ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2019м. ДніпроСправа № 904/10871/15

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І.В. розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справу

за позовом ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" в особі ВІДОКРЕМЛЕНОГО ПІДРОЗДІЛУ "ДНІПРОВСЬКА ЕЛЕКТРОЕНЕРГЕТИЧНА СИСТЕМА "ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО"

до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ"

про стягнення 6687,85грн., з яких 6188,94грн. основної заборгованості; 82,18грн. три відсотки річних; 416,73грн. інфляційних втрат (договір №11/199-06 від 13.06.2006 на надання у користування каналів електрозвязку), з урахуванням заяви від 05.01.2016 за вих.№07/24 про збільшення позовних вимог

Представники: справу розглянуто без виклику представниківучасників справи

СУТЬ СПОРУ:

ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" в особі ВІДОКРЕМЛЕНОГО ПІДРОЗДІЛУ "ДНІПРОВСЬКА ЕЛЕКТРОЕНЕРГЕТИЧНА СИСТЕМА "ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ" (далі - відповідач) про стягнення 5986,80грн., з яких 5501,28грн. основної заборгованості; 38,79грн. трьох відсотків річних; 416,73грн. інфляційних втрат. Судові витрати по справі позивач просив суд покласти на відповідача.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнення її доводів.

13.06.2006 між позивачем та відповідачем укладено договір на надання у користування каналів електрозв'язку №11/199-06.

За період з лютого по листопад 2015 року на адресу відповідача направлено рахунки-фактури та акти.

Відповідач зобов'язання з оплати наданих послуг виконав частково.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача претензію-досудове нагадування №07/4796 від 13.08.2015. Відповідач надав відповідь в якій суму основного боргу визнав.

Станом на 14.12.2015 загальна сума основного боргу становить 5501,28грн.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань позивач нарахував відповідачу:

- три відсотки річних у загальному розмірі 68,79грн. за загальний період прострочення з 21.02.2015 по 14.12.2015;

- інфляційні втрати у загальному розмірі 416,73грн. за загальний період прострочення з 21.02.2015 по 14.12.2015.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2015 для розгляду справи №904/10871/15 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича.

За результатами розгляду позовної заяви за вих. №07/7920 від 15.12.2015 ухвалою від 22.12.2015 порушено провадження по справі та призначено слухання на 12.01.2016.

05.01.2016 від відповідача отримано клопотання про зупинення провадження.

11.01.2016 від позивача отримано заяву про збільшення позовних вимог в якій просить суд стягнути з відповідача 6188,94грн. основної заборгованості; 416,73грн. інфляційних втрат; 82,18грн. трьох відсотків річних, яка ухвалою від 12.01.2016 прийнята до розгляду.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнення її доводів.

Позовні вимоги збільшилися на суму основної заборгованості за грудень 2015 року, яка станом на 04.01.2016 складає 6188,94грн.

Крім того, збільшився і період нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат, а саме до 12.01.2015.

Ухвалою від 12.01.2016 провадження у справі №904/10871/15 зупинено до розгляду справи №904/10198/15 про порушення провадження у справі про банкрутство ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ".

17.12.2018 від позивача отримано клопотання від 12.12.2018 за вих.№02/48928 про поновлення провадження у справі, у зв'язку з тим, що ухвалою від 13.11.2018 провадження у справі №904/10198/15 закрито.

Листом від 19.12.2018 за вих.№904/10871/15/48074/18 здійснено запит судді Примаку С.А. в якому господарський суд просив повідомити про результати розгляду справи №904/10198/15 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" та надати належним чином засвідчену копію підсумкового процесуального документу з інформацією про дату набрання зазначеними процесуальними документами законної сили.

Листом від 21.12.2018 за вих.№904/10198/15/48590/18 повідомлено, що провадження у справі №904/10198/15 закрито.

Враховуючи, що обставини, які перешкоджали розгляду справи усунуто, господарський суд ухвалою від 27.12.2018 провадження у справі поновив. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 28.01.2019.

17.01.2019 від відповідача отримано відзив.

Короткий зміст заперечень відповідача та узагальнення його доводів.

Відповідач стверджує, що заборгованість за грудень 2015 року погашена згідно платіжного доручення №177 від 28.01.2016 на суму 687,66грн.

Додатково відповідач звертає увагу суду, що позовні вимоги, які є предметом розгляду у даній справі заявлені позивачем, як конкурсним кредитором у справі №904/10198/15 про банкрутство відповідача і були розглянуті судом. Ухвалою від 13.11.2018 провадження у справі про банкрутство відповідача закрито.

17.01.2019 від позивача супровідним листом від 15.01.2019 за вих.№02/1539 отримано завірені копії статутних документів та документів на підтвердження процесуальних повноважень представника позивача по даній справі. Вказані документи долучено до матеріалів справи.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу окремо, який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

13.06.2006 між ДЕРЖАВНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (далі - позивач, виконавець) та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ" (далі - відповідач, споживачу) укладено договір №11/199-06 Т-У 0045247 на надання у користування каналів електрозв'язку (далі - договір).

Предметом договору визначено, що виконавець надає споживачу в тимчасове платне користування канали електрозв'язку (пункт 1.1 договору). Споживач сплачує вартість робіт по організації виділених каналів та щомісячну плату за користування цими каналами (пункт 1.2 договору).

Ціну договору визначено у 3 розділі договору, а саме послуги, які надаються виконавцем, оплачуються споживачем за тарифами, затвердженими згідно з чинним законодавством (пункт 3.1 договору). Щомісячна вартість користування каналами електрозв'язку встановлена на підставі рішення Національної комісії з питань регулювання зв'язку України №202 ввід 21.02.2006 "Про затвердження Граничних тарифів на надання в користування каналів електрозв'язку операторів телекомунікацій, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку цих послуг" (стаття 5, позиція 16, графа 7) і складає 687,66грн., у тому числі ПДВ (20%) з 114,61грн. (Додаток №1) (пункт 3.2 договору). Річна вартість користування каналами електрозв'язку складає 8251,90грн., в тому числі 1375,32грн. (Додаток №1) (пункт 3.3 договору).

Строк дії договору визначено у пункті 6.1, а саме набуває чинності з дати підписання і діє до 31.12.2009, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 901 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору про надання послуг, є господарськими зобов'язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт надання послуг на суму 6876,60грн. підтверджується:

- актом №18 від 28.02.2015 на суму 687,66грн.;

- актом №31 від 31.03.2015 на суму 687,66грн.;

- актом №48 від 30.04.2015 на суму 687,66грн.;

- актом №80 від 31.05.2015 на суму 687,66грн.;

- актом №94 від 30.06.2015 на суму 687,66грн.;

- актом №113 від 31.07.2015 на суму 687,66грн.;

- актом №131 від 31.08.2015 на суму 687,66грн.;

- актом №147 від 30.09.2015 на суму 687,66грн.;

- актом №164 від 31.10.2015 на суму 687,66грн.;

- актом №180 від 30.11.2015 на суму 687,66грн.

Позивач виставив відповідачу рахунки-фактури, а саме:

- рахунок-фактура №18 від 26.02.2015 на суму 687,66грн.;

- рахунок-фактура №31 від 26.03.2015 на суму 687,66грн.;

- рахунок-фактура №48 від 29.04.2015 на суму 687,66грн.;

- рахунок-фактура №80 від 25.05.2015 на суму 687,66грн.;

- рахунок-фактура №94 від 30.06.2015 на суму 687,66грн.;

- рахунок-фактура №113 від 29.07.2015 на суму 687,66грн.;

- рахунок-фактура №131 від 31.08.2015 на суму 687,66грн.;

- рахунок-фактура №147 від 22.09.2015 на суму 687,66грн.;

- рахунок-фактура №165 від 29.10.2015 на суму 687,66грн.;

- рахунок-фактура №180 від 30.11.2015 на суму 687,66грн.;

- рахунок-фактура №201 від 21.12.2015 на суму 687,66грн.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов'язку виконавця за договором надати роботи (послуги) відповідає обов'язок замовника прийняти та оплатити надані послуги.

Пунктом 3.4 договору визначено, що оплата за надані послуги проводиться споживачем щомісячно, не пізніше 20 числа поточного місяця, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця чи в будь-яких інших формах, не заборонених діючим законодавством України, за домовленістю сторін.

За отримані послуги, як стверджує позивач, відповідач розрахувався частково, а саме на суму 1375,32грн., що підтверджується платіжним дорученням №585_169 від 21.05.2015 на суму 687,66грн. та платіжним дорученням №1679160 від 10.06.2015 на суму 687,66грн.

Господарський суд констатує, що акти надано за період з лютого 2015 року по листопад 2015 року на загальну суму 6876,60грн., з яких оплачено 1375,32грн.

Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становить 5501,28грн.

Господарський суд вважає, що відповідач визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до позивача, оскільки до дій які свідчать про визнання боргу можуть відноситися часткова оплата спірної заборгованості.

Доказів оплати товару в сумі 5501,28грн. відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Щодо заборгованості за грудень 2015 року. Позивач не надав акту за грудень 2015 року на суму 687,66грн., а відповідач надав платіжне доручення №177 від 28.01.2016 на суму 687,66грн. з призначенням платежу "оплата за послуги зв'язку за 12.2015". Відтак, господарський суд дійшов висновку, що заборгованість за послуги зв'язку, які надано у грудні 2015 року відсутня.

Отже, позовні вимоги про стягнення основної заборгованості у розмірі 6188,94грн. підлягають задоволенню частково, у розмірі 5501,28грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував три відсотки річних у загальному розмірі 82,18грн. за загальний період прострочення з 21.02.2015 по 12.01.2016 та інфляційні втрати у загальному розмірі 416,73грн. за загальний період прострочення з 21.02.2015 по 12.01.2016.

Відповідач контррозрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат не надав, проти стягнення заявленої позивачем суми заперечив.

Господарський суд дослідив вимоги позивача про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат з відповідача та дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію (частина 1).

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна (частина 2).

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо (частина 3).

Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Законом.

Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов'язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор).

Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника (частина 5).

Під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п'ятою цієї статті не поширюється дія мораторію.

Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство (частина 6).

Дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство (частина 7).

Відтак, проаналізувавши положення статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарський суд дійшов висновку, що ні три відсотків річних, ні інфляційні втрати не можуть бути нараховані в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, а саме з дати відкриття провадження про банкрутство відповідача (з 17.12.2015) і до дня закриття провадження у справі про банкрутство відповідача (до 13.11.2018).

Отже, період за який позивач має право нараховувати три відсотки річних становить з 21.02.2015 по 16.12.2015

Господарський суд здійснив власний розрахунок трьох відсотків річних та визнав вимогу такою, що підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 69,69грн.

Господарський суд звертає увагу, що під час перерахунку трьох відсотків річних взято до уваги положення частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України яка визначає, що у разі, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Щодо розрахунку інфляційних втрат господарський суд надає наступні роз'яснення. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Отже, період за який позивач має право нараховувати інфляційні втрати становить з березня 2015 року по листопад 2015 року.

Господарський суд здійснив власний розрахунок інфляційних втрат та визнав вимогу такою, що підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 416,00грн.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1090,35грн., з урахуванням того, що 89,52% позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (01032, м.Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 25; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00100227) в особі ВІДОКРЕМЛЕНОГО ПІДРОЗДІЛУ "ДНІПРОВСЬКА ЕЛЕКТРОЕНЕРГЕТИЧНА СИСТЕМА "ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (69096, Запорізька обл., місто Запоріжжя, Дніпровський район, ВУЛИЦЯ ГРЕБЕЛЬНА, будинок 2; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20517231) до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ" (51925, Дніпропетровська обл., місто Камянське, ВУЛИЦЯ ЗАВОДСЬКА, будинок 2; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00130820) про стягнення 6687,85грн., з яких 6188,94грн. основної заборгованості; 82,18грн. три відсотки річних; 416,73грн. інфляційних втрат (договір №11/199-06 від 13.06.2006 на надання у користування каналів електрозв'язку), з урахуванням заяви від 05.01.2016 за вих.№07/24 про збільшення позовних вимог задовольнити частково.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ" (51925, Дніпропетровська обл., місто Камянське, ВУЛИЦЯ ЗАВОДСЬКА, будинок 2; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00130820) на користь ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (01032, м.Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 25; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00100227) в особі ВІДОКРЕМЛЕНОГО ПІДРОЗДІЛУ "ДНІПРОВСЬКА ЕЛЕКТРОЕНЕРГЕТИЧНА СИСТЕМА "ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (69096, Запорізька обл., місто Запоріжжя, Дніпровський район, ВУЛИЦЯ ГРЕБЕЛЬНА, будинок 2; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20517231) 5501,28грн. (п'ять тисяч п'ятсот одна грн. 28 коп.) основної заборгованості; 69,69грн. (шістдесят дев'ять грн. 69 коп.) трьох відсотків річних; 416,00грн. (чотириста шістнадцять грн. 00 коп.) інфляційних втрат; 1090,35грн. (одна тисяча дев'яносто грн. 35 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог, а саме в частині стягнення з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ" (51925, Дніпропетровська обл., місто Камянське, ВУЛИЦЯ ЗАВОДСЬКА, будинок 2; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00130820) на користь ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (01032, м.Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 25; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00100227) в особі ВІДОКРЕМЛЕНОГО ПІДРОЗДІЛУ "ДНІПРОВСЬКА ЕЛЕКТРОЕНЕРГЕТИЧНА СИСТЕМА "ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (69096, Запорізька обл., місто Запоріжжя, Дніпровський район, ВУЛИЦЯ ГРЕБЕЛЬНА, будинок 2; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20517231) 687,66грн. основної заборгованості; 12,49грн. трьох відсотків річних; 0,73грн. інфляційних втрат відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 06.02.2019

Суддя ОСОБА_1