ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05 лютого 2019 р. Справа № 903/887/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Костюк С. В., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцьк-Агро"

про стягнення 226204,38 грн.,

від позивача: Дей М.І., договір про надання правової допомоги №1012/30419 від 10.12.2018р.

від відповідача: н/з.

Права та обов'язки учаснику судового процесу роз'яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцьк-Агро" про стягнення 226204,38 грн., з них 180963,50 грн. основної заборгованості та 45240,88 грн. штрафу.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору складського зберігання Вз № 2606/18736 від 26.06.2018 року в частині оплати послуг, у зв'язку з чим позивачем, на підставі п. 8.2 договору, нараховано штраф.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 04.12.2018 року у справі № 903/887/18 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.01.2019 року, зобов'язано учасників судового процесу вчинити певні дії та надати суду відповідні додаткові матеріали.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 03.01.2019 року відкладено підготовче засідання на 21.01.2019 року.

Ухвалою суду від 21.01.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.02.2019 року.

05.02.2019 року представник позивача, до початку розгляду справи по суті, через відділ документального забезпечення та контролю, подав заяву про долучення до матеріалів справи документів. Дана з додатками приєднана до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові.

Відповідач в судове засідання 05.02.2019 року не з'явився, вимог ухвал суду від 04.12.2018 року, від 03.01.2019 року, 21.01.2019 року не виконав, хоча ухвали суду направлялись на адресу відповідача, що зазначена у позовній заяві та відповідає відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (45243, Волинська обл., Ківерцівський район, село Прилуцьке, вул. Ківерцівська, будинок 79, корп.Г), проте повернулись на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

Частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" передбачено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача у справі про дату, час та місце судового слухання, проте останній не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, також відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищенаведене та те, що сторони в судовому процесі повідомлені про розгляд справи належним чином, суд розглядає справу за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

26.06.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" (Зерновий склад) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прилуцьк-Агро" (Поклажодавець) було укладено договір складського зберігання Вз № 2606/18736 (а.с.7-11).

Відповідно до п. 2.1. договору предметом договору є домовленість сторін про надання Зерновим складом за плату послуг по доведенню товару, що передається Поклажодавцем, до відповідних кондицій, згідно ДСТУ, ГОСТ, параметрів, державних стандартів, послуг зі зберігання, сушки, очистки, прийомки та погрузки товару та повернення товару останньому (чи особі, зазначеній ним як одержувач) у кількості та на умовах визначених цим договором.

Згідно з п. 3.4. договору послуги за зберігання товару, нараховані згідно тарифів, що вказані в п.3.2. даного договору, починаючи з першого дня зберігання, сплачуються Поклажодавцем щомісяця, протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання рахунку та акту, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Зернового складу.

Відповідачу надано послуги із зберігання, сушки, очистки, приймання зерна на суму 180963,50 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1079 від 15.08.2018 року, № 1510 від 21.08.2018 року, № 1513 від 21.08.2018 року, № 1316 від 24.09.2018 року, які підписано сторонами без будь-яких зауважень (а.с.12-15) та виставлено рахунки на оплату № ВЗП00002686 від 15.08.2018 року на суму 579,28 грн., № ВЗП00002769 від 21.08.2018 року на суму 1006,22 грн., № ВЗП00002770 від 21.08.2018 року на суму 3597,60 грн., № ВЗП00003369 від 24.09.2018 року на суму 175780,40 грн. (а.с.45-48).

Відповідно до п.п. 6.3.2 договору Поклажодавець зобов'язується своєчасно розрахуватися за надані послуги за цим договором, а також отримані додаткові послуги на протязі 5-ти робочих днів з моменту отримання рахунку та акту здачі-приймання робіт.

Доказів, які б спростовували цю заборгованість або доказів її оплати, відповідач суду не надав, доводів позивача про надання послуг не спростував.

У відповідності із ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Оскільки відповідач не виконав належним чином взятих на себе зобов'язань за договором складського зберігання Вз № 2606/18736 від 26.06.2018 року, не здійснив плати за надані послуги, які підтверджено актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) та рахунками на оплату, вимога позивача про стягнення 180963,50 грн. заборгованості обґрунтована і підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу в розмірі 45240,88 грн, то дана вимога підставна та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст.2 ГК України.

Пунктом 6 ст. 231 ГК України, передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2. договору передбачено, що за порушення термінів оплати Поклажодавець сплачує Зерновому складу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, нарахованої на несплачену суму в річному розрахунку (відсотків річних) за кожен день прострочення та штраф у розмірі 25% від несплаченої суми.

Згідно з розрахунком позивача сума штрафу складає 45240,88 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Суду не надано доказів, які б свідчили про розірвання (припинення) договору складського зберігання Вз № 2606/18736 від 26.06.2018 року.

Згідно з п. 11.1 цього договору даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними своїх зобов'язань у повному обсязі.

За таких обставин договір складського зберігання Вз № 2606/18736 від 26.06.2018 року є діючим та на підставі ст. 11 Цивільного кодексу України є підставою виникнення обов'язків сплачувати за надані позивачем послуги зберігання товару.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Оскільки спір до розгляду доведено з вини відповідача, сплачений позивачем судовий збір в сумі 3393,07 грн. в силу ст.129 ГПК України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцьк-Агро" (45243, Волинська обл., Ківерцівський район, село Прилуцьке, вул. Ківерцівська, будинок 79, корп.Г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" (45240, Волинська область, Ківерцівський р-н, с.Липляни, вул.Козацька,22, ) 226204,38 грн., з них 180963,50 грн. заборгованості за послуги по зберіганню зерна, 45240,88 грн. штрафу, а також 3393,07 грн. витрат по судовому збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

11.02.2019 року.

Суддя С. В. Костюк