ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
УХВАЛА

08 лютого 2019 року справа № 912/318/19

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Тимошевської В.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 УКРАЇНА" від 06.02.2019 про забезпечення позову у справі №912/318/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 УКРАЇНА", 04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 16-А, ідентифікаційний код 20027449

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор", 26000, Кіровоградська область, м. Новомиргород, вул. Залізнична, 45, ідентифікаційний код 00954685

про вилучення та передачу майна

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 УКРАЇНА", яка містить вимоги до Приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор" про вилучення у останнього та передачу ТОВ "ОСОБА_1 УКРАЇНА" в натурі кукурудзи 3 класу, врожаю 2018 року у кількості 6 198,21 тонн з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання відповідачем зобов'язань щодо повернення на вимогу позивача зерна, переданого ПАТ "Новомиргородський елеватор" на зберігання згідно договору складського зберігання № 62 від 04.10.2018.

Ухвалою від 08.02.2019 відкрито провадження у справі № 912/318/19; постановлено справу № 912/318/19 розглядати за правилами загального позовного провадження.

Одночасно з поданням позову, Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 УКРАЇНА" подано заяву про забезпечення позову, яка містить вимоги наступного змісту:

- накласти арешт на кукурудзу 3 класу, врожаю 2018 року у кількості 6 198,210 тонн, яка знаходиться у володінні Приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор";

- заборонити будь-яким особам (у тому числі, але не виключно, Приватному акціонерному товариству "Новомиргородський елеватор"), за виключенням позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 УКРАЇНА" вчиняти будь-які дії (зокрема, але не виключно, відчуження, відпуск або відвантаження, приймання), окрім технологічних процесів, необхідних для збереження якості зерна щодо кукурудзи 3 класу, врожаю 2018 року у кількості 6 198,210 тонн.

На виконання ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, позивачем до заяви додано платіжне доручення № 00210068 від 05.02.2019, що підтверджує сплату судового збору, у встановлених порядку та розмірі.

У поданій заяві про забезпечення позову позивачем зазначено, що заявник згоден відшкодувати можливі підтверджені витрати на технологічні процеси, пов'язані з необхідністю збереження кількості та якості майна, що є предметом позову, у разі якщо виникне необхідність їх вжиття протягом строку забезпечення позову.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову у даній справі позивач зазначає, зокрема, про те, що ПрАТ "Новомиргородський елеватор" має невиконане зобовязання перед позивачем з повернення наданого на зберігання зерна, переданого згідно договору складського зберігання № 62 від 04.10.2018. При цьому заявник зазначає, що накладення арешту на спірне майно, що знаходиться в фактичному користуванні відповідача та є предметом договору складського зберігання № 62 від 04.10.2018 сприятиме збереженню такого майна та унеможливить його відчуження третім особам. Стосовно заборони будь-яким особам вчиняти певні дії щодо спірного майна, заявник вказує, що така заборона буде мати своїм наслідком неможливість відчуження або використання спірного майна, його відпуск та/або відвантаження протягом строку розгляду справи, що також забезпечить його схоронність.

Відтак, позивач вказує про адекватність вибраного заходу забезпечення позову та на його відповідність ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.

При розгляді заяви про забезпечення позову господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту поданої позовної заяви, відповідач має невиконане зобовязання перед позивачем з повернення наданого на зберігання зерна, переданого згідно договору складського зберігання № 62 від 04.10.2018.

При цьому з наведених позивачем обставин та наданих документів вбачається, що спірне майно (кукурудза) належить позивачу.

Разом з цим, суд звертає увагу учасників справи, що при розгляді заяви про забезпечення позову, оцінки таким доказам суд не надає.

Позивач вказує, що за умовами договору складського зберігання № 62 від 04.10.2018 зерновий склад (відповідач) зобов'язаний забезпечити доступ Поклажодавця (позивача) до зерна для проведення його огляду протягом строку його зберігання (п. 3.1. Договору).

Однак, у період з 31.01.2019 по 04.02.2019 представники позивача не змогли провести такий огляд у зв'язку з відсутністю представників відповідача за місцем зберігання майна.

Крім того, вручити заявку на виконання відвантаження всього обсягу зерна що належить позивачу і знаходиться на зберіганні в ПрАТ "Новомиргородський елеватор" неможливо, з причин відсутності на елеваторі керівництва та працівників відповідача та відмови елеватором (особами, які представились як охорона елеватора) приймати та виконувати заявку ТОВ "АДМ ОСОБА_1 Україна" на відвантаження всього обсягу зернових.

На підтвердження вказаних обставин, заявник надає письмові заяви свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які складені відповідно до статті 88 Господарського процесуального кодексу України і додані до позовної заяви, а також інспекційним звітом Асіteг Іnspection LLC від 05.02.2019 (посвідчена копія додана до позовної заяви).

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29 січня 2019 року відбулась реєстраційна дія зміна керівника юридичної особи, зміна складу або інформації про засновників, зміна складу підписантів.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до даних, наведених на інтернет-сайті Державної фіскальної служби України, відповідач станом на 04.02.2019 має податковий борг (роздруківка сервісу додається).

Отже, саме після наведених подій відповідач припинив приймати та виконувати заявки позивача на відвантаження належного позивачу зерна, а керівництво та уповноважені працівники відповідача відсутні за юридичною адресою відповідача (що є одночасно місцем зберігання належного позивачеві майна), що на думку позивача може свідчити про неможливість виконання рішення суду та ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що з урахуванням характеру правовідносин, що склалися між сторонами, предмету спору та обставини справи, існує дійсна ймовірність того, що невжиття обраного позивачем заходу до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову внаслідок зникнення або зменшення майна (сільськогосподарської продукції), яка знаходиться на даний час у відповідача за кількістю на момент виконання рішення.

Також господарський суд вважає цілком обґрунтованим обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на кукурудзу, яка перебуває на зберіганні у відповідача, оскільки він відповідає заявленим вимогам, на забезпечення яких він направлений, зокрема, на недопущення порушення прав позивача у разі задоволення позову. Також вказаний вид забезпечення позову є співвідносним із позовною вимогою позивача про передачу йому відповідного майна, тому зазначені заходи вживаються судом як засіб забезпечення позову до вирішення спору по суті.

При цьому суд зазначає, що оскільки позивач просить накласти арешт на належне йому майно, то такі заходи забезпечення позову не є перешкодою у здійсненні відповідачем господарської діяльності, оскільки у цьому випадку відповідач позбавлений права лише на відчуження спірного майна, наявність якого є гарантією виконання рішення суду у разі задоволення позову.

До того ж слід зазначити, що сторони не позбавлені права звернутися до суду з відповідним клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

Таким чином, господарський суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 УКРАЇНА" від 06.02.2019 про забезпечення позову в частині накладення арешту на кукурудзу 3 класу, врожаю 2018 року у кількості 6 198,210 тонн.

Стосовно вимоги заявника про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо кукурудзи 3 класу, врожаю 2018 року у кількості 6 198,210 тонн, суд зазначає, що вказані заходи є похідними від заходів про накладення арешту. Більш того, накладення арешту охоплює всі зазначені в заяві дії, пов'язані з відчуженням майна на користь будь-яких осіб. У звязку з цим зазначені вимоги заявника в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 УКРАЇНА" (ідентифікаційний код 20027449) від 06.02.2019 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на кукурудзу 3 класу, врожаю 2018 року у кількості 6 198,210 тонн, яка знаходиться у володінні Приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор" (26000, Кіровоградська область, м. Новомиргород, вул. Залізнична, 45, ідентифікаційний код 00954685).

У задоволенні заяви про забезпечення позову в іншій частині відмовити.

Дана ухвала є виконавчим документом, набирає чинності з моменту її прийняття та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення, в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвалу може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її проголошення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала про забезпечення позову може бути предявлена до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили відповідно до вимог статті 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Стягувачем за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 УКРАЇНА" (04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 16-А, ідентифікаційний код 20027449).

Боржником за даною ухвалою є: Приватне акціонерне товариство "Новомиргородський елеватор" (26000, Кіровоградська область, м. Новомиргород, вул. Залізнична, 45, ідентифікаційний код 00954685).

Оригінал ухвали направити Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 УКРАЇНА" за адресою:04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 16-А.

Копію ухвали направити Приватному акціонерному товариству "Новомиргородський елеватор" за адресою: 26000, Кіровоградська область, м. Новомиргород, вул. Залізнична, 45.

Ухвалу підписано 08.02.2019.

Суддя В.В.Тимошевська