ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3668/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків
до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, м. Харків 3-я особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління державної казначейської служби України у Московському районі м. Харкова Харківської області, м. Харків
про стягнення 6011,44 грн.
за участю представників:

позивача - Чикаліна Г.В.

відповідача - Бортнік Н.В., Єгорова О.Б.

3-ї особи на стороні відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 1192,45 грн. та інфляційних втрат в сумі 4818,99 грн. за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот. Також, позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача понесені судові витрати у сумі 1762,00 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на прострочення виконання Управлінням проведення розрахунку за постачання природного газу пільговим категоріям громадян, яке мало місце протягом періоду 31.10-31.12.2015 року.

Ухвалою суду від 29.12.2018 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, залучено Управління державної казначейської служби України у Московському районі м. Харкова Харківської області до участі у справі в якості 3-ї особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 21.01.2019 о 11:30.

14.01.2019 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№ 820), в якому просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю. При цьому, відповідач у відзиві на позовну заяву вказував, що управління не може бути боржником, так як жодних грошових зобов'язань перед позивачем не мало. Позивачем не надано доказів, що управління мало грошові зобов'язання перед ним та несвоєчасно їх виконало.

03.01.2019, без виходу до нарадчої кімнати, судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про відкладення розгляду справи по суті на 04.02.2019 о 11:30.

Присутній представник позивача у судовому засіданні 04.02.2019 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Присутні представники відповідача у судовому засіданні 04.02.2019 проти задоволення позову заперечували та просили суд відмовити в його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (постачальник) та Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (управління, платник) було укладено договір № 05/07 про взаємне співробітництво та фінансування пільг населенню (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору предметом цього договору є взаємне співробітництво між сторонами в частині проведення пільгових нарахувань за надані населенню послуги із споживання природного газу та фінансування цих пільг.

Пунктом 1.2. договору було передбачено, що постачальник здійснює постачання природного газу населенню, яке отримує пільги, а управління, на підставі наданих постачальником розрахунків на відшкодування пільг, в межах затверджених планових асигнувань та при надходженні субвенції з державного бюджету, здійснює фінансування у частині пільг, пов'язаних із споживанням природного газу населенням, яке має відповідні пільги, відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 № 20 (зі змінами) та постанови КМУ від 04.03.2002 № 256.

У відповідності до підпункту 2.1.2. пункту 2.1. договору постачальник зобов'язувався щомісяця, до 5 числа місяця, що слідує за звітним, складати та надавати платнику розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг, згідно затвердженої форми "2-пільга" та звіт щодо кількості одержувачів пільг в розрізі категорій за формою "4-пільга".

Згідно підпункту 2.2.1. пункту 2.2. договору управління зобов'язувалося при надходженні субвенцій з державного бюджету та в межах затвердженого кошторису відшкодувати постачальнику нараховані пільги за надані населенню послуги із споживання природного газу, прийнятті управлінням до відшкодування за рахунок субвенцій з державного бюджету та підтверджених актом звіряння.

Даний Договір набирає чинності з 01 липня 2015 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ щодо фінансування пільг для населення - до їх повного виконання.

Як стверджує позивач ним в період з 01 липня по 31 грудня 2015 року здійснено постачання природного газу пільговій категорії споживачів загальною вартістю 2395308,37 грн., проте відповідачем у встановлений строк не проведено у повному обсязі розрахунок за надані послуги з газопостачання пільговій категорії населення.

Також, позивач вказує, що розрахунки за формою "2-пільга" щомісячно надавались відповідачу, після чого сторонами складались акти за формою "3-пільга". З актів звіряння розрахунків (форма № 3-пільга), за надані послуги, на які надаються пільги (по окремим відповідним пільговим категоріям) станом на кожний місяць 2015 р. - січень 2016 р. вбачається, яка існує заборгованість станом на відповідний місяць року. Узгоджуючи відповідний акт звірки заборгованості (форма № 3-пільга) Управління тим самим визначило та погодилось з кожним відповідним періодом прострочення відшкодування пільг, сумою заборгованості та періодом її виникнення.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Приписами Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (статті 12-15), "Про жертви нацистських переслідувань" (статті 6-1 - 6-4), "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (статті 20, 30), "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" (стаття 6), "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (стаття 12), "Про охорону дитинства" (стаття 13) передбачено соціальні пільги з оплати послуг з газопостачання для окремих категорій громадян.

У вище перелічених законах закріплені норми, що реалізують державні гарантії певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов'язок постачальника природного газу ТОВ "Харківгаз Збут" постачати природний газ пільговій категорії населення кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян, відповідно до приписів статей 89, 102 Бюджетного кодексу України, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.02 № 256 Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок).

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, відповідно до п. 3 Порядку, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Згідно Закону України від 20 грудня 2016 року № 1789-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України" було внесено зміни до ст. 91 Бюджетного кодексу та доповнено її пунктом 20-4, згідно з яким до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів належать видатки на пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" тощо.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг Московського району м. Харкова є Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, а отже відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок постачання населенню Московського району м. Харкова природного газу на пільгових умовах, повинен здійснювати відповідач за рахунок державних субвенцій.

Факт належного виконання позивачем своїх зобов'язань щодо постачання природного газу пільговим категоріям населення протягом періоду 01.07-31.12.2015 року підтверджується оформленими сторонами зведеними реєстрами та актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги (том 1 а.с. 19 - 39).

Суд зазначає, що позивач, направляючи документи за формою "3-пільга" відповідачу, щомісячно засвідчує факт надання послуг та вказує суму, яка підлягає відшкодуванню, що є письмовою вимогою про оплату та підставою для виконання зобов'язання в розумінні статті 530 ЦК України.

Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Отже, неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок постачання природного газу населенню Валківського району Харківської області, яке отримує пільги, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України.

У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, яке відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є самостійною юридичною особою, яка відповідно до положень частини першої статті 96 Цивільного кодексу України має відповідати за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо з Закону та така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, між іншим, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 202-205 ГК України, ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача 3% річних та інфляційних втрат, прийшов до висновку, що відповідний розрахунок є вірним та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1192,45 грн. та інфляційних втрат в сумі 4818,99 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що відомість розрахунків в Управлінні за послуги газопостачання пільговим категоріям населення за 2015 рік не спростовує позовних вимог позивача у справі.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, не спростованими відповідачем та є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв'язку з чим, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (61121, м. Харків, проспект Тракторобудівників, буд. 144, ідентифікаційний код 25864181) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, ідентифікаційний код 39590621) 3% річних в сумі 1192,45 грн. та інфляційних втрат в сумі 4818,99 грн. за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (61121, м. Харків, проспект Тракторобудівників, буд. 144, ідентифікаційний код 25864181) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, ідентифікаційний код 39590621) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 11.02.2019 р.

Суддя А.М. Буракова