ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________УХВАЛА
"07" лютого 2019 р.м. Одеса Справа № 916/74/19
Суддя Господарського суду Одеської області Демешин О.А. при секретарі судового засідання Заболотній Я. О., розглянувши матеріали справи № 916/74/19:
за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)
про визнання недійсним рішення загальних зборів
з підстав порушення прав позивача
За участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_3 - довіреність
від відповідача: Дегодій І.М. - керівник, Піменов А.А. - ордер
09.01.2019 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Громадської організації „Товариство по спільній охороні транспортних засобів" Комбі-2" (далі - Відповідач) про визнання недійсним рішення загальних зборів вказаної громадської організації від 15.09.2018р., оформлених протоколом бн-1 від 15.09.2018р. з підстав порушення прав позивача.
15.01.2019 року після усунення позивачем недоліків позовної заяви суд відкрив провадження по справі, ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 07.02.2019 року.
29.01.2019 року через канцелярію суд отримав заяву Відповідача про закриття провадження по справі, оскільки позивач не є носієм корпоративних прав.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків.
Позивач - фізична особа, який не є підприємцем - ОСОБА_1 просить суд:
Позов ґрунтується на порушенні Статуту громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів» Комбі-2» та корпоративних прав позивача за захистом яким він звернувся до Господарського суду Одеської області на підставі п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Згідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно до положень ч. 3 ст. 22 Закону України „Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх підсудності.
Положеннями ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності; справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті; справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою; інші справи у спорах між суб'єктами господарювання; справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.
Отже, відповідно до приписів ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що до юрисдикції господарських судів відносяться, крім інших, справи за позовом фізичних осіб, які не є підприємцями, у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 ГК України, визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Згідно до ч. 3 ст. 167 ГК України, під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.
Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 55 ГК України, господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;
Положеннями ч. 1 ст. 3 ГК України визначено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач - Громадська організація „Товариство по спільній охороні транспортних засобів" Комбі-2" не є господарською організацією та не здійснює господарську діяльність, в розумінні наведених положень Законодавства України.
Так, згідно п. 1.1. Статуту ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2», затвердженого загальними зборами ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» від 04.12.2016 року зазначено, що Громадська організація «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі- 2» створена 09 вересня 1999 р. та є добровільним об'єднанням фізичних осіб - власників гаражів, що знаходяться за адресою: с.Ліски, Лиманський (Комінтернівський) район, вул. Вишнева, 52, які об'єднались на основі спільності інтересів своїх членів для реалізації мети та завдань, передбачених цим Статутом.
Відповідно до п.п.1.8, 1.9. Статуту ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «КомбІ-2» організація є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку. Доходи (прибутки) Організації використовуються виключно для фінансування видатків на утримання Організації, реалізацію мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених цім Статутом.
Крім того, з положень Статуту ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» вбачається, що у ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» не визначено розміру статутного капіталу, який був би поділений на відповідні частки, що надають можливість реалізації корпоративних прав учасників товариства.
Також суд враховує позицію, яка відображена у Постанові Великої Палати Верховного суду від 30.05.2018 року по справі № 916/978/17, в якій зазначено, що корпоративні відносини виникають, зокрема, у господарських товариствах, якими відповідно приписів ч.1 ст.79 ГК України, визнаються підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку. Водночас, колегією суддів наголошено, що громадське об'єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку (ч.5 ст.1 Закону України «Про громадські об'єднання»). З огляду на приписи норм чинного законодавства та положення статуту ГО, колегія суддів Великої Палати Верховного Суду дійшла висновку, що відповідач не є господарським товариством у розумінні положень ст.79 ГК України, Закону України «Про господарські товариства», а тому правовідносини між членами громадської організації та самою організацією не мають характеру корпоративних.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач є фізичною особою та за даним позовом не є носієм корпоративних прав, у зв'язку з чим заявлені позовні вимоги не відносяться до корпоративних.
За таких обставин, спір по цій справі - не відноситься до юрисдикції господарських судів, згідно ст. 20 ГПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 2, ст. 185 ГПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку щодо закриття провадження у справі з покладенням судових витрат на Позивача.
Приймаючи до уваги, що ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.12.2018р. було відмовлено у відкриття провадження у справі з аналогічним позовом, з підстав існування між позивачем та відповідачем корпоративних відносин - суд повідомляє Позивача про його право оскарження в апеляційному порядку вищевказаної ухвали Комінтернівського районного суду з метою подальшого вирішення спору за встановленою підвідомчістю місцевим загальним судом.
Керуючись п.п.1 ч.1 ст.231, ст.234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Громадської організації „Товариство по спільній охороні транспортних засобів" Комбі-2" про визнання недійсним рішення загальних зборів з підстав порушення прав позивача - закрити.
Ухвала набрала законної сили 07.02.2019 року

та може бути оскаржена в порядку ст..ст.253-259 ГПК України

Повний текст ухвали складено 08.02.2019р.

Суддя О.А. Демешин