ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року Справа № 903/129/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Василишин А.Р. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Величко К.Я.,

представники учасників справи:

позивача- не з'явився;

відповідача- ОСОБА_2;

прокурора- Марщівська О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відповідача-Фізичної особи-під-приємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Волинської області від 19.06.2018р., повний текст якого складено 26.06.2018р., у справі №903/129/18 (суддя Костюк С.В.)

за позовом Заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі

Городищенської сільської ради с.Городище Луцького району Волинської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м.Луцьк

про зобов'язання повернути земельну ділянку водного фонду,-

У лютому 2018 року заступник прокурора Заступник прокурора Волинської області (надалі в тексті - Прокурор) звернувся з позовом в інтересах держави в особі Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області (надалі в тексті - Сільська рада) до Фізичної особи-підпри-ємця ОСОБА_1 (надалі в тексті - Підприємець), з врахуванням заяви від 16.04.2018р., про зобов'язання повернути земельну ділянку водного фонду площею 10,4373 га, ка-дастровий номер - НОМЕР_1, розташовану на території Городищенської сільської ради.(т.1, арк.справи 3-12, 135-136).

Ухвалою від 28.02.2018р. господарський суд Волинської області відкрив провадження у справі №903/129/18.(т.1 арк.справи 1).

Рішенням господарського суду Волинської області від 19.06.2018р. у справі №903/129/18 позов Прокурора задоволено в повному обсязі. Рішення вмотивоване тим, що договір водних об'є-ктів та земель водного фонду від 17.11.2015р., з врахуванням державної реєстрації 22.02.2016р. та додаткової угоди від 01.11.2012р., припинив свою дію, тому вимога Прокурора про повернення зе-мельної ділянки водного фонду відповідає чинному законодавству, а позов підлягає задоволенню. (т.1, арк.справи 26-32).

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Відповідач подав скаргу до Рівненського апеля-ційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 19.06.2018р. у даній справі та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.(т.1, арк.справи 185-194).

Обґрунтовуючи скаргу Підприємець зазначає, що господарський суд першої інстанції непов-но з'ясував всі обставини справи, ухваливши рішення з порушенням норм матеріального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що Прокурор безпідставно звернувся до суду в даній справі і в рішенні взагалі не досліджувалося питання наявності підстав для звер-нення прокурора з таким позовом. Крім того, наголошує, що Прокурор звернувся в інтересах нена- лежного Позивача, оскільки Сільська рада не є власником водного об'єкта. Наголошує, що у пов'-язаній справі №903/909/16 не досліджувалося наявність права власності Сільської ради на об'єкт оренди. Скаржник наголошує, що Луцька РДА не зверталася до нього із вимогою про повернення об'єкта оренди. При цьому, земельна ділянка із кадастровим номером НОМЕР_1 під-приємцем не орендується, а Позивачем не надано доказів зміни кадастрового номера земельної ділянки. Зауважує, що суд першої інстанції не досліджував договору оренди, додаткової угоди до нього, інформаційної довідки про право власності на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_1 листа Держгеокадасту про помилковість кадастрового номера тощо, оскі-льки такі докази свідчать, що Позивач не є власником об'єкта оренди. Скаржник зауважує, що дого-вір оренди водного об'єкта та земель водного фонду є припиненим, а не договір оренди земельної ділянки водного фонду, тому неможливо розділити об'єкт водного фонду та земельну ділянку під ним.(т.1, арк.справи 185-194).

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. ліквідовано Рівненський апеляцій-ний господарський суд та створено Північно-західний апеляційний господарський суд в апеляційно-му окрузі, що включає Вінницьку, Волинську, Житомирську, Рівненську та Хмельницьку області, з місцезнаходженням у місті Рівному.

05.10.2018р. в газеті «Голос України» опубліковано оголошення про початок роботи Північ-но-західного апеляційного господарського суду.

У відповідності до наказу керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду №992 від 01.10.2018р. «Про комісію для передачі судових справ та матеріалів» згідно акта здачі судових справ від 02.10.2018р. до Північно-західного апеляційного господарського суду передана апеляційна скарга ФОП ОСОБА_1

Для розгляду справи №903/129/18 автоматизованою системою документообігу суду визначе-но колегію суддів у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В., суддя Васили-шин А.Р.(т.2, арк.справи 1).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2018р. прийнято до провадження апеляційну скаргу Відповідача, а ухвалою від 23.11.2018р. задоволено клопотання Відповідача та зупинено розгляд даної справи до ухвалення остаточного рішення у справі №903/ 909/16.(т.2,арк.справи 2-3, 17-19, 22-23).

Ухвалою від 22.01.2019р. поновлено провадження у справі №903/129/18 та призначено роз-гляд справи на 05.02.2019р.(т.2, арк.справи 41).

Під час апеляційного провадження до суду надійшли:

06.09.2018р. відзив Прокурора та 11.09.2019р. відзив Позивача, у якому учасники заперечу-ють проти задоволення апеляційної скарги та просять суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.(т.1, арк.справи 216-220, 226-229).

19.10.2018р. надійшло клопотання Відповідача про витребування оригіналів доказів, яке відхилено в судовому засіданні 20.11.2018р. як необґрунтоване.(т.2, арк.справи 5-6, 14-15).

Відповідачем 04.02.2019р. також подане клопотання про закриття провадження у справі з огляду на відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів виникнення правовідносин з приводу оренди земельної ділянки саме з ОСОБА_1 як фізичною особою-підп-риємцем. Представник Відповідача зауважує, що державна реєстрація ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця відбулась 15.03.2006р., тобто на момент укладання та державної реєстрації до-говору оренди земельної ділянки він підприємцем не був. Крім того, ОСОБА_1 як фізична осо-ба отримав в оренду земельну ділянку згідно договору оренди від 17.11.2005р. На думку предс-тавника Відповідача: останній таким чином набув цивільні права на земельну ділянку лише як фізична особа-суб'єкт земельних відносин, а виникнення у ОСОБА_1 статусу підприємця з 15.03.2006р. не може свідчити, що з цього моменту він виступає в такій якості у всіх правовідно-синах, зокрема і в тих, які виникли до реєстрації його підприємцем стосовно набуття в оренду земельної ділянки. До зазначеного клопотання долучено витяг з Єдиного державного реєстру юри-дичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ОСОБА_1 та пояс-нення.(т.2, арк.справи 47-55, 58-59).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 05.02.2019р. Прокурор заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги і клопотання про закриття провадження у даній справі, надав пояс-нення в обґрунтування своєї правової позиції, зокрема вмотивував, що всі обставини стосовно до-говору, який припинив дію 21.02.2016р. досліджено і оцінено господарськими судами під час ви-рішення справи №903/909/16.

Представник Скаржника підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та надав свої пояс-нення.

Крім того, в судовому засіданні колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання про зак-риття провадження у справі з огляду на те, що предметом спору є саме повернення земельної ді-лянки, а Відповідач, подавши витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань додатково підтвердив, що видами його діяльності як підп.-риємця є саме: прісноводне рибництво (аквакультура), організування інших видів відпочинку та розваг, роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, на-поями та тютюновими виробами, діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування, діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, тобто те, що він здійснює свою під-приємницьку діяльність на спірному об'єкті без жодних правових підстав.

Крім того, колегія суддів залишила без розгляду усне клопотання Скаржника про зупинен-ня провадження у даній справі до розгляду Луцьким міськрайонним судом Волинської області спра-ви за позовом ОСОБА_1 щодо продовження дії договору оренди спірного водного об'єкта, оскільки жодних доказів існування такого спору не було ні надано, ні названо. При цьому, дане клопотання заявлено із порушенням вимог ГПК України.

Позивач не забезпечив явки свого уповноваженого представника у призначене на 05.02.2019 року судове засідання, причин неявки суду не повідомив.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, вивчивши ма-теріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 27.09.2004р. розпорядженням Луцької РДА №95 «Про погодження надання в оренду водних об'єктів місцевого значення» ОСОБА_1 погоджено на-дання в оренду водного об'єкта місцевого значення площею 10,4374 га (в тому числі 7,4174 га водного плеса на території Городищенської сільської ради, орендна плата 100 грн. за один гектар в рік за водне плесо та 30 грн. за один гектар в рік за прибережну смугу). Вирішено клопотатись пе-ред обласною радою про надання в оренду водного об'єкта місцевого значення.(п.2 даного розпо-рядження).

Рішенням Волинської обласної ради №19/44 від 29.03.2005р. «Про надання в оренду водних об'єктів місцевого значення» надано, в тому числі, ОСОБА_1, в оренду водний об'єкт місцево-го значення - ставок площею водного плеса 7,4174 га, який знаходиться на території Городищенсь-кої сільської ради Луцького району, за межами населеного пункту, доручено голові Луцької РДА укласти договір оренди, зокрема, з ОСОБА_1(п.2 рішення).

Матеріали справи свідчать, що розпорядженням Луцької РДА №152/1.2 «Про погодження проекту землеустрою щодо передачі в оренду земельної ділянки гр.ОСОБА_1» від 28.11.2005 року погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду гр.ОСОБА_1 загальною площею 10,4374 га для риборозведення на території Городищенської сільської ради за межами населених пунктів, пунктом 2 надано згоду на передачу в довгострокову оренду на десять років ОСОБА_1 земельної ділянки водного фонду загальною площею 10,4374 га, в т.ч. під водою - 7,4174 га, прибережною смугою - 3,02 га для ведення рибного господарства із земель водного фонду на території Городищенської сільської ради.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 17.11.2005р. Луцька районна державна адмі-ністрація-орендодавець та ОСОБА_1-орендар уклали договір оренди водних об'єктів та земель водного фонду (надалі в тексті - Договір), за умовами п.1.1 якого - орендодавець надає орендареві в користування на умовах оренди для ведення рибного господарства земельну ділянку водного фон-ду, яка розташована на території Городищенської сільської ради, Луцького району (за межами на-селеного пункту), з прибережною смугою терміном на 10 років.(т.1, арк.справи 19-21).

Орендар на вказаний термін приймає в оренду вищевказану земельну ділянку водного фон-ду загальною площею 10,4374 га, в т.ч., 7,4174 га водного плеса, прибережну смугу площею 3,02 га із земель водного фонду на території Городищенської сільської ради.(п.1.2 Договору).

Зміни до умов Договору, згідно розділу « 6» вносяться за взаємною згодою сторін; договір оренди може бути розірваний за взаємною згодою сторін (п.6.3); на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду.(п.6.4).

Згідно з п.8.5 Договору він набирає чинності після підписання його сторонами та державної реєстрації у відповідності до чинного законодавства.

Договір підписаний уповноваженим представником Луцької РДА та ОСОБА_1, скріп-лений відтисками печаток сторін та зареєстрований 21.02.2006р. ДП «Центр державного земельного кадастру» Державного комітету України по земельних ресурсах за №11.(т.1, арк.справи 21).

Матеріалами справи стверджено, що сторонами внесено зміни до Договору уклали Додаткову угоду від 01.11. 2012р., якою щодо орендної плати, а орендодавцем зазначено Городищенську сіль-ську раду.(т.1, арк.справи 27).

Як свідчать матеріали справи, листом від 16.02.2016р. Підприємець повідомив Сільську ра-ду про намір продовжити оренду водних об'єктів та земель водного фонду відповідно до договору від 17.11.2005р., скориставшись переважним правом на переукладення договору до закінчення тер-міну його дії, у відповідь на що, Сільська рада листом від 16.03.2016р. №4Д повідомила Підпри-ємцеві про відмову у переукладенні Договору на новий строк та у його продовженні, а також нага-дала, що у попередньому листі пояснила причини небажання продовжувати Договір оренди та надіслала два примірники акту прийому-передачі щодо повернення орендованої земельної ділянки для підпису.(т.1, арк.справи 31, 32-33).

Крім того, матеріали справи містять рішення господарського суду Волинської області від 17.12.2017р., залишене без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.02.2018р. та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 04.12. 2018р., у справі №903/909/18, якими відмовлено в задоволенні позову Підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасування рішення Городищенської сільської ради від 16.03.2016р. про відмову у продовженні договору та у переукладенні його на новий строк. При цьому, госпо-дарські суди у справі №903/909/16 досліджували законність рішення Сільської ради про відмову ОСОБА_1 у продовженні та переукладенні на новий строк договору оренди водних об'єктів та земель водного фонду №11 від 21.02.2006р., законність надіслання ОСОБА_1 листа-повідомлення про заперечення у поновленні Договору із двома примірниками акта прийман-ня-передачі про повернення орендованої земельної ділянки в контексті правовідносин за Догово-ром, які на думку ОСОБА_1 існують між ним та Луцькою РДА, а також відповідності вине-сення Сільською радою оскаржуваного рішення нормам закону щодо оренди земельної ділянки. Так, ухвалюючи судові рішення суди всіх інстанцій дійшли висновку, що у Городищенської сіль-ської ради були всі правові підстави для винесення рішення від 16.03.2017р. №7/2 про відмову ОСОБА_1 в продовженні договору оренди водних об'єктів та земель водного фонду При цьому, орендована земельна ділянка за рішенням Волинської обласної ради від 27.12.2011р. №8/30 «Про встановлення (зміну) меж населених пунктів» була включена в межі населеного пункту села Горо-дище Луцького району, у зв'язку з чим вона набула статусу земельної ділянки комунальної влас-ності, а додатковою угодою від 01.11.2012р. до Договору внесені зміни щодо орендної плати, а орендодавцем визначено Сільську раду. Суди вказали, що доводи ОСОБА_1 про різні кадас-трові номери орендованої ним земельної ділянки в різні проміжки часу не впливають на закон-ність рішення, оскільки у Державному земельному кадастрі містяться відомості щодо земельної ді-лянки площею 10,4373 га для рибогосподарських потреб комунальної форми власності з кадастр-ровим номером НОМЕР_1, тоді як ні Договір, ні додаткова угода до нього не містять кадастрового номеру орендованої земельної ділянки. Висловлення заперечення Сільської ради з надісланням у встановлений строк відповідного повідомлення ОСОБА_1 - про відмову в по-новленні Договору і прийняття з цього приводу Рішення за результатами розгляду звернення орен-даря в порядку частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», а також факт наявності у орендаря заборгованості зі сплати орендної плати в сумі 767 грн. 02 коп. - свідчить про законність рішення Сільської ради про відмову у продовженні договору і в переукладенні його на новий строк.

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна і не підлягає задоволенню з огляду на наступ-не:

Предметом даного спору повернення земельної ділянки комунальної власності.

Згідно з ч.1 ст.124 ЗК України (надалі в тексті - ЗК України), передача в оренду земельних ді-лянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноважен-нями, визначеними ст.122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ді-лянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно з ст.83 ЗК України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населе-них пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Підставами виникнення, зміни та припинення земельних відносин є юридичні факти - юри-дично значимі обставини, які поділяються відповідно на правовстановлюючі, правозмінюючі та правоприпиняючі. До таких обставин відносяться: договори та інші угоди, передбачені законом, а також не передбачені законом але такі, що не суперечать йому; акти державних органів та органів місцевого самоврядування, які передбачені законом як підстави виникнення земельних прав та обов'язків; судові рішення, які встановлюють земельні права та обов'язки; набуття земельних прав та обов'язків на підставах, які дозволені законом; заподіяння шкоди; інші дії фізичних та юридич-них осіб; події, з якими закон або інший правовий акт пов'язує виникнення, зміну і припинення зе-мельних відносин. Зазначене кореспондується зі статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» (надалі в тексті - Закон), оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необ-хідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивіль-ним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.(ст.2 Закону).

В силу приписів ч.1 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних терторіальних громад для всіх потреб.

Колегія суддів звертає увагу, що спірна земельна ділянка передана в комунальну власність на підставі рішення Волинської обласної ради від 27.12.2011р. №8/30 (тобто прийнятого в період дії Договору) «Про встановлення (зміну) меж населених пунктів» затверджений проект землеуст-рою щодо встановлення та зміни меж населених пунктів, відповідно до якого в межі села Городище включено земельні ділянки площею 184,15 га, в тому числі і земельну ділянку, передану Позивачу в оренду за Договором. Окрім того, зазначене питання досліджувалося у справі №903/909/16, що в силу ч.4 ст.75 ГПК України не потребують доказування.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до ст.ст. 626, 638 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній фор-мі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зазначені норми кореспондуються з приписами ст.180 Господарського кодексу України (надалі в тексті - ГК України).

Колегія суддів також в силу ч.4 ст.75 ГПК України не досліджує обставини припинення До-говору оренди, з мотиву, що такі вже досліджені і оцінені судами під час вирішення судової справи №903/909/16 і тому є преюдиційним фактом.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало за-конної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхід-ності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом од-ного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обста-вин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні пре-юдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Колегія суддів зауважує, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав лю-дини у справі «Брумареску проти Румунії» №28342/95, п.61, ECHR 1999-VII).

Частиною 2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що обов'яз-ковість врахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Отже, оскільки судовими рішеннями у справі №903/909/16 встановлено законність відмови у продовженні договору та в переукладенні його на новий строк, то такі обставини не підлягають повторному дослідженню та доказуванню, що спростовує посилання Cкаржника на відсутність дос-лідження судом першої інстанції наявності права власності Сільської ради на об'єкт оренди, на існування та використання Підприємцем земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_1, а також зауважень, що суд першої інстанції не досліджував договору оренди, додаткової угоди до нього, інформаційної довідки про право власності на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_1 листа Держгеокадасту про помилковість кадастрового номера то-що, оскільки всі ці обставини вже спростовані у справі №903/909/16.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та стверджується матеріалами справи, відпо-відно до ст.17 Закону України «Про оренду землі» - передача об'єкта оренди орендарю здійснює-ться орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом прийман-ня-передачі. За приписами ст.31 зазначеного Закону - договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

У відповідності до ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до п.«а» ч.1 ст.12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями тери-торіальних громад.

До виключної компетенція сільських, селищних, міських рад належить вирішення відпо-відно до закону питань регулювання земельних відносин (п.38 ч.1 ст.26 Закону України «Про міс-цеве самоврядування»).

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: делеговані пов-новаження, зокрема здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного зако-нодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцево-го значення, відтворенням лісів.(ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Відповідно до ст.34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умо-вах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Так, матеріалами даної справи та судовими рішеннями у пов'язаній справі №903/909/16 ус-тановлено, що договір оренди землі не поновлено, у зв'язку з чим він припинив свою дію 21.02.2016 року, а отже, відповідно до статті 34 Закону України «Про оренду землі» та п.3.2.12 Договору - у орендаря виник обов'язок повернути земельну ділянку, а у зв'язку із його тривалим невиконанням наявні підстави для повернення орендарем земельної ділянки орендодавцю за актом приймання-передачі в примусовому порядку.

Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставними твердження Скаржника, що ним укладе-но не договір оренди земельної ділянки водного фонду, а договір оренди водного об'єкта та земель водного фонду, що унеможливлює розділення об'єкту водного фонду і земельної ділянки під ним - з мотиву, що предметом Договору є саме земельна ділянка водного фонду, яку суд першої інстанції і зобов'язав повернути.

Безпідставними є також посилання Скаржника на те, що позовна заява подана Прокурором безпідставно і судом першої інстанції в рішенні взагалі не досліджено питання наявності підстав для звернення Прокурора з таким позовом.

Так, згідно статті 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інте-ресів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямова-них на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здій-снює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повнова-жень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. у справі №1-1/99 з урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкрет-ному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається по-зов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держа-ви, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений держа-вою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізня-ються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спря-мованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування дер-жавної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатст-ва, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона від-несена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з частиною 13 Конституції України та статтею 324 ЦК України - земля, її надра, ат-мосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конститу-цією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Як убачається зі змісту позовної заяви та встановлено судом апеляційної інстанції, необхід-ність захисту інтересів держави Прокурором полягає у необхідністі відновлення законності та спра-ведливої рівноваги між інтересами суспільства (у даному випадку - місцевої громади) і орендаря, повернення землі у комунальну власність та відновлення порушеного порядку розпорядження зе-мельною ділянкою комунальної власності, дотримання принципу раціонального використання зем-лі, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що прокурором обґрунтовано заявлено позов в інтересах держави саме в особі Городищенської сільської ради.

Колегія вважає, що розглянуто всі доводи та вимоги апеляційної скарги, порушених, невиз-наних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Враховуючи зазначені обставини в сукупності, апеляційний суд не вбачає підстав для пере-оцінки висновків суду першої інстанції, оскільки матеріалами справи спростовуються доводи Скар-жника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін та зобов'язань Відповідача звільнити земельну ділянку, рівно як і твердження про невмотивованість рішення суду.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов'язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та без-посередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни ос-каржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарсько-го суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 277, 282, 284 Господарського процесу-ального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішен-ня господарського суду Волинської області від 19.06.2018р. у справі №903/129/18 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №903/129/18 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Мельник О.В.