ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2019 р. Справа№ 920/367/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Чорногуза М.Г.

Чорної Л.В.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 07.02.2019,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області

на ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.09.2018

у справі №920/367/18 (суддя Заєць С.В.)

за позовом Заступника керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Глинської сільської ради Роменського району Сумської області

до 1) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова»;

2) Роменської районної державної адміністрації

про скасування розпоряджень місцевої державної адміністрації, визнання договору оренди земельної ділянки недійсними та зобов'язання повернути земельні ділянки

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 14.09.2018 у справі №920/367/18 позовну заяву Заступника керівника Роменської місцевої прокуратури №77-2904вих18 від 16.05.2018 залишено без розгляду на підставі пункту 1 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду мотивована тим, що прокурором не доведено підстав для представництва інтересів держави у суді. У даній справі немає передбачених законом виключних випадків, коли прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави, а твердження заступника керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області про те, що Глинська сільська рада Роменського району Сумської області неналежним чином здійснює захист своїх прав є безпідставним.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Керівник Роменської місцевої прокуратури Сумської області звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.09.2018 у справі №920/367/18 та направити справу на розгляд до суду першої інстанції. Крім того, 05.10.2018 (про що свідчить відмітка Укрпошти Стандарт) Керівник Роменської місцевої прокуратури Сумської області направив платіжне доручення №1507 від 01.10.2018 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у розмірі 1 762,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права (статтю 23 Закону України «Про прокуратуру») та норми процесуального права (статті 4, 53, 86, 226 Господарського процесуального кодексу України) при прийнятті оскарженої ухвали, а тому відповідно до статей 255, 280 Господарського процесуального кодексу України вказана ухвала підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що звертаючись до суду першої інстанції з позовною заявою, він із посиланням на законодавство, зокрема, на положення статей 12, 122 Земельного кодексу України, статей 1277, 1283 Цивільного кодексу України, обґрунтував у позовній заяві наявність порушень інтересів держави, а також як на підставу для звернення до суду в порядку Закону України «Про прокуратуру» зазначив про те, що захист цих інтересів неналежним чином здійснюється органом місцевого самоврядування - Глинською сільською радою Роменського району Сумської області, на яку покладено обов'язки вжиття заходів щодо охорони спадкового майна до визнання спадщини відумерлою. При цьому прокурором зазначено, що порушення економічних інтересів держави полягає в обмеженні залученні якнайбільшої суми грошових коштів до бюджету, так як орендна плата за умовами оспорюваних договорів сплачувалася за заниженою ставкою (розміром), що завдає збитків (упущеної вигоди) та унеможливлює їх у подальшому використанні для забезпечення завдань і функцій держави та місцевого самоврядування.

Отже, як стверджує прокурор, ним виконано вимоги частин 3, 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та безпосередньо в суді першої інстанції під час підготовчого провадження підтверджено та обґрунтовано наявність підстав для представництва інтересів Глинської сільської ради. Крім цього, перед зверненням до суду з вказаною позовною заявою, прокурор листом №77-115вих-18 від 02.05.2018 своєчасно поінформував Глинську сільську раду про намір здійснення представництва інтересів позивача та сплату судового збору.

Скаржник наголосив, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржену ухвалу, не обґрунтував відсутність процесуальної дієздатності особи, в даному випадку прокурора, який звернувся до суду з позовом.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд. Утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Згідно частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» №185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018.

Частиною 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Указом Президента України №295/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів», відповідно до підпункту 7 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, пункту 1 частини другої статті 53, частини третьої статті 82 і пункту 40 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пункту 11 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Вищу раду правосуддя» сформовано склад Північного апеляційного господарського суду шляхом переведення суддів.

Супровідним листом від 09.11.2018 справу №920/367/18, в тому числі платіжне доручення №1507 від 01.10.2018 про сплату судового збору, передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2018 апеляційну скаргу Керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області у справі №920/367/18 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Скрипки І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2018 у справі №920/367/18 апеляційну скаргу Керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області на ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.09.2018 у справі №920/367/18 залишено без руху. Роз'яснено Керівнику Роменської місцевої прокуратури Сумської області, що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України судового збору у справі №920/367/18 сплаченого за платіжним дорученням №1507 від 01.10.2018 у розмірі 1 762,00 грн.

03.12.2018 Перший заступник Керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги у справі №920/367/18, до якої було додано довідку Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області щодо зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України судового збору у справі №920/367/18 сплаченого за платіжним дорученням №1507 від 01.10.2018 у розмірі 1 762,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області на ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.09.2018 у справі №920/367/18 та розгляд справи призначено на 08.01.2019.

26.12.2018 та 27.12.2018 відповідно представники відповідачів -1, -2 подали відзиви на апеляційну скаргу, у яких просили суд у задоволення апеляційної скарги прокуратури відмовити, а оскаржену ухвалу суду залишити без змін.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 №09.1-08/81/19 , у зв'язку із перебуванням суддів Тищенко А.І. та Скрипки І.М. у відпустці, які не є головуючими суддями (суддями-доповідачами), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2019 справу №920/367/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Чорна Л.В., Чорногуз М.Г.

Враховуючи вищевикладене, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2019 прийнято апеляційну скаргу Керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області на ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.09.2018 у справі №920/367/18 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Чорна Л.В., Чорногуз М.Г.; призначено справу до розгляду на 07.02.2019.

У судове засідання 07.02.2019 з'явились представники прокуратури та відповідача-1.

Представники позивача та відповідача-2 у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Оскільки у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення позивача та відповідача-2 про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги (повідомлення про вручення поштових відправлень) та з огляду на те, що неявка їх представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів, враховуючи процесуальні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, вважає можливим здійснити перевірку оскарженої ухвали в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача та відповідача-2.

Представник скаржника у судовому засіданні просив суд апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.09.2018 у справі №920/367/18 скасувати, справу направити для розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні просив суд апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду без змін.

У відповідності до частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Суд апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку щодо відсутності підстав для скасування ухвали Господарського суду Сумської області від 14.09.2018 у даній справі та відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги Керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області з огляду на наступне.

Заступник керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Глинської сільської ради Роменського району Сумської області звернувся до Господарського суду Сумської області із позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» та Роменської районної державної адміністрації, у якому просив суд:

1) скасувати розпорядження голови Роменської районної державної адміністрації від 30.01.2012 № 88 «Про надання земельних ділянок в оренду СТОВ «Дружба-Нова» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Глинської сільської ради»;

2) скасувати пункт 1 розпорядження голови Роменської районної державної адміністрації від 12.10.2012 № 737-ОД «Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок укладених з СТОВ «Дружба-Нова» та території Артюхівської, Глинської, Гришинської, Дібрівської, Коржівської, Ріпчанської, Рогинської, Сулимівської сільських рад» в частині, що стосуються внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 20.02.2012, укладеного між Роменською райдержадміністрацією та СТОВ «Дружба-Нова»;

3) визнати недійсним на майбутнє договір оренди земельної ділянки від 20.02.2012, укладений між Роменською районною державною адміністрацією та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» (зареєстрований відділом Держкомзему у Роменському районі у книзі реєстрації договорів оренди за № 13 від 29.02.2012), з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 12.10.2012 (зареєстрована відділом Держкомзему у Роменському районі у книзі реєстрації договорів оренди за № 19 від 19.10.2012);

4) зобов'язати СТОВ «Дружба-Нова» повернути за належністю Глинській сільській ради Роменського району не успадковані земельні ділянки у кількості 137 загальною площею 393, 2180 га, що розташовані на території Глинської сільської ради Роменського району Сумської області та використовуються СТОВ «Дружба-Нова» на підставі договору оренди земельних ділянок від 20.02.2012. А також просить суд стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 99 292 грн. 40 коп. на користь прокуратури Сумської області.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що Роменською місцевою прокуратурою виявлено порушення закону під час використання земель сільськогосподарського призначення на території Роменського району Сумської області.

Так, 30.01.2012 видане розпорядження голови Роменської районної державної адміністрації №88 «Про надання земельних ділянок в оренду СТОВ «Дружба-Нова» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Глинської сільської ради». На підставі вищевказаного розпорядження 20.02.2012 між Роменською районною державною адміністрацією (далі за текстом - Роменська райдержадміністрація) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальність (далі за текстом -СТОВ «Дружба - Нова») укладено Договір оренди земельної ділянки (далі за текстом -Договір, оспорюваний Договір), який зареєстрований у відділі Держкомзему у Роменському районі, про що в книзі реєстрації договорів оренди вчинено запис № 13 від 29.02.2012.

Відповідно до пункту 1.1. Договору Роменська райдержадміністрація надає в строкове платне користування земельні ділянки (сільськогосподарські угіддя) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Глинської сільської ради Роменського району.

Згідно пунктів 2.1., 2.2. Договору в оренду передаються земельні ділянки (не успадковані паї в кількості 136 штук) загальною площею 389,5680 га ріллі. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 6 208 919,87 грн.

Згідно з пунктом 4.2. Договору річна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 310 445, 99 грн. за рік та вноситься щомісячно в рівних долях на розподільчий рахунок Глинської сільської ради УДК в Сумській області.

12.10.2012 видано розпорядження голови Роменської районної державної адміністрації №73 7-0Д «Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок укладених з СТОВ «Дружба-Нова» та території Артюхівської, Глинської, Гришинської, Дібрівської, Коржівської, Ріпчанської, Рогинської, Сулимівської сільських рад». На підставі вищевказаного розпорядження 12.10.2012 між Роменською райдержадміністрацією та СТОВ «Дружба Нова» укладено Додаткову угоду № 1 (далі за текстом - Додаткова угода) до Договору оренди земельної ділянки від 20.02.2012, зареєстрованого відділом Держкомзему у Роменському районі від 29.02.2012 за № 13.

Додаткова угода зареєстрована у відділі Держкомзему у Роменському районі, про що в книзі реєстрації договорів оренди вчинено запис №19 від 19.10.2012.

Так, пунктом 2 Додаткової угоди внесено зміни до пункту 2.1. Договору, а саме визначено, що в оренду передаються земельні ділянки (не успадковані паї в кількості 137 шт. згідно списку, що додається) загальною площею 393, 2180 га.

Пунктом 3 Додаткової угоди внесено зміни до пункту 2.2. Договору, а саме визначено, що нормативно - грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням індексації (3.2) становить 6267 093,46 грн.

Пунктом 4 Додаткової угоди внесено зміни до пункту 3.1. Договору, визначивши, що Договір укладається на термін до 01.10.2022.

Пунктом 5 Додаткової угоди внесено зміни до пункту 4.2. Договору, а саме: визначено орендну плату в розмірі 219 348,27 грн.

Прокурор у позові зазначив, що вбачається невідповідність умов Договору та Додаткової угоди до нього вимогам закону, а саме: договір та додаткова угода до нього не містять таких істотних умов - не зазначено конкретного об'єкту оренди (кадастрові номери 137 земельних ділянок, місце їх розташування та розмір конкретної земельної ділянки), умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки; в оспорюваному договорі відсутня належна нормативна грошова оцінки земельної ділянки, яка передається в оренду (відповідно до пункту 2.1. Договору в оренду передаються саме земельній ділянки (не успадковані паї) у кількості 136 (з урахуванням змін - 137), проте у пункті 2.2. Договору вказана грошова оцінка земельної ділянки як єдиного масиву); оспорюваний договір (із урахуванням змін) не містить невід'ємних частин договору оренди землі, передбачених частиною 4 статті 15 Закону України «Про оренду землі».

Як на підставу для визнання недійсними спірного розпорядження голови Роменської районної державної адміністрації №88 від 30.01.2012 та пункту 1 розпорядження голови Роменської районної державної адміністрації від 12.10.2012 № 737-ОД прокурор посилається на те, що Роменська районна державна адміністрація вийшла за межі наданих їй законодавством повноважень в галузі використання та охорони земель, природних ресурсів і охорони довкілля, видавши незаконне розпорядження, оскільки саме Глинська сільська рада є належним розпорядником такою категорією земель як не успадковані земельні ділянки. Крім того, додатковою угодою визначено умови, які погіршують умови Договору по відношенню до орендодавця (зменшено ставку орендної плати з 5% від грошової оцінки до 3,5%) та зменшують прибуток, що обмежує залучення якнайбільшої суми грошових коштів до бюджету та безпідставно продовжено строк дії права оренди.

Прокурор зазначає, що оскільки Глинська сільська рада Роменського району, яка є розпорядником спірних земель, до суду не звернулась і враховуючи тривалість порушень земельного законодавства, наявні правові підстави для звернення з даним позовом в інтересах держави в особі Глинської сільської ради Роменського району Сумської області для захисту порушеного права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали позовної заяви та апеляційної скарги, погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що прокурором при зверненні до суду в інтересах держави в особі Глинської сільської ради не обґрунтовано наявності підстав для представництва інтересів держави в суді.

Так, згідно частиною 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частин третьої - п'ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

При поданні позову в інтересах держави в особі Глинської сільської ради Роменського району прокурор зазначає, що сільською радою неналежним чином виконуються обов'язки щодо охорони спадкового майна до визнання спадщини відумерлою, не вживаються заходи по врегулюванню спірних правовідносин у судовому порядку, що порушує економічні інтереси держави, яке полягає в обмеженні залучення якнайбільшої суми грошових коштів до бюджету, так як орендна плата за умовами оспорюваних договорів сплачувалася за заниженою ставкою (розміром), що завдає збитків (упущеної вигоди) та унеможливлює їх у подальшому використанні для забезпечення завдань і функцій держави та місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф. В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Водночас, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява N 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

«Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 N 1604(2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.99 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з'ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи №806/1000/17).

У даній справі прокурор обґрунтував наявність «інтересів держави» порушенням, на його думку, законності у сфері земельних відносин при використанні відповідачем-1 спірних земельних ділянок, оскільки плата за їх використання за умовами оспорюваних договорів сплачувалася за заниженою ставкою (розміром), що завдає збитків (упущеної вигоди) та унеможливлює їх у подальшому використанні для забезпечення завдань і функцій держави та місцевого самоврядування.

Водночас пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №924/1237/17.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів декількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та Законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою, встановленому Законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Отже, Глинська сільська рада є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, відповідно до положень чинного законодавства наділена правом і має можливість самостійно вирішувати питання місцевого значення (у т.ч. шляхом звернення до суду).

При цьому, саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, неналежним чином здійснює відповідні повноваження захисту державних інтересів, не достатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абз. 2 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

У такому разі прокурор згідно норм статей 73, 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України повинен надати суду відповідні докази на підтвердження неналежного здійснення позивачем функцій держави у спірних правовідносинах (зокрема: докази внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків.

Також, колегією суддів встановлено, що звертаючись з позовом в інтересах держави в особі Глинської сільської ради, прокурор зазначає, що Роменською місцевою прокуратурою в ході вирішення питань щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у сфері земельних відносин виявлено порушення закону під час використання земель сільськогосподарського призначення на території Роменського району Сумської області.

Однак, у матеріалах справи відсутні відомості щодо проведення прокуратурою будь - якої перевірки стану додержання вимог земельного законодавства при передачі земельних ділянок в оренду та повноти надходження до бюджету орендної плати за користування земельними ділянками на території Роменського району Сумської області.

В апеляційній скарзі заступником керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області зазначено, що Глинська сільська рада не була проінформована Роменською районною державною адміністрацією про вид, характер та суть виданих розпоряджень та укладених правочинів (договорів) з СТОВ «Дружба-Нова», що оспорюються та вперше Глинській сільській раді стало відомо про наявність оспорюваних розпоряджень та договорів при направленні прокуратурою запиту про надання інформації №77-2320вих-18 від 19.04.2018 про надання інформації щодо стану використання 137 неуспадкованих земельних ділянок (паїв) площею 393,2180 га.

Однак, вказані твердження прокурора критично оцінюються судом апеляційної інстанції, оскільки спірний договір, як вбачається із матеріалів справи, було укладено на підставі списку власників земельних ділянок (паїв), що був наданий самою Глинською сільською радою Роменського району.

Відповідно статті 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, участь прокурора у судовому процесі має бути обґрунтована, не допускається здійснення прокурором представництва інтересів у суді особи або органу без наявності чіткого та законного обґрунтування необхідності такої участі, оскільки інакше буде порушено принцип рівності сторін при розгляді господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про відсутність у прокурора законних підстав на звернення з даним позовом до суду в інтересах Глинської сільської ради.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Відтак, оскільки прокурор, звертаючись до суду із позовом в особі Глинської сільської ради Роменського району Сумської області, не обґрунтував наявності підстав для здійснення такого представництва інтересів держави в суді, суд дійшов правильного висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 1 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, оскаржена ухвала суду від 14.09.2018 у даній справі є обґрунтованою та постановлена відповідно до вимог чинного Господарського процесуального кодексу України. Доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності залишення його позовної заяви без розгляду на підставі пункту 1 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеними обставинами.

Водночас, доводи апеляційної скарги прокурора в частині безпідставності посилання суду в оскарженій ухвалі на постанову пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» від 23.03.2017 №7 взяті колегією суддів до уваги, оскільки остання містить посилання на норми Господарського процесуального кодексу України у редакції до 15.12.2017, тоді як позов у даній справі подано прокурором 18.05.2018, однак зазначене не призвело до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення (ухвали від 14.09.2018).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Сумської області від 14.09.2018 у даній справі є законною та підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області на ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.09.2018 у справі №920/367/18 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.09.2018 у справі №920/367/18 залишити без змін.

Матеріали справи №920/367/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.02.2019.

Головуючий суддя Ю.Б.Михальська

Судді М.Г. Чорногуз

Л.В. Чорна