УХВАЛА

про забезпечення позову

12.02.2019Справа № 910/1545/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Блажівської О.Є. розглянувши заяву Приватного підприємства «Універсал-Транс» про забезпечення позову до відкриття провадження у справі

Особи, які можуть отримати статус учасника справи:

Позивача - Приватне підприємство «Універсал-Транс»

Відповідача - Київська обласна державна адміністрація

Обставини справи :

Приватне підприємство «Універсал-Транс» звернулось до Господарського суду міста Києва про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Відповідно до заяви останній просить суд заборонити Київській обласній державній адміністрації вчиняти дії направлені на фіксацію фактів порушення умов п.2.3.21 договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування №56 від 06.04.2018, №55 від 06.04.2018, №54 від 06.04.2018, а саме в частині пасажиромісткості та року випуску.

На обґрунтування зазначеної заяви Приватне підприємство «Універсал-Транс», зазначає, що предметом позову який буде пред'явлено у встановлений ГПК України строк, є позовна вимога про визнання недійсними окремих частин договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування №56 від 06.04.2018, №55 від 06.04.2018, №54 від 06.04.2018, які за своїми умовами є однаковими, укладених між приватним підприємством «Універсал-Транс» та Київською обласною державною адміністрацією за результатом проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування відповідно до Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 №1081.

Спірним пунктом договорів ставиться до заявника додаткова обов'язкова вимога (як умова перевезень), яка не була визначена Київською обласною державною адміністрацією, як умова конкурсу, а саме: пасажиромісткість та рік випуску автобусів, саме які заявником були заявлені на конкурс.

У зв'язку з цим заявник має намір оскаржити пункт 2.3.21. Договорів шляхом визнання такого пункту недійсним з підстав не відповідності його умови вимогам нормативно-правових актів, а саме: ст.ст. 31, 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.п.10, 53 постанови KM України № 1081 від 03.12.2008 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування».

Необхідність в застосуванні заходів забезпечення позову обгрунтовується тим, що на сьогоднішній день Київською обласною державною адміністрацією та/або уповноваженими нею підрозділами, зокрема управлінням інфраструктури Київської обласної державної адміністрації або іншими фізичними та юридичними особами - здійснюються перевірки виконання заявником умов пункту 2.3.21 Договорів, за результатом яких складаються акти про порушення у частині заміни автобусів, які відповідають встановленим організатором умовам конкурсу (замовлення), але мають інший рік випуску або пасажиромісткість, ніж той, що було заявлено на конкурс, та направляються попередження про можливість дострокового розірвання спірних договорів в односторонньому порядку, що передбачено умовами таких договорів (копії листів додаються).

У разі прийняття Київською обласною державною адміністрацією, в ході розгляду господарським судом позову заявника про визнання спірної умови договору недійсною, рішення про дострокове розірвання спірних договорів в односторонньому порядку, то рішення суду у разі задоволення позову втрачає ефективний захист прав та інтересів заявника (позивача) і унеможливлює виконання такого судового рішення, оскільки заявник буде вимушений оскаржувати в подальшому таке рішення, що дає підстави для вирішення питання застосування забезпечення позову шляхом заборони Київській обласній державній адміністрації вчиняти дії направлені на фіксацію фактів порушення умов п.2.3.21 договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування №56 від 06.04.2018, №55 від 06.04.2018, №54 від 06.04.2018, а саме в частині пасажиромісткістю та року випуску.

На підтвердження викладених у заяві обставин заявником долучено, зокрема, листи-вимоги управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації по аналогічним договорам, відповідно до яких складаються акти про порушення умов пункту 2.3.21 Договорів.

Таким чином, заявник вважає, що для унеможливлення істотного ускладнення виконання рішення суду та ефективного захисту прав позивача по справі, останній вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено можливість розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч.5 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання (пункт 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, та викладені в ній доводи, дослідивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для вжиття господарським судом заходів щодо забезпечення позову, визначених у наведеній заяві, з огляду на таке.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. В силу приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам при здійсненні судочинства необхідно застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту мас бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

За змістом п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13 лютого 2018 у справі №911/2930/17.

Судом встановлено, що заявник має намір оскаржити дійсність пунктів договорів, недотримання яких, є підставою для фіксації порушень Київською обласною державної адміністрація, і, як наслідок може слугувати підставою для розірвання договорів, що підтверджується доданими до заяви доказами, а тому з урахуванням неприпустимості порушення договірних відносин, які склались між сторонами договору до вирішення справи у суді по суті, суд вважає доводи заявника обгрунтованими.

Складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, у рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хорнсбі проти Греції" зазначено, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система договірних держав допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалось б на шкоду одній з сторін.

Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом встановлено, що Приватне підприємство «Універсал-Транс» належними доказами обґрунтував причини звернення із заявою про забезпечення позову. Не вжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника.

За таких обставин, враховуючи ймовірність ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, у разі задоволення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Приватного підприємства «Універсал-Транс» про забезпечення позову.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що обраний Приватним підприємством «Універсал-Транс» засіб забезпечення позову є співмірним, відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідає інституту забезпечення позову в господарському процесі, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Згідно ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи наведені вище положення закону та встановлені критерії щодо визначення способу зустрічного забезпечення, суд зазначає, що застосування зустрічного забезпечення не є доцільним у даному випадку.

Також суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч.3 ст.138 Господарського процесуального кодексу України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 136-140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити в повному обсязі заяву Приватного підприємства «Універсал-Транс» про забезпечення позову до подання позовної заяви.

2. Вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Київській обласній державній адміністрації вчиняти дії, направлені на фіксацію фактів порушення умов п.2.3.21 договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування №56 від 06.04.2018, №55 від 06.04.2018, №54 від 06.04.2018, а саме в частині умов про пасажиромісткість та рік випуску.

3. Дана ухвала має силу виконавчого документу відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження».

4. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 13.02.2019 підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

5. Стягувачем за даною ухвалою є - Приватне підприємство «Універсал-Транс» (02089, м.Київ, проспект Броварський, 51, код ЄДОПОУ 30056005).

6. Боржником за даною ухвалою є - Київська обласна державна адміністрація (01196, м.Київ, площа Лесі Українки, 1, )

Згідно з ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та, відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржена в апеляційному порядку через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.Є. Блажівська