РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.02.2019Справа № 910/15748/18

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Торгового дому «Пальміра» Дочірнього підприємства компанії «Палма Груп С.А.» (Швейцарія)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кребс Фід»

про стягнення 510 715,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

Торговий дім «Пальміра» Дочірнє підприємство компанії «Палма Груп С.А.» (Швейцарія) (надалі - «Підприємство») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кребс Фід» (надалі - «Товариство) про стягнення 510 715,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору купівлі-продажу №193 від 18.04.2017 позивач здійснив поставку товару, а відповідач належним чином грошове зобов'язання по оплаті поставленого товару не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 404 961,50 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 60 012,10 грн., 20% річних у розмірі 33 969,84 грн. та інфляційних у розмірі 11 771,72 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала суду від 17.12.2018 отримана представником відповідача 26.12.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №403.

Натомість, відзив на позовну заяву відповідачем не подано, будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

18.04.2017 між Підприємством (продавець) та Товариством (покупець) був укладений договір купівлі-продажу №193 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язується продати й доставити власними силами (у межах України) покупцеві товар в асортиментів й кількості, зазначеній у накладних, що є невід'ємною частиною даного договору, а покупець зобов'язується прийняти зазначений товар, і оплатити його вартість. Продавець є платником податку на прибуток на загальній підставі.

За змістом п. 1.2 Договору загальна вартість договору збігається із сумою по всіх накладних, вписаних на виконання даного договору.

Пунктом 5.1 Договору сторонами визначено, що розрахунки за товари, що постачаються за даним договором, здійснюються покупцем у такий спосіб: відстрочення платежу з моменту підписання видаткової накладної на 30 календарний день із моменту одержання товару.

На виконання умов Договору у період з 27.04.2018 по 31.05.2018 позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 481 266,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №0089001 від 27.04.2018, №0089799 від 23.05.2018 та №0090019 від 31.05.2018.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті поставленого згідно Договору товару на суму 404 961,50 грн.

Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видаткові накладні №0089001 від 27.04.2018, №0089799 від 23.05.2018 та №0090019 від 31.05.2018) підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 481 266,00 грн.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, враховуючи приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 5.1 Договору, відповідач зобов'язаний був оплатити поставлений товар на 30 календарний день із моменту одержання товару.

Позивач вказує, а відповідачем не спростовано, що останнім було перераховано грошові кошти у розмірі 76 304,50 грн. в якості часткової оплати за поставлений товар згідно накладних №0089001 від 27.04.2018, №0089799 від 23.05.2018 та №0090019 від 31.05.2018.

Таким чином, заборгованість відповідача становить 404 961,50 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 404 961,50 грн. на підставі Договору за поставлений товар.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Товариством обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Підприємства про стягнення з Товариства заборгованості у розмірі 404 961,50 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 60 012,10 грн., 20% річних у розмірі 33 969,84 грн. та інфляційних у розмірі 11 771,72 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у період з 28.05.2018 по 20.11.2018.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 6.1 Договору у випадку порушення строку, зазначеного в п. 5.1 даного договору, покупець виплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості отриманого товару за кожний день прострочення, а також згідно ст.. 625 ЦК України - 20% річних. Зазначене не позбавляє покупця від обов'язку сплатити продавцеві вартість отриманого товару та відшкодувати йому всі збитки, пов'язані з порушенням строку оплати.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 60 012,10 грн., 20% річних у розмірі 33 969,84 грн. та інфляційних у розмірі 11 771,72 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

За таких обставин, позовні вимоги Підприємства про стягнення з Товариства заборгованості у розмірі 404 961,50 грн., пені у розмірі 60 012,10 грн., 20% річних у розмірі 33 969,84 грн. та інфляційних у розмірі 11 771,72 грн. задовольняються судом повністю.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Торгового дому «Пальміра» Дочірнього підприємства компанії «Палма Груп С.А.» (Швейцарія) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кребс Фід» (04111, вул.. Щербакова, 52, прим. 429; ідентифікаційний код 39424445) на користь Торгового дому «Пальміра» Дочірнього підприємства компанії «Палма Груп С.А.» (Швейцарія) (65031, Одеська обл., Біляївський р-н, 1665 км автошляху Санкт-Петербург-Київ-Одеса; ідентифікаційний код 25422297) заборгованість у розмірі 404 961 (чотириста чотири тисячі дев'ятсот шістдесят одна) грн. 50 коп., пеню у розмірі 60 012 (шістдесят тисяч дванадцять) грн. 10 коп., 20% річних у розмірі 33 969 (тридцять три тисячі дев'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 84 коп., інфляційні у розмірі 11 771 (одинадцять тисяч сімсот сімдесят одна) грн. 72 коп. та судовий збір у розмірі 7 660 (сім тисяч шістсот шістдесят) грн. 73 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий