ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року Справа № 918/214/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Гудак А.В. , суддя Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Вавринчук А.І.

за участю представників сторін:

позивача: Самойленко П.М.

відповідача: Мороз Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Панчука Віктора Петровича на рішення господарського суду Рівненської області від 03.12.18р. у справі № 918/214/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

до Фізичної особи-підприємця Панчука Віктора Петровича

про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 14 133,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Панчука Віктора Петровича (надалі - відповідач) про стягнення в сумі 14 133 грн. 54 коп.

Рішенням господарського суду Рівненської області (суддя Войтюк В.Р.) від 03 грудня 2018 року у справі №918/214/18 позов задоволено. Присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Панчука Віктора Петровича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, ідентифікаційний код 20602681, реквізити: р/р: 1901 в ПАТ "Альфа-Банк", МФО: 300346) збитки в порядку регресу в розмірі: 14 133 (чотирнадцять тисяч сто тридцять три) грн. 54 коп. та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Вказане рішення мотивоване тим, що з моменту дорожньо-транспортної пригоди до цього часу відповідачем не було письмово або в інший спосіб, повідомлено страховика про дорожньо-транспортну пригоду, доказів протилежного представником відповідача до матеріалів справи не долучено. В розумінні статей 11, 993, 1166, 1172, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у відповідача виникло зобов'язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування за Полісом №АС/1764031. Отже, право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування, як зазначалося, 07 квітня 2015 року, що підтверджується платіжним дорученням №488 від 07 квітня 2015 року на суму 13 133 грн. 54 коп.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач - фізична особа-підприємець Панчук Віктор Петрович звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області від 03 грудня 2018 року по справі №918/214/18 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, стягнути з ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" на користь апелянта судовий збір в сумі 2643 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Відповідач не погоджується з оскаржуваним рішенням у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та невідповідністю висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зокрема, апелянт зазначає, що долучена до позовної заяви копія полісу №АС/1764031 від 01 жовтня 2013 року, в силу статей 76-79 ГПК України, не може бути належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом, оскільки вказаний документ не є належною його копією, він не містить повної назви документа, всіх відповідних реквізитів, які повинен містити поліс, відсутні підписи сторін, затверджені печатками.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що звертаючись до суду з позовною заявою в порядку господарського судочинства, позивач не надав належних та допустимих доказів, які підтверджують факт використання застрахованого автомобіля в його підприємницькій діяльності.

Крім того, відповідач зазначає, що суд безпідставно задоволив вимоги позивача про стягнення коштів в регресному порядку на тій підставі, що відповідач не повідомив страховика у 3-денний термін про страховий випадок. Вказане підтверджується правовою позицією Верховного Суду у постановах від 29 травня 2018 року у справі №910/39/17, від 22 листопада 2018 року у справі №711/9786/16-ц, від 28 листопада 2018 року у справі №753/16761/14-ц.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08 січня 2019 року у справі №918/214/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Панчука Віктора Петровича на рішення господарського суду Рівненської області від 03 грудня 2018 року у справі №918/214/18, розгляд апеляційної скарги призначено на 07 лютого 2019 року об 16:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №2.

Від позивача - ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" надійшов відзив №РУ/15/0015-3 від 15 січня 2019 року на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін.

18 січня 2019 року на адресу апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеонференції з проханням доручити її проведення Києво - Святошинському суду Київської області.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22 січня 2019 року у справі №918/214/18 клопотання Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 918/214/18 - задоволено. Вирішено судове засідання "07" лютого 2019 року об 16:00 год. провести в режимі відеоконференції. Доручено Києво - Святошенському суду Київської області проведення судового засідання.

Судове засідання 07 лютого 2019 року відбулось у режимі відеоконференції з Києво - Святошинським судом Київської області у відповідності до статті 197 ГПК України.

Безпосередньо в судовому засіданні представники відповідача та позивача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01 жовтня 2013 року між Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" та Панчуком Віктором Петровичем було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1764031 (надалі - поліс).

У відповідності до умов вказаного полісу страхування позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки "Renault", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

22 грудня 2013 року о 09 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Заболотного, мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля "Renault", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля "Renault" державний реєстраційний номер НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_5.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу "Renault" державний реєстраційний номер НОМЕР_4 було завдано механічних ушкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку.

Відповідно до Постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 10 лютого 2014 року у справі №752/429/14 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

З огляду на вищевказане, страховик пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля "Renault" державний реєстраційний номер НОМЕР_4 - ПрАТ "СК "Провідна" - звернувся до Страховика - позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АС/1764031.

На підставі страхового акту №ОЦ/000/005/15/0015 від 03 квітня 2015 року власнику автомобіля "Renault" державний реєстраційний номер НОМЕР_4, ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 14133 грн. 54 коп., що підтверджується платіжним дорученням №488 від 07 квітня 2015 року.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів до господарського суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог у сумі 14133,54 грн. з огляду на те, що відповідачем не було письмово або в інший спосіб, повідомлено страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а відтак у відповідача виникло зобов'язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування за Полісом №АС/1764031.

Колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду не погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в рішенні, виходячи з наступного.

За змістом статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Згідно зі статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Отже, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає положенням статті 4 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до частини 2 статті 55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Правовою підставою звернення з позовом позивач визначає стягнення в регресному порядку суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 14133 грн. 54 коп. власнику автомобіля "Renault" державний реєстраційний номер НОМЕР_4. Підставою для такої виплати є договірні відносини, які склалися між позивачем (як Страховиком) та відповідачем (як Страхувальником) в межах договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Договору страхування позивачем не надано.

В матеріалах справи міститься поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1764031 від 01 жовтня 2013 року, з якого вбачається, що Панчуком Віктором Петровичем було застраховано цивільно-правову відповідальність у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки "Renault", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Таким чином, зазначений поліс №АС/1764031 від 01 жовтня 2013 року був оформлений та виданий Панчуку В.П. як фізичній особі, а не фізичній особі-підприємцю.

А тому слід вважати, що страховик (позивач) взяв на себе обов'язок відшкодувати третім особам шкоду, завдану страхувальником - фізичною особою Панчуком В.П., у зв'язку з чим право на стягнення у регресному порядку суми виплаченого відшкодування позивач набув саме до фізичної особи Панчука В.П.

В ході розгляду справи судом досліджено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого основним видом економічної діяльності фізичної особи-підприємця Панчука В.П. є код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Водночас, відповідно до статей 319 та 320 Цивільного кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, у тому числі для здійснення підприємницької діяльності. А тому, користування вантажним транспортом може здійснюватися фізичними особами як у межах підприємницької діяльності, так і поза нею. Відтак, фізична особа може користуватися транспортним засобом, який забезпечений згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з різними цілями - як пов'язаними зі здійсненням нею господарської діяльності, так і ні. Сам лише факт користування таким транспортним засобом не свідчить про господарський характер відносин, який склався між позивачем та відповідачем у справі.

Для встановлення існування відносин між позивачем та відповідачем у статусі фізичної особи підприємця, ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" не надала належних та допустимих доказів, як і не доведено факт використання автомобіля в підприємницькій діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №306/2004/15-ц, від 12 червня 2018 року у справі №922/3204/17 та інших.

Посилання представника ПрАТ "Української пожежно-страхової компанії" на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 10 лютого 2014 року у справі №752/429/14 як на преюдиційну, якою встановлено факт перебування водія ОСОБА_4 у трудових відносинах з відповідачем у даній справі - фізичною особо-підприємцем Панчуком В.П. та що свідчить про господарський характер правовідносин, є безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається колегією суддів із матеріалів справи, згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 10 лютого 2014 року у справі №752/429/14, фізична особа ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Для судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в судовому рішенні, є суб'єктний склад спору. Перюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Однак, фізична особа - підприємець Панчук В.П. не був учасником провадження у справі №752/429/14.

Крім того, преюдицією утворють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не вважаються преюдиціальними.

А тому саме лише зазначення у вступній частині постанови Голосіївського районного суду м. Києва про те, що ОСОБА_4 працює водієм у ПП "Панчук" не може мати жодного преюдиційного значення у справі № 918/214/18, оскільки відсутні будь-які інші докази на підтвердження ототожнення згаданого в постанові Голосіївського районного суду м. Києва ПП "Панчук" та Фізичної особи підприємця Панчук Віктора Петровича. Судом не досліджувався і не встановлювався на підставі належних доказів факт перебування ОСОБА_4 у трудових відносинах з відповідачем у справі. Суду позивачем такі докази теж не надавалися.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що спірні правовідносини виникли між ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" та Панчуком В.П., як фізичною особою.

Таким чином, даний спір не підлягає розгляду в господарських судах України, у зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що господарським судом першої інстанції порушені норми процесуального права, висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, ухвалене ним рішення не може вважатися обґрунтованим, у зв'язку з чим колегія суддів знаходить підстави для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача, скасування рішення та закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Згідно частини 5 статті 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Керуючись статтями 231, 269, пунктом 4 частини 1 статті 275, 278, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Панчука Віктора Петровича на рішення господарського суду Рівненської області від 03.12.18р. у справі № 918/214/18 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Рівненської області від 03.12.18р. у справі № 918/214/18 скасувати.

Провадження у справі № 918/214/18 закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/214/18 повернути господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "13" лютого 2019 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Філіпова Т.Л.