ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"11" лютого 2019 р. Справа№ 910/16294/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Разіної Т.І.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Адама Україна»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2018р. (дата складення повного тексту 12.12.2018р.)

у справі № 910/16294/18 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адама Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро»

про стягнення 13 846 053,38 грн.

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2018р. у справі №910/16294/18 повернуто товариству з обмеженою відповідальністю «Адама Україна» позовну заяву і додані до неї документи.

Ухвала мотивована тим, що позивачем порушено правило об'єднання позовних вимог.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Адама Україна» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2018р. по справі №910/16294/18 та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції апелянт зазначає, що ним дотримано правило об'єднання позовних вимог, оскільки відповідні позовні вимоги пов'язані між собою підставою виникнення та поданими доказами. Договір №22/2017 та договір №22/2018 були правовою основою пов'язаною між собою групи правовідносин між ТОВ «Адама Україна» та ТОВ «Імперія-Агро» стосовно поставок сільськогосподарської продукції. Порушення вказаних договорів були однорідними. Необхідність об'єднання позовних вимог зумовлена спільністю поданих доказів стосовно поставок товару та оплати за нього за договорами №22/2017 та №22/2018. Вимога про оплату надсилалась по двом договорам.

На думку апелянта, об'єднання позовних вимог за договорами сприятиме ефективному здійсненню правосуддя у даній справі, а суд першої інстанції своєю ухвалою порушує право позивача на судовий захист.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019р. відкрито апеляційну провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро» своїх представників в судове засідання не направило, про причини неявки суд не повідомило, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлено.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника апелянта, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Адама Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро» про стягнення 13 846 053,38 грн. заборгованості за поставлений товар згідно договорів поставки №22/2017 від 17.11.2016р. та №22/2018 від 06.11.2017р.

Повертаючи позовну заяву і додані до неї документи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги не пов'язані між собою підставами виникнення та поданими доказами (договір №22/2017 від 17.11.2016р. та договір №22/2018 від 06.11.2017р. є самостійними правочинами, стан виконання яких засвідчується окремими (не спільними документами), складеними в рамках кожного договору), а тому об'єднання згаданих вище вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав та обов'язків сторін, а також суттєво ускладнить вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

17.11.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Адама Україна» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро» (покупець) було укладено договір поставки №22/2017, за умовами якого постачальник зобов'язується постачати товари, визначені в Додатку №1 «Специфікація» до договору, а покупець прийняти та оплатити поставлений товар.

Даний договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31 грудня 2017 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами їх обов'язків, які виникли з договору протягом строку його дії. (п. 8.1. договору №22/2017).

До вказаного договору сторонами 17.11.2016р. було укладено додаткову угоду №1 та додаткову угоду №2.

06.11.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Адама Україна» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро» (покупець) було укладено договір поставки №22/2018, за умовами якого постачальник зобов'язується постачати товари, визначені в Додатку №1 «Специфікація» до договору, а покупець приймит та оплатити поставлений товар.

Даний договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31 грудня 2018 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами їх обов'язків, які виникли з договору протягом строку його дії. (п. 8.1. договору №22/2018).

Таким чином, твердження апелянта про те, що договір №22/2018 є пролонгацією договору №22/2017, є безпідставним.

На підтвердження поставки товару позивач надав видаткові накладні, довіреності та рахунки на оплату з посиланням на різні договори, що свідчить про відсутність спільності поданих доказів.

Отже, заборгованість за кожним договором поставки обґрунтовується різними доказами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об'єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позовні вимоги ґрунтуються на невиконанні двох договорів поставки, за різними доказами, що суттєво перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та утруднить вирішення спору, а тому суд першої інстанції обґрунтовано вказав на порушення правила об'єднання вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Щодо доводів апелянта про дотримання правил об'єднання позовних вимог, то позовні вимоги не пов'язані між собою підставою виникнення - два різних договори, виконання договорів підтверджується різними доказами.

Щодо ефективного правосуддя, то сумісний розгляд різних позовних вимог за різними доказами суттєво перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та утруднить вирішення спору.

Щодо порушення права позивача на отримання судового захисту, то в будь-якому випадку сторони зобов'язані дотримуватись вимог Закону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантоване право на судовий захист.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Дослідивши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

За наведених у даній постанові обставин, Північний апеляційний господарський суд доходить до висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 12.12.2018р. у справі №910/16294/18.

керуючись ст.ст. 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2018р. у справі №910/16294/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/16294/18 повернути до місцевого господарського суду.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Т.І. Разіна

І.А. Іоннікова