Справа № 909/115/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.02.2019 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О.В.

розглянувши заяву акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль" № 114/5-141943 від 29.01.2019 (вх.№ 2350/19 від 04.02.2019) про забезпечення позову у справі

за позовом акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль"

вул.Лєскова, 9, м.Київ, 01011

до приватного підприємства "Агроресурс"

с.Підгір'я, Богородчанський район, Івано-Франківська обл., 77706

про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 31053, 74 доларів США

без повідомлення (виклику) учасників судового процесу

ВСТАНОВИВ: акціонерне товариство "ОСОБА_1 Аваль" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до приватного підприємства "Агроресурс" про стягнення 31053, 74 доларів США заборгованості за кредитним договором № 010/14-10/458G101 від 16.09.2008.

Разом з позовною заявою до господарського суду надійшла заява акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль" № 114/5-141943 від 29.01.2019 (вх. №2350/19) про забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт на майно, що перебуває у власності ПП "Агроресурс", а саме:

- нежитлові приміщення № 1, 4, 4а, 5, 6, 7, 8, 9, 12, VI, VII, VIII, X, XIa, XIII, що розташовані за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Володимира Великого, 10б,

- нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: Івано-Франківська область, Богородчанський район, с.Підгір'я, урочище Гора міська, 1,

- нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: Івано-Франківська область, Богородчанський район, с.Підгір'я, урочище Гора міська, 3,

- виробничі приміщення, що розташовані за адресою: Івано-Франківська область, Богородчанський район, с.Підгір'я, урочище Гора міська, 2,

- соціально-побутові приміщення профілакторію, що розташовані за адресою: Івано-Франківська область, Богородчанський район, с.Підгір'я, урочище Гора міська, 4.

Господарський процесуальний кодекс України (в редакції з 15.12.2017) запровадив чимало нових процесуальних інститутів, які покликані удосконалити правове регулювання процесуальних відносин, збалансувати права учасників судового процесу та унеможливити зловживання процесуальними правами. До таких нових категорій належить зустрічне забезпечення.

Стаття 141 Господарського процесуального кодексу України визначає, що зустрічне забезпечення спрямоване не відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. При цьому суду надається право вимагати від заявника здійснити таке зустрічне забезпечення. Закон визначає способи зустрічного забезпечення, до яких належать:

- внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом,

- надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів,

- вчинення інших дій.

Частиною 3 статті 141 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову.

Таким чином, застосування зустрічного забезпечення та визначення його конкретного розміру є прерогативою суду, який повинен, з урахуванням обставин справи, оцінити вірогідність завдання збитків відповідачу.

У той же час законодавець, урівноважуючи можливості реалізації та захисту прав сторін, на підставі принципу диспозитивності, зобов'язав особу, яка бажає забезпечити позов, запропонувати спосіб зустрічного забезпечення. Так, Господарський процесуальний кодекс України у пункті 6 частини 1 статті 139 встановлює, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Зазначене вище положення закону є імперативним та не допускає подвійного тлумачення.

Отже, на позивача (заявника) покладено обов'язок надати пропозиції зустрічного забезпечення, тобто запропонувати спосіб, а суд управі визначити конкретний розмір такого способу. АТ "ОСОБА_1 Аваль" же натомість зазначив у заяві про забезпечення позову, що застосування заходів зустрічного забезпечення є недоцільним.

Однак, як уже наголошувалося, саме суд, а не заявник повинен визначити можливість завдання іншому учаснику у справі збитків у зв'язку з забезпеченням позову, а відтак і визначатися стосовно доцільності застосування зустрічного забезпечення.

Як визначено в ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті, не допускається (ч.11 ст.137 ГПК України).

Слід зазначити, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як зазначено заявником, необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана тим, що заявлені до стягнення вимоги мають значний розмір і існує ймовірність того, що відповідач під час розгляду справи здійснить його відчуження з метою подальшого приховання та неможливості реалізації.

Однак, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість в майбутньому чи припущення щодо можливості вчинення відповідачем дій (відчуження майна), спрямованих на утруднення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову поданими доказами, що підтверджують наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Господарський суд звертає увагу заявника на те, що згідно зі статтями 73, 74, 76 -79, Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Заявником не доведено та документально не підтверджено те, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся. Доказів, які б свідчили про відсутність грошових коштів на рахунках відповідача чи їх недостатність для задоволення пред'явлених до нього вимог АТ "ОСОБА_1 Аваль" не подано, як і не подано доказів, які б свідчили про намагання відповідача відчужити своє майно.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

в задоволенні заяви акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль" № 114/5-141943 від 29.01.2019 (вх.№ 2350/19 від 04.02.2019) відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею та може бути оскаржена до апеляційного господарського суду у строк, визначений ст.256 ГПК України.

Суддя Рочняк О.В.