УХВАЛА

про забезпечення позову

06.02.2019Справа №910/1138/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Блажівської О.Є., розглянувши заяву Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited)

про вжиття заходів забезпечення позову

за позовом Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited)

до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України - відповідач-1

Товариства з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг» - відповідач-2

про визнання свідоцтв на знаки для товарів і послуг недійсними,-

представники учасників справи: не викликались

ВСТАНОВИВ:

Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited) 31.01.2019 звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг про визнання свідоцтв на знаки для товарів і послуг недійсними.

01.02.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited) подано заяву про долучення додаткових доказів.

01.02.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited) подано заяву про забезпечення позову.

04.02.2019 Ухвалою Господарського суду міста Києва заяву Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited) про вжиття заходів забезпечення позову повернуто заявнику.

05.02.2019 Ухвалою Господарського суду міста Києва позовну заяву Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited) до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг» про визнання свідоцтв на знаки для товарів і послуг недійсними залишено без руху.

06.02.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited) подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, відповідно до якої Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited) просить вжити заходів забезпечення позову до набрання рішенням Господарського суду міста Києва по даній справі законної сили, шляхом:

- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг» (, місцезнаходження 01135, м.Київ, просп.Перемоги, будинок, 5А) передавати у будь-який спосіб повністю чи частково право власності на знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України №210409 від 11.04.2016, №190704 від 10.09.2014, №190705 від 10.09.2014, №190706 від 10.09.2014, №190707 від 10.09.2014, стосовно товарів класу 33 МКТП іншим особам, видавати ліцензії (дозволи) на використання знаків за вищезазначеними свідоцтвами, відмовлятися від зазначених свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, укладати з будь-якими особами ліцензійні договори на використання знаків для товарів і послуг за зазначеними свідоцтвами України на знаки для товарів і послуг;

- заборони Міністерству економічного розвитку і торгівлі України (ідентифікаційний код 37508596; 01008, м.Київ, вул.М.Грушевського, 12/2) вносити будь-які зміни до Державного реєстру України на знаки для товарів і послуг стосовно власника знаку для товарів і послуг за свідоцтвами України №210409 від 11.04.2016, №190704 від 10.09.2014, №190705 від 10.09.2014, №190706 від 10.09.2014, №190707 від 10.09.2014, стосовно товарів класу 33 МКТП або ж відмови від зазначених свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, та здійснювати офіційні публікації щодо зазначених свідоцтв України на знаки для товарів і послуг.

На обґрунтування вказаної заяви заявник посилається, зокрема, на наступні обставини.

Компанія Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited) є власником наступних свідоцтв України на знаки для товарів і послуг:

- свідоцтво №14590 від 29.12.1999 (НАША МАРКА);

- свідоцтво №174967 від 27.08.2013 (НАША МАРКА ПОСОЛЬСЬКА);

- свідоцтво №174968 від 27.08.2013 (НАША МАРКА ПОСОЛЬСЬКАЯ);

- свідоцтво №194282 від 10.12.2014 (НАША МАРКА).

Разом з тим, на ім'я відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг», було зареєстровано наступні знаки для товарів і послуг, що підтверджені:

- свідоцтвом №210409 від 11.04.2016 (НАША МАРКА КАЛИНОВА);

- свідоцтвом №190704 від 10.09.2014 (НАША МАРКА ПШЕНИЧНА, НАША МАРКА ПШЕНИЧНАЯ);

- свідоцтвом №190705 від 10.09.2014 (НАША МАРКА ПШЕНИЧНА ЕКСПОРТНА);

- свідоцтвом №190706 від 10.09.2014 (НАША МАРКА КЕДРОВА ЕКСПОРТНА);

- свідоцтвом №187566 від 25.06.2014 (НАША МАРКА КЛАЧИСНА ЕКСПОРТНА).

Як зазначає Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited), існування реєстрацій на знаки для товарів і послуг на ім'я Товариства з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг» схожих до ступеню сплутування зі знаками позивача, призводить та/або неодмінно призведе до існування на ринку продукції під схожими знаками різних виробників, і, як наслідок - до введення споживачів в оману щодо особи, яка виробляє продукцію під спірними знаками, а саме - щодо особи Позивача - Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited).

Крім того, позивачем - Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited), зазначено, що відповідач-2- Товариство з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг», може створити ситуацію, при якій, у випадку задоволення позовних вимог, неможливо буде виконати рішення суду, а також буде ускладнено вирішення справи по суті та затягнуто її розгляд, оскільки:

- відповідач-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг», до вирішення даного спору може в будь-який час передати будь-якій особі право власності на знаки для товарів і послуг або видати дозвіл на використання знаків для товарів і послуг третім особам або відмовитись від оспорюваних свідоцтв;

- передання відповідачем-2 - Товариством з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг», прав на знаки для товарів і послуг за оспорюваними свідоцтвами призведе до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору;

- передання відповідачем-2 - Товариством з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг», прав на знаки для товарів і послуг за оспорюваними свідоцтвами призведе до неможливісті виконання рішення суду у випадку задоволення позову, у зв'язку із наявністю нового власника, а також може зумовити необхідність звернення позивача з іншими позовами для захисту їх порушених прав.

Розглянувши заяву Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited) про вжиття заходів забезпечення позову, суд вирішив задовольнити вказану заяву, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

За змістом п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Судом взято до уваги, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13 лютого 2018 у справі №911/2930/17.

Судом встановлено, що позивач належними доказами обґрунтував причини звернення із заявою про забезпечення позову. У свою чергу, заходи до забезпечення позову, заявлені у заяві, відповідають позовним вимогам, на забезпечення яких позивач просить вжити ці заходи.

Крім того, обрані позивачем заходи до забезпечення позову, співвідносяться з предметом позову, а, отже, існує конкретний зв'язок між заходами до забезпечення позову і предметом позову, враховуючи викладене, суд вважає, що наведені заходи до забезпечення позову спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі №910/5916/18.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зауважити, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, позаяк це рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №18-рп/2012 від 13.12.2012)

Рішення суду безумовно має бути виконаним і його невиконання загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №11-рп/2012 від 25.04.2012).

Складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, у рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хорнсбі проти Греції» зазначено, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система договірних держав допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалось б на шкоду одній з сторін.

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Враховуючи викладене, оскільки невжиття зазначених вище заходів до забезпечення позову у справі №910/1138/19 може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких звернувся до суду Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited), заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Відповідно до частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено можливість розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Керуючись ст.ст. 136-140, 144, 145, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited) про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

2. До набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі:

2.1. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг» (, місцезнаходження 01135, м.Київ, просп.Перемоги, будинок, 5А) передавати у будь-який спосіб повністю чи частково право власності на знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України №210409 від 11.04.2016, №190704 від 10.09.2014, №190705 від 10.09.2014, №190706 від 10.09.2014, №190707 від 10.09.2014, стосовно товарів класу 33 МКТП іншим особам, видавати ліцензії (дозволи) на використання знаків за вищезазначеними свідоцтвами, відмовлятися від зазначених свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, укладати з будь-якими особами ліцензій договори на використання знаків для товарів і послуг за зазначеними свідоцтвами України на знаки для товарів і послуг;

2.2. Заборонити Міністерству економічного розвитку і торгівлі України (ідентифікаційний код 37508596; 01008, м.Київ, вул.М.Грушевського, 12/2) вносити будь-які зміни до Державного реєстру України на знаки для товарів і послуг стосовно власника знаку для товарів і послуг за свідоцтвами України №210409 від 11.04.2016, №190704 від 10.09.2014, №190705 від 10.09.2014, №190706 від 10.09.2014, №190707 від 10.09.2014, стосовно товарів класу 33 МКТП або ж відмови від зазначених свідоцтв України на знак для товарів і послуг та здійснювати офіційні публікації щодо зазначених свідоцтв України на знаки для товарів і послуг.

3. Дана ухвала має силу виконавчого документу відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження».

4. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 06.02.2019, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред'явлена до виконання протягом строку встановленого статею 12 Закону України «Про виконавче провадження» протягом 3 (трьох) місяців з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

5. Стягувачем за даною ухвалою є - Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited) (35 Елєфтеріус Венізелу, 1107, Нікосія, Кіпр (35, Eleftherious Venizelou,1107, Nicosia, Cyprus), адреса для листування 04053, м.Київ, вул.Кудрявська,11).

6. Боржником за п.2.1. даної ухвали є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг» (, місцезнаходження: 01135, м.Київ, просп.Перемоги, будинок, 5А).

7. Боржником за п.2.2. даної ухвали є - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (ідентифікаційний код 37508596; місцезнаходження: 01008, м.Київ, вул.М.Грушевського, 12/2).

8. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.Є. Блажівська