УХВАЛА

08 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 915/103/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М., суддів Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 30.08.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 у справі

за позовом Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект"

до Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№93)"

про повернення майна із незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року Державне підприємство "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовом, з урахуванням положень уточненої позовної заяви від 04.04.2018) про зобов'язання Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№93)" передати за актом приймання-передачі верстат токарно-гвинторізний 163, верстат токарно-гвинторізний РТ445, верстат токарно-гвинторізний 1М63, верстат токарний патронний РТ44501, з обов'язковою наявністю апаратури, що містить дорогоцінні метали.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 30.08.2018 у справі №915/103/18 в задоволені позову відмовлено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 рішення Господарського суду Миколаївської області від 30.08.2018 у справі №915/103/18 залишено без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" залишено без задоволення.

27.12.2018 Державне підприємство "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою № 17/1-9955 від 27.12.2018 на рішення Господарського суду Миколаївської області від 30.08.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 у справі № 915/103/18, з вимогами скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" щодо повернення майна із незаконного володіння Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№93), а саме: верстат токарно-гвинторізний 163 (завод. № 32365, інв. № 42-07573), верстат токарно-гвинторізний РТ445 (завод. № 7, інв. № 07629), верстат токарно-гвинторізний 1М63 (завод. № 6141, інв. № 42-078103), верстат токарний патронний РТ44501 (завод. № 19, інв. № 08160) у повному обсязі; витрати по оплаті судового збору в повному розмірі стягнути з Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№93) на користь скаржника.

Перевіривши матеріали касаційної скарги № 17/1-9955 від 27.12.2018, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Пунктом 2 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Предметом позову у справі № 915/103/18 є вимоги про повернення майна, а саме: верстата токарно-гвинторізного 163, верстата токарно-гвинторізного РТ445, верстата токарно-гвинторізного 1М63, верстата токарного патронного РТ44501 загальною вартістю 52 551,00 грн. Зазначена сума є значно меншою ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 (1 762,00 грн.* 100= 176 200,00 грн), тому у розумінні положень Господарського процесуального кодексу України ця справа є малозначною.

Пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено вичерпний перелік випадків наявності підстав для перегляду у касаційному порядку малозначної справи.

Тобто, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями у малозначних справах після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України випадках.

У касаційній скарзі № 17/1-9955 від 27.12.2018 скаржник не зазначає, що справа №915/103/18 стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики або те, що справа становить значний суспільний інтерес або виняткове значення для скаржника.

Статтею 7 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 46 цього Кодексу сторони користуються рівними процесуальними правами.

На підставі наведеного, надання стороні будь-яких переваг, зважаючи на її форму власності, призведе до порушення одного з основних засад господарського судочинства - рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, що свідчить про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

При цьому використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи", тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Перевіривши доводи, зазначені в касаційній скарзі № 17/1-9955 від 27.12.2018 Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект", суд дійшов висновку про відсутність обставин, що підпадають під дію підпунктів "а" та "в" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, за яких суд міг би визнати справу № 915/103/18 такою, судові рішення у якій може бути переглянуто у касаційному порядку, а тому суд не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі і відмовляє у такому відкритті.

За таких обставин, керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 30.08.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 у справі № 915/103/18.

2. Матеріали касаційної скарги № 17/1-9955 від 27.12.2018 з додатками на 21 (двадцять одному) аркуші, у тому числі оригінал платіжного доручення від 27.12.2018 № 10716 на суму 3524,00 грн, повернути Державному підприємству "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак