. м.): січень - 20,0, лютий - 20,0, березень - 20,0 (І кв. - 60,0); квітень - 16,0, травень - 2,0, червень - 2,0 (ІІ кв. - 20,0); липень - 2,0, серпень - 2,0, вересень - 2,0 (ІІІ кв.- 6,0); жовтень - 16,0, листопад - 20,0, грудень - 20,0 (ІV кв. - 56,0).

Пунктом 3.3 договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У п. 6.3 договору зазначено, що в платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у покупця за цим договором, продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Згідно з п. 7.2 договору, зокрема, що у разі невиконання покупцем п. 6.1 договору, він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На виконання умов договору, позивач протягом відповідних місяців 2013 року передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 112790,19 грн., що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2013, від 28.02.2013, від 31.03.2013, від 30.04.2013, від 31.05.2013, від 30.06.2013, від 31.07.2013, від 31.08.2013, від 30.09.2013, від 31.10.2013, від 30.10.2013, від 30.11.2013 від 31.12.2013 (а. с. 25 - 36).

З передавального акту основних засобів, документів, фінансових ресурсів, затверджених загальними зборами ЖБК "Трикотажник" (протокол №2 від 12.12.2015) вбачається, що ЖБК "Трикотажник" реорганізовано в ОСББ "Трикотажник" (а. с. 24).

Станом на дату звернення позивача з позовом до суду, відповідач за поставлений природний газ розрахувався повністю, що підтверджується, у тому числі, документом "Сальдо, підприємство "Трикотажник ОСББ" з 01.01.2013 по 29.02.2016 (а. с. 37).

Однак, у зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов'язань щодо здійснення оплати за природний газ у строк, визначений договором, позивач, посилаючись на ст. ст. 549 та 625 ЦК України нарахував відповідачу 2428,68 грн. пені; 516,41 грн. 3% річних та 4,11 грн. інфляційних втрат, що стало підставою для звернення до суду з позовною заявою.

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Це положення кореспондується зі ст.193 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору № 13/3363-ТЕ-10 від 30.01.2013 купівлі-продажу природного газу.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

У ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Разом з тим, 30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 № 1730-VIII (далі - Закон).

Відповідно до приписів ст. 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що ч.3 ст. 7 Закону є нормою прямої дії, при цьому застосування приписів ч.3 ст.7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (постанови Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 29.01.2019 у справі №925/108/18).

3. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Судом встановлено факт належного виконання зобов'язань з боку позивача щодо поставки відповідачу природного газу, в обумовлений в договорі період, на загальну суму 112790,19 грн.

Однак відповідач свої зобов'язання щодо оплати отриманого товару виконував з порушенням умов, встановлених у п. 6.1 договору, тобто з простроченням оплати, що підтверджується випискою позивача щодо операцій за договором (а. с. 38).

Разом з тим, заборгованість за поставлений природний газ за договором № 13/ 3363-ТЕ/10 від 30.01.2013 погашена відповідачем в повному обсязі.

Останній платіж був здійснений 20.02.2014, що не заперечується позивачем та вбачається із вказаної виписки про проведені господарські операції між сторонами.

Таким чином, оскільки на день набрання чинності Законом відповідач не мав перед позивачем кредиторської заборгованості за спожитий природний газ за договором, нараховані на таку заборгованість пеня, інфляційні та 3% річних підлягали списанню.

Однак, позивач не списав вказані суми, натомість подав до суду позов про стягнення пені, інфляційних та 3% річних з відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 2949,20 грн., з яких, 2428,68 грн. пені; 516,41 грн. 3% річних та 4,11 грн. інфляційних втрат, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи позивача спростовуються викладеними нормами законодавства та судовою практикою.

4. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат врегульовано ст.129 ГПК України, п.2 ч.1 якої унормовано, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст.123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 15.02.19

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам (реком. з повідомл.)