ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2019 року м.Дніпро Справа № 904/4800/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Вечірка І.О., Березкіної О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2018 (суддя Юзіков С.Г.) у справі

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "МИРУ-3 ДНІПРО"

до відповідача-1 Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровська будівельна компанія "Містобудівник"

відповідача -2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія"

відповідача -3 Державного реєстратора Комунального підприємства "Благоустрій"

відповідача -4 Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "РАДАБАНК"

про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, договору іпотеки, скасування рішення державного реєстратора

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2018 відкрито провадження у справі №904/4800/18 за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "МИРУ-3 ДНІПРО" до відповідача-1 Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровська будівельна компанія "Містобудівник", відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія", відповідача-3 Державного реєстратора Комунального підприємства "Благоустрій", відповідача-4 Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "РАДАБАНК" про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, договору іпотеки, скасування рішення державного реєстратора; призначено підготовче засідання; зобов'язано учасників справи вчинити певні дії.

17.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із зустрічним позовом, в якому просило зобов'язати Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "МИРУ-3 ДНІПРО" усунути перешкоди в користуванні належним Товариству з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" нерухомим майном - нежитловим приміщенням ХХ (позиції 1-11), загальною площею 192,7 кв.м в житловому будинку А-16 по пр.Миру у м.Дніпрі, в тому числі, але не виключно, шляхом надання вільного доступу входу до приміщення та відновлення постачання електричної енергії та водопостачання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2018 у даній справі повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" зустрічну позовну заяву.

Зазначена ухвала обґрунтована посиланням на те, що зустрічний позов подано з порушенням ч.ч.1,2 ст.180 ГПК України.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" подано апеляційну скаргу, в якій заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу господарського суду скасувати, справу направити до Господарського суду Дніпропетровської області для прийняття зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з первісним позовом та продовження розгляду справи.

Скаржник зазначає, що ним та його посадовими особами, уповноваженими, у тому числі на отримання кореспонденції, не було отримано ухвалу господарського суду від 07.11.2018, як про це помилково зазначає суд. Так само, апелянту не відомо, кому саме було вручено вказане поштове відправлення, а отже, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не може бути беззаперечним доказом отримання листа у разі, коли адресат таке повідомлення заперечує. Більш того, судом не зазначено, ким саме конкретно було отримано дане повідомлення та чи була дана особа уповноважена на отримання кореспонденції, адресованої судом.

Скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зустрічний позов не є взаємопов'язаним із первісним. Звертаючись до суду із первісним позовом, ОСББ "Миру-3" зазначає про те, що саме вказане об'єднання в особі співвласників багатоквартирного будинку є належними власниками спірного приміщення, однак з такими доводами апелянт не погоджується, адже саме йому, на підставі договору купівлі-продажу майнових прав, із яким позивач у справі не погоджується та просить визнати його недійсним.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу господарського суду залишити без змін.

Позивач вважає апеляційну скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 46 ГПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Частинами 1,2 статті 180 ГПК України передбачено, що відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред'явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу (ч.4 ст.180 ГПК України).

Частиною 8 ст. 165 ГПК України визначено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Зазначене право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред'явлення зустрічних позовів, встановлених процесуальним законодавством.

Матеріали справи свідчать про те, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2018, зокрема, встановлено відповідачам строк для надання відзиву на позовну заяву - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Копія зазначеної ухвали була отримана Товариством з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" 14.11.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, враховуючи встановлений судом першої інстанції п'ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву, останнім днем подання зустрічного позову був 29.11.2018 (включно). Проте, відповідач-2 звернувся до суду із зустрічним позовом лише 17.12.2018, тобто з порушенням встановленого строку.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно з ч.1 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Частиною 2 статті 119 ГПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Таким чином, строки, встановлені судом для подачі відзиву, можуть бути продовжені за заявою учасника поданої до закінчення такого строку.

Доказів звернення до місцевого господарського суду із заявою про продовження встановленого судом строку на подання відзиву відповідачем-2 не надано.

Крім того, у зустрічній позовній заяві не наведено доказів, на підтвердження взаємопов'язаності первісного і зустрічного позовів, що суперечить ч.2 ст.180 ГПК України.

Відповідно до ч.6 ст.180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

При цьому, колегія суддів враховує, що повернення заявникові зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог частин 1, 2 статті 180 ГПК України, не може вважатися обмеженням доступу до суду.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що зустрічна позовна заява подана відповідачем-2 після закінчення строку, встановленого для подання відзиву, за відсутністю клопотання про продовження цього строку, відповідачем-2 не наведено доказів, на підтвердження взаємопов'язаності первісного і зустрічного позовів, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для повернення зустрічної позовної заяви, як такої, що подана з порушенням ч.ч.1,2 ст.180 ГПК України.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника про те, що ним не було отримано копію ухвали господарського суду від 07.11.2018, а також отримання поштової кореспонденції невідомою особою, враховуючи таке.

Статтею 92 ЦК України передбачено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

За приписами ч.1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.9 вказаного Закону в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Таким чином, направлення кореспонденції на адресу юридичної особи, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, є належним повідомленням такої юридичної особи.

Згідно п.10 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, оператори поштового зв'язку зобов'язані забезпечувати, зокрема, надання послуг поштового зв'язку встановленого рівня якості відповідно до нормативно-правових актів, що регламентують діяльність операторів поштового зв'язку, умов договору; пересилання поштових відправлень, що належать до універсальних послуг поштового зв'язку, у нормативні строки, встановлені Мінінфраструктури.

Внутрішні реєстровані поштові відправлення (крім прямих контейнерів), поштові перекази можуть прийматися для пересилання з рекомендованим повідомленням про їх вручення. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (п.17 Правил).

Згідно п.п.89-91 Правил реєстровані поштові відправлення вручаються, кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачам за умови пред'явлення ними паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина. Адресат може уповноважити іншу особу на одержання адресованого йому поштового відправлення, коштів за поштовим переказом за довіреністю, що оформляється в установленому законодавством порядку. Довіреність на одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом може бути посвідчена нотаріально, посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання. Поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв'язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об'єкті поштового зв'язку.

Відповідно до п.94 Правил порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам визначається на підставі договору, що укладається юридичною особою з оператором поштового зв'язку за місцем обслуговування.

Отже, з аналізу вказаних норм випливає, що доставка поштового відправлення юридичним особам відбувається на підставі договору, укладеним такою особою з відділення поштового зв`язку; у вказаному договорі має визначатись, в тому числі, отримувач поштової кореспонденції, а вручення рекомендованого поштового відправлення працівником відділення зв`язку відбувається на підставі пред`явлення документа, який засвідчує повноваження отримувача кореспонденції.

При цьому, колегія суддів враховує, що оператор поштового зв`язку є сторонньою особою, яка виконує функції з доставки кореспонденції, а тому відсутні підстави не довіряти інформації, викладеній у поштовому повідомленні. Доказів зворотного апелянтом не надано. Крім того, скаржником не надано доказів звернення до поштового відділення з приводу отримання кореспонденції невідомою особою з метою провести службове розслідування.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Разом з тим, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зауважити, що повернення зустрічної позовної заяви не позбавляє відповідача-2 права звернутись до господарського суду з окремим позовом в загальному порядку.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, яка постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування цієї ухвали.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів покладає витрати по сплаті судового збору на скаржника.

Керуючись ст.ст.275,276,281,282 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

У задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Балівська будівельна компанія" відмовити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2018 у справі №904/4800/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Суддя І.О.Вечірко

Суддя О.В.Березкіна