ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2019 Справа № 917/1629/18

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Холдінг Трейд", Саперно-Слобідський проїзд, буд. № 4, м. Київ, 03039

до Приватного акціонерного товариства "Електромотор", вул. Європейська, буд. 155, м. Полтава, 36008

про стягнення суми основного боргу, інфляційних, 3% річних, пені та штрафу

Суддя Сірош Д.М.

Секретар судового засідання Бойченко Л.О.

Представники:

від позивача: Ярошенко Н.Ю., довіреність від 29.01.2019

від відповідача: не з'явився

Товариство з обмеженою відповідальністю "Метал Холдінг Трейд" звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства "Електромотор" про стягнення 767782,66 грн заборгованості на підставі договору поставки № 01/23/17 від 20.12.2018, з яких: 656 105,01 грн - сума основного боргу, 9 185,47 грн - інфляційні втрати, 2 837,06 грн - 3% річних,

34 044,62 грн - пеня, 65 610,50 грн - штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару на підставі договору № 01/23/17 від 20.12.2018.

Ухвалою від 28.12.2018 суд залишив вказану позовну заяву без руху на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України.

Ухвалою від 14.01.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі; постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

05.02.2019 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 998), відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 606 105,01 грн основного боргу, 9 185,47 грн інфляційних втрат, 2 837,06 грн - 3% річних, 34 044,62 грн пені, 65 610,50 грн штрафу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд приймає до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог та вирішує спір виходячи з нової ціни позову.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) та наполягав на його задоволенні, в обґрунтування позовних вимог посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, своїм правом на участь у розгляді справи не скористався, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (повідомлення про вручення ухвали суду в матеріалах справи).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, проте не скористався своїми правами, передбаченими ст. 42 Господарського процесуального кодексу України та виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов'язком сторони, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про термін виготовлення повного рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

20 грудня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Метал Холдінг Трейд" (Постачальник) та Приватне акціонерне товариство "Електромотор" (Покупець) уклали договір поставки №01/23/17.

Згідно з п. 1.1. договору Постачальник зобов'язувався протягом строку дії договору, в порядку і на умовах, встановлених цим договором, продати та передати у власність Покупця металопродукцію (надалі по тексту Товар), а Покупець зобов'язувався прийняти Товар та оплатити його вартість відповідно до умов цього договору.

Ціна, загальна кількість, асортимент, сортамент та розгорнута номенклатура Товару, що поставляється за цим договором, визначається в рахунках-фактурах та/або Специфікаціях та видаткових накладних Постачальника, які є невід'ємними частинами цього договору (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 3.1 договору, Постачальник зобов'язується передати Покупцеві, а Покупець зобов'язується прийняти в пункті поставки Товару (п. 2.1 договору), погоджений для поставки Товар протягом 3 (трьох) робочих днів з дати виставлення рахунку-фактури на погоджену Сторонами поставку партії Товару, якщо інше не зазначено у Специфікації.

Згідно з п. 4.2 договору оплата Товару здійснюється Покупем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний у цьому договорі або у Рахунках-фактурах/Специфікаціях на кожну окрему партію Товару. Датою платежу вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника.

Покупець сплачує вартість поставленої партії Товару протягом 45 календарних днів з дати поставки відповідної партії Товару, якщо інше не зазначено у рахунку-фактурі/Специфікації (п. 4.3 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору поставка Товару здійснюється партіями на складі Постачальника, якщо інші умови поставки не вказані в рахунку-фактурі/Специфікації Постачальника або в інших додатках до договору.

Згідно з п. 2.2 договору Товар вважається поставленим Постачальником і прийнятим Покупцем з моменту підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної на відповідну партію Товару.

На виконання умов договору Постачальником протягом 2018 року передано у власність Покупця Товар на загальну суму 1 868 994,31 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними: № ППЛ-0000110 від 12.03.2018, № ППЛ-0000123 від 14.03.2018, № ППЛ-0000172 від 23.03.2018, № ППЛ-0000232 від 06.04.2018, № ППЛ-0000420 від 21.05.2018, № ППЛ-0000542 від 06.06.2018, № ППЛ-0000574 від 12.06.2018, № ППЛ-0000680 від 25.06.2018, № ППЛ-0000806 від 13.07.2018, № ППЛ-0000835 від 18.07.2018, № ППЛ-0000952 від 01.08.2018, № ППЛ-0000978 від 06.08.2018, № ППЛ-0000997 від 08.08.2018, №ППЛ-00001086 від17.08.2018, № ППЛ-00001149 від 23.08.2018, № ППЛ-00001222 від 03.09.2018, № ППЛ-00001253 від 06.09.2018, № ППЛ-00001346 від 14.09.2018.

Як убачається з наданих доказів, відповідач протягом 2018 року сплатив за поставлений Товар 1 212 889,30 грн (копії виписок з банківського рахунку ПФ ТОВ "Метал Холдінг Трейд" в матеріалах справи).

На час звернення до суду позивачем сума основного боргу відповідача за поставлений Товар становила 656 105,01 грн.

Позивач повідомив суд про сплату відповідачем 01.02.2019 і 04.02.2019 частини суми основного боргу в розмірі 50 000,00 грн (копії виписок з банківського рахунку долучено до матеріалів справи).

Сума основного боргу відповідача за поставлений товар станом на час розгляду справи складає 606 105,01 грн.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що підписаними сторонами видатковими накладними, підтверджується факт поставки позивачем товару на суму 1 868 994,31 грн.

Факт невиконання умов договору в частині оплати поставленого позивачем Товару на суму 606 105,01 грн відповідач не спростовує.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 606 105,01 грн є правомірними, обґрунтованими підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

За розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 9 185,47 грн інфляційних втрат за листопад 2018 року та 2 837,06 грн - 3% річних за період з 30.10.2018 по 20.12.2018.

Частиною 1 статті 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 5.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України.

В п. 5.2 договору передбачено, що за порушення строків оплати Товару, встановлених в п. 4.3. цього договору та додатках до нього Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення виконання зобов'язання, від несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день прострочення.

Крім сплати пені Покупець, за умови прострочення строків оплати більше ніж на 30 календарних днів, сплачує Постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно оплаченого Товару.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Зокрема, зазначений висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 27.04.2012 № 3-24гс12, від 09.04.2012 № 3-88гс11.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони можуть врегульовувати свої відносини на власний розсуд.

Судом перевірено правильність нарахування штрафних санкцій.

Отже, вимоги про стягнення 34 044,62 грн пені за період з 30.10.2018 по 20.12.2018 та 65610,50 грн штрафу підлягають задоволенню.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом враховано, що при розгляді справи позивач змінював ціну позову. Так, при зверненні до суду позивач заявляв вимогу про стягнення 767 782,66 грн заборгованості. При цьому, до позовної заяви позивачем додане платіжне доручення № 5346 від 20.12.2018 про сплату судового збору в розмірі 11 516,74 грн.

Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 717 782,66 грн.

Суд вирішив спір, виходячи з нової ціни позову - 717 782,66 грн.

Виходячи з нової ціни позову позивач мав сплатити 10 766,74 грн судового збору.

Отже, позивачем надлишково сплачено 750,00 грн судового збору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Тобто, судовий збір у розмірі 750,00 грн, сплачений платіжним дорученням № 5346 від 20.12.2018, підлягає поверненню позивачеві з Державного бюджету.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судовий збір, сплачений позивачем за позов в частині стягнення 717782,66 грн., що складає 10 766,74 грн, покладається на відповідача

Керуючись статтями 123, 129, 232 - 233, 237 - 238, 240 - 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Електромотор", вул. Європейська, буд. 155, м. Полтава, 36008, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Холдінг Трейд", Саперно-Слобідський проїзд, буд. № 4, м. Київ, 03039 () 606105,01 грн основного боргу, 9185,47 грн інфляційних втрат, 2837,06 грн - 3% річних, 34044,62 грн пені, 65610,50 грн штрафу, 10766,74 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Метал Холдінг Трейд", Саперно-Слобідський проїзд, буд. № 4, м. Київ, 03039 () з Державного бюджету України 750,00 грн, сплаченого платіжним дорученням № 5346 від 20.12.2018, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 917/1629/18.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 11.02.2019.

Суддя Д.М. Сірош