ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1130/18
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грици Ю.І.

секретар судового засідання Максимів Н. Б.

представники сторін не з"явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО", (юридична адреса: вул. Казимира Малевича, буд. 31, м. Київ, 03150; адреса для листування: вул. Голосіївська, 17, м. Київ, 03039)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" (вул. Василіянок, буд.22,м. Івано-Франківськ,76018)

про стягнення страхового відшкодування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 "Страхова компанія "ВУСО" звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 "Страхова компанія "Галицька" страхового відшкодування в сумі 12 950,80грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 22.03.18 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль "Skoda Super B", державний реєстраційний номер АA4119АА, у зв'язку з чим ОСОБА_1 "Страхова компанія "ВУСО" було виплачено страхове відшкодування. Таким чином, до ОСОБА_1 "Страхова компанія "ВУСО" перейшло право вимоги на отримання від відповідача ОСОБА_1 "Страхова компанія "Галицька" компенсації шкоди, завданої внаслідок ДТП. Оскільки відповідачем не виплачено страхове відшкодування, яке підлягало сплаті в зв'язку з ДТП, виникла заборгованість, яка згідно методики розрахунку , звіту про оцінку КТЗ та рахунку СТО склала 12950,80грн.

Ухвалою суду від 27.12.18 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 05.02.19.

Представники сторін в судове засідання не з"явилися.

Від представника позивача надійшло клопотання (вх.№ 918/19 від 170119) про розгляд справи за його відсутністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про розгляд справи був повідомлений судом належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 09.01.19 .

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін належним чином про розгляд судової справи і забезпечення їх явки в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи в порядку, передбаченому статтею 202 ГПК України.

Згідно ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд, враховуючи приписи ст.178 ГПК України, зокрема, право суду розглянути справу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши документи і матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

згідно з частиною другою статті 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Водночас як передбачено частиною третьою статті 985 ЦК України, особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

01.03.15 між ПАТ "Страхова компанія" "ВУСО" та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 1-02, відповідно до умов якого ПАТ "Страхова компанія" "ВУСО" взяло на себе зобов"язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки "Skoda Super B", державний реєстраційний номер АA4119АА, в тому числі і внаслідок ДТП.

22.03.2018 в м. Київ по вул. Протасів Яр сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля "Skoda Super B", державний реєстраційний номер АA4119АА, під управлінням ОСОБА_2 та автомобіля Volkswagen (д.н.АС 3800СО), яким керував водій ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ОСОБА_1 "СК "Галицька". Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль "Skoda Super B", що був застрахований у АТ "СК "ВУСО". Факт ДТП та механічні пошкодження ТЗ зафіксовано в повідомленні про ДТП і в акті огляду пошкодженого ТЗ з фотододатками.

Згідно повідомлення про ДТП складеного учасниками події на підставі ст.32.2 ЗУ "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та висновку ОСОБА_1 "СК"ВУСО" щодо обставин настання події від 29.03.18 по справі №854545, винною особою у вчиненні ДТП визначено ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ОСОБА_1 "СК "Галицька", згідно полісу АМ 002443140.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 03135, рахунку СТО за відновлювальний ремонт транспортного засобу та умов Договору страхування розмір страхового відшкодування склав 18679,79грн., яке ОСОБА_1 "Страхова компанія" "ВУСО" було виплачено страхувальнику. Факт виплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням № 8002 від 12.04.18 .

Як встановлено судом, заходи досудового врегулювання спору позивачем не вживалися. При цьому, незвернення позивача до страховика(відповідача) з заявою про виплату страхового відшкодування, а звернення безпосередньо до суду в межах річного строку, який встановлено п.п.37.1.4 п.371 ст.37 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів " не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд своїй постанові від 21.08.18 у справі №227/3573/16-ц.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Частиною першою статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страховевідшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічна позиція передбачена статтею 993 Цивільного кодексу України.

Отже, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 № 3-1304гс16.

За таких обставин, до АТ "Страхова компанія "ВУСО" перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля "Skoda Super B", державний реєстраційний номер АA4119АА, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.03.18 в м.Київ по вул.Протасів Яр.

Як зазначено вище, та вбачається з матеріалів справи, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винної особи - ОСОБА_3, який керував автомобілем Volkswagen (д.н. АС 3800СО), була застрахована у ОСОБА_1 "Страхова компанія "Галицька" згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/002443140.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у ДТП шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (АТ "Страхова компанія "ВУСО") як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності.

Приписами статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров"ю, майну третьої особи.

В силу дії ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової

відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Так, згідно лімітів полісу № АМ/000243140 ліміт за шкоду завдану майну в результаті ДТП становить 100 000,00грн. Розмір франшизи за даним полісом становить 0,00грн.

Крім того, слід зазначити, що розрахунок суми страхового відшкодування, право вимоги якого перейшло до позивача визначено із застосуванням коефіцієнту фізичного зносу на підставі п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду ДМУ від 24.11.2003 №142/5/2092 та відповідно до рахунку СТО. Формула розрахунку наведена в позовній заяві. Згідно вказаного розрахунку сума страхового відшкодування склала 12950,80грн. Аналогічна позиція щодо розрахунку суми страхового відшкодування міститься в постанові Верховного суду від 13.03.18 по справі № 910/9396/7.

Таким чином, до позивача у порядку зворотної вимоги перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди, завданої внаслідок зазначеної вище ДТП в сумі 12 950,80грн.

Слід також зазначити, що як встановлено судом, сума заявлена до стягнення в прохальній частині позовної заяви не збігається з визначеною позивачем ціною позову. Однак, згідно поданого розрахунку, який перевірено судом, до стягнення підлягає сума наведена в тексті позовної заяви та складає ціну позову - 12 950,80грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. ОСОБА_1 та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, до яких зокрема належить і відшкодування збитків.

За таких обставин, на підставі наведеного, беручи до уваги матеріали справи та зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючисьст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. ст. 42,123, 129, 202, 232-233, 237-238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька"( вул. Василіянок, 22, м. Івано-Франківськ, 76018,) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"(юридична адреса: вул. Казимира Малевича, буд. 31, м. Київ, 03150; адреса для листування: вул. Голосіївська, 17, м. Київ, 03039, ) 12950,80 (дванадцять тисяч дев"ятсот п"ятдесят грн. вісімдесят коп. ) страхового відшкодування та 1762(одну тисячу сімсот шістдесят дві )грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ суду видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Грица Ю.І.

Повне рішення складено 07.02.2019