ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" лютого 2019 р.                      Справа № 911/172/19

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., перевіривши матеріали позовної заяви Дочірнього підприємства “Підприємство регіональних перевезень “АТАСС” Відкритого акціонерного товариства “Автотранспортна акціонерна співдружність “Славутич”

до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області

про стягнення 80 034,11 гривень

встановив:

Дочірнє підприємство “Підприємство регіональних перевезень “АТАСС” Відкритого акціонерного товариства “Автотранспортна акціонерна співдружність “Славутич” звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про стягнення 80 034,11 гривень заборгованості по витратах перевізника на перевезення пільгових категорій громадян за період: грудень 2015 року – грудень 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення законодавчих приписів не виконує свого обов’язку з відшкодування витрат, які були понесені позивачем в результаті надання послуг з перевезення громадян на пільгових умовах, внаслідок чого у відповідача і виникла відповідна сума заборгованості.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.01.2019 прийнято позовну заяву Дочірнього підприємства “Підприємство регіональних перевезень “АТАСС” Відкритого акціонерного товариства “Автотранспортна акціонерна співдружність “Славутич” до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання.

08.02.2019 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

За таких обставин, оскільки предметом позову у даній справі є вимога про стягнення 80 034,11 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для проведення розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відтак відмову у задоволенні відповідного клопотання відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов’язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов’язків щодо доказів.

Відповідно до поданого відзиву відповідач зауважив, що він повністю виконав свої зобов’язання щодо відшкодування витрат на перевезення пільгових категорій громадян за 2015 рік перед позивачем з огляду на наявність відповідних бюджетних призначень, тоді як бюджетні призначення стосовно відшкодування вказаних витрат на 2016 рік відсутні, а відповідач має право брати на себе зобов'язання тільки в межах бюджетних призначень.

До того ж, відповідно до викладених у відзиві доводів відповідач вказав, що позивач отримав ліцензії на право перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах, тоді як законодавством не передбачено укладення договорів та виплати компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян при здійсненні міжобласних перевезень.

З метою дотримання порядку добросовісного здійснення учасниками справи їхніх процесуальних прав та виконанні обов’язків, суд дійшов висновку про витребування у позивача, у порядку ч. 4 ст. 74 ГПК України, доказів здійснення перевезень пільгових категорій громадян, по кожній категорії окремо, за період з грудня 2015 року по грудень 2016 року та, відповідно, понесення витрат на вказані перевезення у заявленому до стягнення розмірі.

До того ж, враховуючи викладені у позові доводи позивача щодо неналежного виконання відповідачем зобов’язання по відшкодуванню витрат, які були понесені позивачем в результаті надання послуг з перевезення громадян на пільгових умовах, а також доводи відповідача стосовно проведення повних розрахунків з позивачем за 2015 рік, суд дійшов висновку про зобов’язання відповідача, у порядку ч. 2 ст. 74 ГПК України, надати докази відшкодування позивачу витрат на перевезення пільгових категорій громадян за грудень 2015 року.

Суд звертає увагу сторін на приписах ч. 9 ст. 129 ГПК України, відповідно до яких у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 12, 74, 176, 234, 235, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

2. Зобов’язати позивача до 22.02.2019 надати суду докази здійснення перевезень пільгових категорій громадян, по кожній категорії окремо, за період з грудня 2015 року по грудень 2016 року та, відповідно, понесення витрат на вказані перевезення у заявленому до стягнення розмірі.

3. Зобов’язати відповідача до 22.02.2019 надати суду докази відшкодування позивачу витрат на перевезення пільгових категорій громадян за грудень 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає відповідно до ч. 2 ст. 254, ст. 255 ГПК України.

Суддя                                 В.А. Ярема