ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

31.01.2019 м.Дніпро Справа № 904/7274/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Вечірка І.О., Березкіної О.В.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2018 (повне рішення складено 16.10.2018, суддя Панна С.П.) у справі

за позовом ОСОБА_2, м.Донецьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін Інвест", м.Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Атекс", м.Дніпро

про визнання недійсними рішень загальних зборів, установчих документів і правочинів.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2018 у даній справі позов задоволено повністю. Визнано недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін Інвест", на підставі яких 18.08.2016 було здійснено державну реєстрацію новоутвореної шляхом заснування юридичної особи (запис №0078102 від 18.08.2016 ). Визнано недійсним Статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін Інвест", державну реєстрацію якого проведено 18.08.2016, запис №0078102. Визнано недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін Інвест", на підставі яких 19.08.2016 було здійснено державну реєстрацію змін до установчих документа юридичної особи (запис №1078102 від 19.08.2016). Визнано недійсними зміни до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін Інвест", державну реєстрацію яких проведено 19.08.2016, запис №1078102. Визнано недійсним правочин щодо передачі приміщень №604, №605, №616, №617, №635, №636, №637, розташованих за адресою: м.Київ, вул.Туманяна Ованеса, 15А, до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін Інвест", оформлений Актом прийому-передачі нерухомого майна від 18.08.2016, на підставі якого в Державному peєстрі речових прав на нерухоме майно за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рубін Інвест" було зареєстровано право власності на об'єкти нерухомого майна з реєстраційними номерами: 00 (запис про право власності №15998900), 00 (запис про право власності №16000269), 00 (запис про право власності №16003423), 00 (запис про право власності №16003803), 00 (запис про право власності №16004089), 00 (запис про право власності №16004314), 00 (запис про право власності №16004548). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін Інвест" на користь ОСОБА_2 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 8 000,00 грн.

ОСОБА_1 звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати у повному обсязі та закрити провадження у справі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.11.2018 відкрито апеляційне провадження за наведеною вище апеляційною скаргою, призначено справу до розгляду.

Позивачем подано до суду апеляційної інстанції клопотання про закриття апеляційного провадження в порядку п.3 ст.264 ГПК України.

Частиною 1 статті 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Припис ст. 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, до якого віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст.14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" учасники судового процесу та інші особи у випадку і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін Інвест", Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін Інвест", змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін Інвест", а також правочинів щодо передачі приміщень до статутного капіталу Товариства.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" до корпоративних належать спори за позовами учасників (засновників, акціонерів) господарського товариства, пов'язані з вимогами про визнання недійсними установчих документів господарського товариства та припинення юридичної особи у зв'язку з порушеннями вимог законодавства щодо порядку їх прийняття та затвердження.

Згідно ч.1 ст.50 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції станом на час подання позову) товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом (п.2 ч.2 ст.87 ЦК України).

У статуті товариства вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до товариства та виходу з нього, якщо додаткові вимоги щодо змісту статуту не встановлені цим Кодексом або іншим законом (ч.1 ст.88 ЦК України).

Статут не є одностороннім правочином, оскільки затверджується (змінюється) загальними зборами учасників (засновників, акціонерів), які не є ні суб'єктом права, ні органом, який здійснює представництво товариства. Не є статут і договором, тому що затверджується (змінюється) не за домовленістю всіх учасників (засновників, акціонерів) товариства, а більшістю у - голосів акціонерів чи простою більшістю голосів учасників товариства (статті 42, 59 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції станом на час подання позову).

У справах про визнання недійсним статуту відповідачем є господарське товариство, залучати до участі у справі всіх учасників (акціонерів) товариства немає необхідності. У справах щодо визнання недійсним установчого (засновницького) договору мають залучатися всі учасники (засновники) товариства як сторони договору (п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів").

Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган (ч.1 ст.97 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до інших органів товариства.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" вирішуючи питання про те, чи є корпоративним спір, пов'язаний із визнанням недійсними рішень загальних зборів товариства, судам необхідно враховувати суб'єктний склад учасників спору та підстави, якими обґрунтовується відповідна вимога. Справи у спорах про визнання недійсними рішень органів управління господарського товариства за позовом особи, яка не є акціонером або учасником товариства, у тому числі таким, що вибув, не належить до спорів, що виникають з корпоративних відносин. Судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і

мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Матеріали справи свідчать про те, що предмет даного спору виник із корпоративних відносин.

У пункті 1.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" роз'яснено, що за змістом положень пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України, статті 167 ГК України, статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" сторонами у корпоративному спорі є: 1) юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), у тому числі учасник, який вибув; 2) учасники (засновники, акціонери, члени) юридичної особи.

Положеннями ч. 1 ст. 167 ГК України унормовано, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" при вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання.

Право на звернення до суду з позовом про визнання недійсними рішень органів управління товариства мають лише ті його учасники, які були учасниками на дату прийняття рішення, що оскаржується. Вимоги учасника товариства про визнання недійсним рішення органу управління товариства не підлягають задоволенню, якщо на момент його прийняття позивач ще не набув права власності на частку в статутному капіталі товариства, оскільки його корпоративні права не могли бути порушеними (п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів").

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 не набув корпоративних прав у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Рубін Інвест", а тому не є учасником цього товариства, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що місцевий господарський суд вирішив питання про права, інтереси та (або обов'язки) апелянта. Доказів зворотного скаржником не надано.

Щодо оспорюваного Акту прийому-передачі нерухомого майна від 18.08.2016 до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін-Інвест", колегія суддів приймає до уваги, що ці правовідносини є корпоративними та не стосуються прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1

Відповідно до п.3 ч.1 ст.264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не є учасником даної справи, суд першої інстанції не вирішував питання про його права, інтереси та (або) обов'язки, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження.

Дійшовши висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження, колегія суддів відмовляє апелянту у задоволенні вимоги про закриття провадження у справі та клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Керуючись ст.ст.234,235,264 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2018 у справі №904/7274/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Ухвала складена у повному обсязі 07.02.2019.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді О.В.Березкіна

І.О.Вечірко