ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2019 р. м. Київ Справа № 911/2855/18

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., при секретарі судового засідання Брунько А.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Комунального підприємства Обухівської міської ради "Обухівський ринок" (Київська обл., м. Обухів) до Фізичної особи-підприємця Смалько Марії Олександрівни (АДРЕСА_1) про стягнення 25724,11 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Кулініченко Г.В. - ордер серії КС № 405546 від 06.02.2019;

від відповідача: Смалько М.О.

Комунальне підприємство Обухівської міської ради "Обухівський ринок" (далі - позивач) подало до господарського суду позов про стягнення з Фізичної особи-підприємця Смалько Марії Олександрівни (далі - відповідач) 25724,11 грн заборгованості.

Підставою позову є невиконання відповідачем грошового зобов'язання у вигляді сплати коштів за послуги по утриманню торговельного місця на території Комунального підприємства Обухівської міської ради "Обухівський ринок", наданої позивачем на підставі договору № 291 про надання послуг з утримання торговельного місця для забезпечення здійснення торгівлі від 01.09.2013.

Ухвалою від 10.01.2019 Господарський суд Київської області відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи на 12.02.2019.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти наявності заборгованості перед позивачем за надані послуги по утриманню торговельного місця на території Комунального підприємства Обухівської міської ради "Обухівський ринок" не заперечив, однак точна сума несплаченого боргу йому невідома.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріали справи докази, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

01.09.2013 між Комунальним підприємством Обухівської міської ради "Обухівський ринок" та Смалько Марією Олександрівною (по договору - підприємець) було укладено договір № 291 про надання послуг з утримання торговельного місця для забезпечення здійснення торгівлі (далі - договір).

Відповідно до п. 1 договору предметом договору є надання послуг з утримання торговельного місця для забезпечення здійснення торгівлі загальною площею 10,5 кв. метрів, що розташоване на території КП Обухівської міськради "Обухівський ринок".

Торговельне місце облаштоване тимчасовою несанкціонованою спорудою, яка на праві приватної власності належить підприємцю та встановлено згідно рішення Обухівської міської ради № 673 від 16.06.2011.

Місцезнаходження об'єкта зазначається в плані території КП Обухівської міськради "Обухівський ринок".

Пунктом 3 договору сторони погодили порядок розрахунку між сторонами за надані послуги.

Так, сума вартості послуг залежить від кількості займаних торговельних місць: одне торговельне місце згідно Правил торгівлі на ринках м. Обухова та рішення виконкому Обухівської міської ради № 733 від 06.08.2013 становить 2 кв. мерів та вартість його обслуговування становить 3,30 грн з ПДВ; в разі зміни вартості послуг, за згодою сторін, вартість підлягає зміні без переоформлення договору.

Оплата за договором проводиться згідно виставлених рахунків щомісячно шляхом перерахування підприємцем на поточний рахунок КП Обухівської міськради "Обухівський ринок" до 10 числа поточного місяця. Якщо передплата не здійснена підприємцем згідно з даним договором на протязі двох календарних місяців, ринок має право заборонити підприємцю здійснювати торговельну діяльність та розірвати умови договору в односторонньому порядку з винесенням питання на виконком Обухівської міської ради про зупинення дії рішення на встановлення торговельного павільйону та його демонтаж.

Послуги ринку 17,325 грн в день з ПДВ.

У випадку припинення торговельної діяльності на час відпустки підприємця оплата проводиться за тарифом 3,05 грн з ПДВ згідно рішення виконкому Обухівської міської ради № 733 від 06.08.2013. Для застосування цього тарифу підприємець повинен надати адміністрації КП Обухівської міськради "Обухівський ринок" довідку з ДПІ в Обухівському районі про припинення підприємницької діяльності згідно законодавства та щоденного обстеження контролером підприємства на предмет закриття торговельного павільйону.

У відповідності до п. 5 договору, останній укладається стороком на один рік і набуває чинності з моменту його підприсання, якщо інше не передбачено договором. Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна з сторін не вимагає його припинення або переукладення, тоді договір кожного разу вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, відповідач, здійснюючи торгівельну діяльність на території позивача, визначене договором зобов'язання по оплаті послуг з утримання торговельного місця для забезпечення здійснення торгівлі, виконав неналежним чином, що сприяло виникненню заборгованості перед позивачем в сумі 25724,11 грн.

З розрахунку, наданого позивачем в обгрунтування суми боргу, вбачається, що заборгованість відповідача по оплаті послуг виникла за період з 12.07.2013 по 30.09.2018.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено відповідачу претензії від 25.09.2018 вих. № 47 про необхідність сплати заборгованості на суму 25724,11 грн, однак останні не були отримані відповідачем з підстав невручення.

Спір у справі виник у зв'язку з порушенням відповідачем своїх договірних зобов'язань перед позивачем, які грунтуються на договорі № 291 про надання послуг з утримання торговельного місця для забезпечення здійснення торгівлі від 01.09.2013.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України унормовано, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 3 договору сторони погодили вартість послуг, що надаються відповідачу за плату, та порядок розрахунків за них.

Згідно з пояснень позивача, з метою оплати відповідачем послуг з утримання торговельного місця на виконання умов договору, відповідачу кожного місяця виставлялися рахунки на оплату. Рахунки вручалися відповідачу контролером ринку або шляхом безпосереднього отримання відповідачем рахунків в адміністрації ринку.

Відповідач в судовому засіданні не заперечив факт отримання рахунків на оплату наданих йому позивачем послуг. Разом з тим, копії рахунків на оплату послуг в матеріалах господарської справи відсутні, оригінали рахунків в судовому засіданні для огляду суду позивачем надані не були.

З пояснень відповідача вбачається, що останній оплачував рахунки в період ведення ним торгівлі на ринку, в період знаходження на лікарняному рахунки не оплачувались. Підтвердити чи спростувати суму здійснених оплат, яка зазначена позивачем у наданому ним до суду розрахунку боргу (аналізі взаєморозрахунків по рахунку 36 за період з 01.07.2013 по 30.09.2018 по контрагенту Смалько Марія Олександрівна) відповідач не зміг, оскільки такі розрахунки самостійно не вів.

За даними позивача, відповідач лише частково розрахувався за надані йому по договору послуги з утримання торговельного місця на загальну суму 9109,74 грн, однак докази проведення вищевказаних оплат (банківські виписки, платіжні доручення, квитанції) в матеріалах справи відсутні.

Також в матеріалах справи відсутні акти прийому-передачі виконаних робіт, посилання на які містяться в аналізі взаєморозрахунків, наданого позивачем.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" унормовано, що підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинний документ.

За визначенням ст. 1 вищевказаного Закону, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Таким чином, за своєю правовою природою акти приймання-передачі виконаних робіт слід розцінювати первинними документами, які посвідчують виконання зобов'язань - констатують (фіксують) певні факти господарської діяльності у правовідносинах між сторонами та мають юридичне значення для встановлення обставин дотримання сторонами умов договору.

Водночас як стверджує судова практика, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції. Щоб кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно оцінити допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) таких операцій.

Відповідно до ст. 74 ГПК України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно з приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Натомість суд вказує, що до матеріалів господарської справи позивачем не додано жодного первинного бухгалтерського документа, який би підтвердив суму здійснених відповідачу нарахувань по договору, на підставі якого стягується заборгованість у розмірі 25724,11 грн, та суму проведених ним оплат в рахунок погашення заборгованості. Водночас згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15.12.2015 № 21-4266а15, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.

Окрім того, суд, з посиланням на ч. 1 ст. 75 ГПК України, не приймає до уваги визнання відповідачем боргу перед позивачем як встановленого факту, оскільки суд має обгрунтовані сумніви щодо достовірності обставин, викладених позивачем у позові щодо суми заявленого до стягнення з відповідача боргу, суми здійснених йому нарахувань за надані послуги та суми погашених відповідачем платежів в оплату боргу.

До того ж, з документу позивача (аналізу взаєморозрахунків по рахунку 36 за період з 01.07.2013 по 30.09.2018 по контрагенту Смалько Марія Олександрівна) вбачається, що у різні роки одного і того ж періоду вартість нарахованих позивачем відповідачу послуг з утримання торговельного місця різниться у сумах, хоча площа орендованого відповідачем торговельного місця з 2013 по 2018 рік не змінювалась.

В той же час, пп. б п. 3 договору сторони погодили, що зміна вартості послуг може бути проведена без переоформлення договору лише за згодою сторін. Натомість відповідач в судовому засіданні вказав, що жодної згоди на зміну вартості послуг, передбаченої умовами договору, позивачу не надавав, зміни до договору в цій частині не вносилися.

В підтвердження правомірності нарахування відповідачу тарифу на послуги з утримання одного торговельного місця на ринку, позивачем було додано до позовної заяви копії рішень виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 07.04.2015 № 226, від 07.07.2015 № 428, від 08.09.2015 № 531, від 12.01.2016 № 21, від 05.04.2016 № 210, від 02.08.2016 № 429, від 04.04.2017 № 187, якими затверджувалася вартість вищевказаних послуг.

Натомість суд вказує, що існування рішень міської ради про зміну тарифу на послуги з утримання одного торговельного місця на ринку є лише підставою для внесення відповідних змін до договору в частині коригування вартості вказаної послуги, та не засвідчує право позивача на зміну вартості послуги в односторонньому порядку.

З огляду на встановлені судом обставини неправомірності зміни позивачем вартості послуг, неоплата яких стала підставою для звернення до суду із позовом про стягнення боргу, а також зважаючи на відсутність в матеріалах господарської справи первинних документів як належних доказів в підтвердження реального обсягу виконання сторонами умов договору та правомірності нарахування суми заборгованості, за відсутності пояснень позивача щодо неможливості своєчасного подання до суду вищевказаних документів, суд вбачає наявними підстави для відмови позивачу в задоволенні позову, у зв'язку з недоведеністю ним суми боргу, про стягнення якої заявлено позовну вимогу.

У відповідності до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74-79, 129, 232, 233, 236- 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Комунального підприємства Обухівської міської ради "Обухівський ринок" до Фізичної особи-підприємця Смалько Марії Олександрівни про стягнення 25724,11 грн заборгованості відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/).

Повне рішення складено: 15.02.2019.

Суддя В.М. Антонова