ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2019 Справа №914/2096/17

місто Львів

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Спектргаз" (надалі - Спектргаз),
до відповідача:публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" (надалі - Львівгаз),
про: стягнення 11'074'859,91 грн.
СуддяРим Т.Я.
Секретар судового засіданняКушта А.М.
Представники сторін:
позивача:Морочинський А.М. - адвокат,
відповідача:Зіньковська Н.В. - адвокат.
1. ПРОЦЕДУРИ.

1.1. На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Спектргазу до Львівгазу про стягнення 11'074'859,91 грн. Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.12.2017, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.05.2018, позовні вимоги задоволено повністю. Постановою Верховного Суду від 05.09.2018 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 08.05.2018 та рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2017 скасовано, і справу передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

1.2. При цьому судом касаційної інстанції вказано на необхідність при новому розгляді справи врахувати таке:

- встановити, чи припинив свою дію договір оренди від 01.01.2011 у зв'язку із закінченням строку його дії чи він був пролонгованим сторонами на інший строк. У цьому ж зв'язку суди не з'ясували обставин щодо можливості збереження сили договору оренди для нового власника;

- встановити обставини щодо фактичного користування газопроводом відповідачем;

- встановити, які правовідносини виникли між сторонами, що дасть змогу остаточно визначитися, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

1.3. Ухвалою від 08.10.2018 справу прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 07.11.2018. Рух справи відображено в попередніх ухвалах суду.

2. АРГУМЕНТИ СТОРІН.

2.1. Правова позиція позивача. Позовні вимоги обґрунтовано доводами, які відображено, зокрема, в позовній заяві (том 1, а.с. 7-10), запереченні на відзив (том 1, а.с. 90-91) та зводяться до такого:

2.1.1. Спектргаз є власником частини газопроводу, через який Львівгазом здійснювалося транспортування природного газу для наступних споживачів у період з вересня 2014 року по грудень 2015 року.

2.1.2. З огляду на те, що цей газопровід не перебував у Львівгазу ні у власності, ні у користуванні, фактично Львівгаз користувався ним, отримував прибуток. Зазначене спричинило завдання шкоди Спектргазу у вигляді упущеної вигоди, яка в силу частини 3 статті 22 Цивільного кодексу України не може меншою від доходів, отриманих особою, яка порушила право.

2.1.3. За період з вересня 2014 року по грудень 2015 року відповідачем отримано доходів у сумі 11'074'859,91 грн., яка вирахувана як вартість послуг з транспортування природного газу на підставі відповідних постанов Національної комісії регулювання електроенергетики.

2.1.4. Позивачем доводиться повний склад цивільного правопорушення, при чому:

2.1.4.1. Протиправність полягає в порушенні правил здійснення господарської діяльності - несанкціонованому фактичному використанні без відповідної правової підстави газорозподільної мережі позивача шляхом передання через неї газу споживачам та невчиненні дій, спрямованих на встановлення такої правової підстави.

2.1.4.2. Упущена вигода полягає в неотриманні позивачем грошових коштів за користування відповідачем газопроводом, який належить йому на праві приватної власності.

2.1.4.3. Причинно-наслідковий зв'язок виявляється в тому, що у разі належного дотримання відповідачем вимог законодавства, оплатний договір на користування газопроводом, за яким би позивач отримував грошові кошти, було б укладено.

2.1.4.4. Вина відповідача презюмується.

2.1.5. Позивач вважає, що навіть без отримання ліцензії на право провадження господарської діяльності на розподіл природного газу він мав право передавати Газопровід в оренду.

2.1.6. Позивач переконує, що саме на відповідача як особу, яка має намір здійснювати розподіл природного газу, покладено обов'язок мати на праві власності або користування газорозподільні системи. А тому саме відповідач зобов'язаний був ужити заходів з отримання у власність чи користування газопроводу.

2.1.7. Крім того, при обґрунтуванні правових підстав позову позивач посилається на норми статей 1212-1214 Цивільного кодексу України.

2.2. Заперечення відповідача. Відповідач повністю заперечив проти позову з підстав, зазначених у відзиві на позов (том 1, а.с. 45-46), доповненні до відзиву (том 1, а.с. 135-136), письмових поясненнях (том 1, а.с. 169-170), додаткових поясненнях (том 1, а.с. 198):

2.2.1. Умовою відшкодування збитків у формі упущеної вигоди є:

2.2.1.1. Реальна можливість одержання доходів особою, яка вважає, що їй завдано таких збитків. Проте позивач не мав ліцензії з розподілу газу у спірний період, а тому навіть теоретично не міг отримувати доходів від розподілу газу.

2.2.1.2. Встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. Однак позивач не вжив необхідних заходів для своєчасного отримання ліцензії та укладення із замовниками договорів на надання послуг з розподілу газу. Неодноразові звернення Спектргазу про видачу ліцензії на розподіл газу були залишено Національною комісією регулювання електроенергетики без розгляду з підстав виявлення недоліків їх оформлення або ж відмовлено у видачі з підстав невідповідності здобувача ліцензії ліцензійним умовам.

2.2.2. За результатами судового провадження №914/2511/15 судами зроблено висновок, що публічне акціонерне товариство "Іскра" зобов'язане прийняти Газопровід з оренди від Львівгазу. Проте цього рішення не виконано.

2.2.3. Стаття 7-1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" передбачає необхідність для власників частин ЄГТСУ передання у власність, господарське відання чи користування газотранспортному або газорозподільному підприємству, або ж укладення договору про експлуатацію таких складових. Зазначене виключає стягнення оплати за користування газопроводом саме з відповідача.

2.2.4. Дохід від транспортування природного газу є прибутком відповідача, який отримано відповідно до вимог чинного законодавства та який не може бути витребувано відповідно до положень статті 1214 Цивільного кодексу України. Крім того, цей прибуток не було отримано саме від Газопроводу в розумінні частини 1 статті 1214 Цивільного кодексу України.

2.2.5. Фактично саме Спектргаз приймав з магістральних газопроводів природний газ. До газопроводу приєднано низку інших газорозподільних газопроводів по трасі його розташування, а також безпосередньо приєднане ПАТ "Іскра". У зоні пролягання Газопровода у спірний період у володінні та користуванні Львівгазу перебувало 33 розподільні газопроводи, 3 газорозподільні пункти, 12 шафних регуляторних пунктів та 83 регулятори тиску. У мережу газорозподільних газопроводів, які приєднані, газ надходив винятково з відома і волі Спектргазу.

2.2.6. За аналізований період у розподільні мережі Львівгазу надійшло 3'851'874 куб. м газу. Львівгазом не розподілявся газ споживачам (Іскра), які не були приєднані до розподільних мереж Львівгазу.

2.2.7. Використання при розрахунку розміру збитків позивачем тарифів, які затверджені для Львівгазу, є неправомірним, адже для кожного газорозподільного підприємства регулятор затверджує індивідуальні тарифи. У спірний період позивач не був газорозподільним підприємством та не мав затвердженого тарифу. Згодом, після отримання ліцензії постановою НКРЕКП від 26.05.2016 №850 для позивача затверджено тариф 107,80 грн за 1'000 куб. м. Водночас у розрахунку застосовано тариф від 376,68 грн. до 821,52 грн. за 1'000 куб. м, що свідчить про необґрунтованість розрахунку.

2.2.8. Позивачем проведено розмежування балансової належності Газопроводу, про що між Львівтрансгазом та Спектргазом складено відповідні акти.

3. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

3.1. Стосовно правового статусу газопроводу.

3.1.1. Спір у цій справі виник через стверджуване неправомірне використання Львівгазом газопроводу, який належить Спектргазу.

3.1.2. До складу газопроводу включаються власне стальний підземний газопровід високого тиску ПАТ "Іскра" - ГРС "Винники" діаметром 500 мм, довжиною 8'868,5 м.п., що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Вулецька, будинок 14, місто Львів. Крім того, за договорами відчуження до складу газопроводу включено 4 катодні станції:

- в с. Бережани Пустомитівського району;

- в місті Винники по вулиці Стрілецькій;

- в місті Винники (біля траси на Тернопіль);

- на хуторі Горішній.

Надалі у цьому рішенні власне стальний газопровід та чотири катодні станції іменуватимуться Газопровід.

3.1.3. Суду представлено витяг з Висновку судової будівельно-технічної експертизи №3418 у господарській справі №914/1136/18 (том 3, а.с. 102-103). За результатами проведеного експертного дослідження встановлено, що Газопровід, розташований на земельній ділянці (під землею), переміщення якого неможливе без його знецінення, є об'єктом нерухомості (нерухомим майном).

3.1.4. Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" за заявою №24/1-14 від 05.12.2014 Спектргазу (том 3, а.с. 78) виготовлено технічний паспорт на Газопровід (том 3, а.с. 79-81). До складу цього Газопроводу включено вузол запірної арматури, будівлю літ. "Я-1" загальною площею 13,3 м2.

3.1.5. В матеріалах справи відсутні відомості про наявність доступу Львівгазу до катодних станцій чи будівлі "Я-1" загальною площею 13,3 м2, про вчинення ним дій, спрямованих на утримання та експлуатацію цих об'єктів. Отже, суд вважає встановленою обставину, що Львівгаз не мав доступу до катодних станцій та/або будівлі літ. "Я-1" загальною площею 13,3 м2 (вузла запірної арматури).

3.1.6. Суду представлено схему газорозподільних газопроводів ПАТ "Львівгаз" на місцевості (том 1, а.с. 171). З цієї схеми, а також з довідки від 08.12.2017 (том 1, а.с. 172-174) вбачається, що до Газопроводу під'єднано низку інших розподільних газопроводів (33 розподільні газопроводи, 3 газорозподільні пункти, 12 шафних регуляторних пунктів, 83 регулятори тиску) по трасі його розташування, які перебували у володінні та користуванні Львівгазу. Безпосереднього до Газопроводу під'єднано лише Іскру.

3.1.7. Отже, газорозподільні мережі після межі балансової належності на ГРС "Винники", які існували станом на час виникнення спірних правовідносин, належали двом різним особам: Спектргазу та Львівгазу.

3.2. Укладення та виконання договорів оренди Газопроводу.

3.2.1. Між відкритим акціонерним товариством "Іскра" (надалі - Іскра) та Львівгазом було укладено договір оренди газопроводу ГРС "Винники" - ВАТ "Іскра" №0102111/8104 від 01.01.2011 (том 1, а.с. 20-21). За умовами цього договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування Газопровід, який належить орендодавцю на праві власності. Пунктом 1.3 цього договору передбачено, що Газопровід буде використовуватися орендарем для передачі природного газу споживачам по цьому газопроводу.

3.2.2. Упродовж січня-грудня 2013 року Іскрою та Львівгазом складено відповідні акти про виконання договору оренди №0102111/8104 від 01.01.2011 (том 1, а.с. 23-34).

3.2.3. Зазначений договір оренди газопроводу №0102111/8104 від 01.01.2011 припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, тобто 31.12.2013. Зазначена обставина підтверджена судовими рішеннями у справі №914/622/14 та не заперечується обома сторонами у справі.

3.2.4. Після закінчення строку дії договору оренди газопроводу №0102111/8104 від 01.01.2011 між Іскрою та Львівгазом виникли численні судові спори, які зводилися до намагання Іскри продовжити дію зазначеного договору оренди, стягнути з Львівгазу кошти за фактичне користування Газопроводом, або ж до намагання Львівгазу повернути з оренди Газопровід.

3.3. Правовідносини між публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" та Львівгазом.

3.3.1. Між публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" (надалі - Львівтрансгаз) та Львівгазом укладено технічну угоду про умови приймання-передачі природного газу №ТУ022130214 від 13.02.2014 (том 3, а.с. 107-108). Цією угодою передбачено порядок приймання-передачі природного газу Львівтрансгазом до газопроводів Львівгазу. До переліку пунктів приймання-передачі природного газу, що є додатком №1 до цієї технічної угоди (том 3, а.с. 109-110), під пунктом 64 включено пункт газопроводу Винники (на Іскру).

3.3.2. Пунктом 1.2 цієї технічної угоди передбачено, що на кожен пункт приймання-передачі газу сторони складають акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін зі схемою підключення пунктів приймання-передачі газу, у якій відображаються потоки газу, межі балансової належності, розташування засобів вимірювальної техніки, газоспоживного чи газорегулюючого обладнання, їх послідовність, комутаційні з'єднання тощо. Матеріали справи не містять такого акту.

3.3.3. На підставі цієї технічної угоди Львівтрансгазом упродовж вересня 2014 року - грудня 2015 року протранспортовано, а Львівгазом прийнято на ГРС для транспортування до споживачів 17'484'260 куб. м природного газу, в тому числі через Газопровід "на Іскру", про що представлено такі акти приймання-передачі природного газу:

- від 01.10.2014 (у вересні 2014 року) - 1'376'239 куб. м (том 3, а.с. 120);

- від 03.11.2014 (у жовтні 2014 року) - 1'248'153 куб. м (том 3, а.с. 121);

- від 01.12.2014 (у листопаді 2014 року) - 1'236'025 куб. м (том 3, а.с. 122);

- від 02.01.2015 (у грудні 2014 року) - 0 куб. м (том 1, а.с. 146);

- від 02.02.2015 (у січні 2015 року) - 1'305'258 куб. м (том 3, а.с. 123);

- від 02.03.2015 (у лютому 2015 року) - 1'167'997 куб. м (том 3, а.с. 124);

- від 01.04.2015 (у березні 2015 року) - 1'219'270 куб. м (том 3, а.с. 125);

- від 01.05.2015 (у квітні 2015 року) - 1'016'827 куб. м (том 3, а.с. 126);

- від 02.06.2015 (у травні 2015 року) - 1'180'133 куб. м (том 3, а.с. 127);

- від 01.07.2015 (у червні 2015 року) - 998'198 куб. м (том 3, а.с. 128);

- від 03.08.2015 (у липні 2015 року) - 868'950 куб. м (том 3, а.с. 129);

- від 01.09.2015 (у серпні 2015 року) - 970'795 куб. м (том 3, а.с. 130);

- від 01.10.2015 (у вересні 2015 року) - 1'056'741 куб. м (том 3, а.с. 131);

- від 02.11.2015 (у жовтні 2015 року) - 1'184'011 куб. м (том 3, а.с. 132);

- від 01.12.2015 (у листопаді 2015 року) - 1'256'508 куб. м (том 3, а.с. 133);

- від 04.01.2016 (у грудні 2015 року) - 1'399'155 куб. м (том 3, а.с. 134).

3.3.4. Зазначені акти приймання-передачі природного газу підписані односторонньо - Львівтрансгазом, що стало причиною для ініціювання Львівгазом судового провадження №914/3691/14. Як убачається з постанови Львівського апеляційного господарського суду від 20.04.2015 (том 1, а.с. 160-164), прийнятої в межах цієї справи, Львівтрансгаз правомірно на підставі пункту 5.5 Технічної угоди склав односторонні акти, які засвідчують факт транспортування Львівтрансгазом та передачу природного газу у газопроводи Львівгазу. Цими ж актами зафіксовано об'єми газу, які передано Львівгазу.

3.3.5. Судами встановлено, що Львівгаз після припинення дії Договору оренди газопроводу та до фактичного передання цього Газопроводу Іскрі (01.10.2014) користувався Газопроводом у спірний період (липень-вересень 2014 року) без правової підстави. А тому Львівтрансгаз правомірно в односторонньому порядку складав акти приймання-передачі.

3.3.6. Аналогічний висновок зроблено судами і в справі №914/880/17. В постанові Верховного Суду від 10.05.2018 зазначено, що "… станом на жовтень 2014 року Газопровід … був у фактичному користуванні ПАТ "Львівгаз".

3.3.7. Разом з тим, між Іскрою та Львівтрансгазом складено акт транспортування природного газу від 05.01.2015 (том 1, а.с. 147), яким підтверджено, що у грудні 2014 року Львівтрансгазом протранспортовано для Іскри до Газопроводу природний газ в обсязі 1'110'003 куб. м.

3.3.8. У зв'язку з незгодою Львівгазу з тією обставиною, що ним було отримано газ від Львівтрансгазу на межі Газопроводу (ПППГ "на Іскру"), Львівгаз відмовлявся підписувати акти приймання-передачі природного газу. Зазначене стало причиною для проведення робочої наради під головуванням першого заступника голови правління НАК "Нафтогаз України" Переломи С.В. за участю Львівтрансгазу та Львівгазу. За результатами проведення цієї наради Львівтрансгазом та Львівгазом складено інші акти приймання-передачі газу. У цих актах зафіксовано, що Львівгаз отримує природний газ від газотранспортного підприємства не на межі Газопроводу (ПППГ "на Іскру"), а на межі Газопроводу та газопроводів Львівгазу за даними вузлів обліку споживачів. З урахуванням наведеного зафіксовано, що Львівгазом отримано газу об'ємом 3'851'874 м3:

- від 31.12.2014 (вересень 2014 року) - 716'546 куб. м (том 1, а.с. 191);

- від 31.12.2014 (жовтень 2014 року) - 403'894 куб. м (том 1, а.с. 186);

- від 31.12.2014 (листопад 2014 року) - 391'967 куб. м (том 1, а.с. 187);

- від 02.01.2015 (грудень 2014 року) - 210'004 куб. м (том 1, а.с. 188);

- від 02.02.2015 (січень 2015 року) - 232'230 куб. м (том 1, а.с. 185);

- від 02.03.2015 (лютий 2015 року) - 177'727 куб. м (том 1, а.с. 184);

- від 01.04.2015 (березень 2015 року) - 156'578 куб. м (том 1, а.с. 183);

- від 05.05.2015 (квітень 2015 року) - 91'191 куб. м (том 1, а.с. 182);

- від 02.06.2015 (травень 2015 року) - 277'575 куб. м (том 1, а.с. 181);

- від 01.07.2015 (червень 2015 року) - 280'100 куб. м (том 1, а.с. 180);

- від 01.08.2015 (липень 2015 року) - 106'699 куб. м (том 1, а.с. 179);

- від 01.09.2015 (серпень 2015 року) - 127'234 куб. м (том 1, а.с. 178);

- від 01.10.2015 (вересень 2015 року) - 92'194 куб. м (том 1, а.с. 177);

- від 02.11.2015 (жовтень 2015 року) - 149'162 куб. м (том 1, а.с. 190);

- від 01.12.2015 (листопад 2015 року) - 194'987 куб. м (том 1, а.с. 189);

- від 04.01.2016 (грудень 2015 року) - 243'786 куб. м (том 1, а.с. 192).

3.3.9. Окрім зазначених, в матеріалах справи містяться також примірники актів транспортування природного газу, які складені між Львівтрансгазом та Іскрою за період вересня-грудня 2014 року, та свідчать про те, що Львівтрансгазом протранспортовано для Іскри до Газопроводу природний газ обсягом 3'458'013 м3, про що свідчать такі акти:

- від 30.12.2014 (вересень 2014 року) - 659'693 куб. м (том 2, а.с. 111);

- від 30.12.2014 (жовтень 2014 року) - 844'259 куб. м (том 2, а.с. 113);

- від 30.12.2014 (листопад 2014 року) - 844'058 куб. м (том 2, а.с. 115);

- від 05.01.2015 (грудень 2014 року) - 1'110'003 куб. м (том 2, а.с. 118).

3.3.10. Листом Львівтрансгазу від 14.02.2015 №672/34-02 (том 2, а.с. 79) повідомлено Іскру, що через ПППГ Винники (на Іскру) за період з 01.01.2014 по 31.01.2015 передано 27'168,25 тис. куб. м природного газу.

3.3.11. Між Бібрським лінійним виробничим управлінням магістральних газопроводів УМГ "Львівтрансгаз" та Спектргазом складено Акт розмежування балансової належності Газопроводу та ділянок його обслуговування на ГРС "Винники" Бібрського ЛВУМГ УМГ "Львівтрансгаз" від 02.09.2014 (том 1, а.с. 199). Цим актом, до якого долучено відповідну схему, визначено, що межа балансової належності (між Львівтрансгазом та Іскрою) та обслуговування проходить безпосередньо за огорожею ГРС "Винники".

3.3.12. Отже, хоч матеріали справи містять докази вчинення дій Спектргазом дій з розмежування балансової належності з Львівтрансгазом на ГРС "Винники", зазначене, однак, не спростовує обставини фактичного користування Газопроводом Львівгазом. Суд не може оминути увагою і те, що ця обставина встановлена судовими рішеннями у справах №914/3691/14 та №914/880/17 (пункти 3.3.4-3.3.6, 3.5.4.2 цього рішення). Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській … справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини… Оскільки зазначені обставини встановлені стосовно Львівгазу, вони не підлягають доведенню в цій справі.

3.3.13. Суд також не бере до уваги заперечення Львівгазу в тій частині, що Спектргаз після купівлі Газопроводу отримав усі правомочності власника, а тому відсутня будь-яка дія зі сторони Львівгазу, спрямована на отримання у своє володіння Газопроводу. Зазначене мотивується суттєвими особливостями Газопроводу як речі матеріального світу, а також особливостями можливості його експлуатації, використання його корисних властивостей.

3.3.14. Разом з тим не можна оминути увагою того, що сторонами не проведено ні юридичного, ні фактичного розмежування між частинами газорозподільних мереж, які складаються з Газопроводу, який належить Спектргазу, та інших мережних газопроводів, які належать Львівгазу (пункт 3.1.6 цього рішення). Отже, фактично відбувалося спільне користування газорозподільними мережами Спектргазом та Львівгазом.

3.4. Набуття Спектргазом права власності на Газопровід та спроби отримати ліцензію.

3.4.1. Між Іскрою та Спектргазом укладено договір купівлі-продажу №060914/0703 від 20.08.2014 (том 1, а.с. 13-14). За умовами пункту 1.1 цього договору продавець зобов'язується передати у власність покупцеві Газопровід.

3.4.2. На підставі акту приймання-передачі від 01.09.2014 Газопровід було передано позивачу (том 1, а.с. 14 на звороті). Додатком №1 до цього договору затверджено схему Газопроводу (том 1, а.с. 125).

3.4.3. Спектргаз неодноразово звертався до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг із заявами про видачу ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу. Проте рішеннями НКРЕП від 09.10.2014 (том 1, а.с. 57-59), від 23.10.2014 (том 1, а.с. 60-62), від 27.11.2014 (том 1, а.с. 63-66), від 13.03.2015 (том 1, а.с. 67-69), від 23.04.2015 (том 1, а.с. 70-73), від 18.06.2015 (том 1, а.с. 74-75) відповідні заяви Спектргазу було залишено без розгляду як такі, що подані без дотримання встановлених вимог.

3.4.4. Суду представлено висновок експертизи №46.04.07.3775.14/4203 від 28.08.2014 (том 1, а.с. 104). У цьому висновку встановлено, що Спектргаз транспортує по Газопроводу природний газ для потреб наступних споживачів (том 1, а.с. 106): ПАТ "Львівгаз", ЛМКП "Львівтеплоенерго" (котельня) по вул. Надійній, 2 м. Львова; ПАТ "Іскра" по вул. Вулецькій, 14.

3.4.5. Листом від 25.01.2016 №267/34-02 Львівтрансгаз повідомив позивача, що впродовж вересня 2014 року - грудня 2015 року об'єм протранспортованого газу з ГРС Винники становить 18'804,27 тис. м3 (том 1, а.с. 15).

3.4.6. Між Іскрою та Спектргазом укладено договір поставки №0908/16-01 від 08.08.2016 (том 1, а.с. 126). За умовами цього договору Спектргаз зобов'язався поставити Іскрі Газопровід. За актом приймання-передачі від 31.08.2016 (том 1, а.с. 127) Газопровід передано Іскрі.

3.4.7. Між Іскрою та Спектргазом укладено договір купівлі-продажу №2911161/0703 від 10.10.2016 (том 1, а.с. 40-42), за яким Спектргазу було продано Газопровід. Згідно з актом передачі-приймання від 27.10.2016 (том 1, а.с. 43) Газопровід було передано у власність Спектргазу.

3.5. Пов'язані судові провадження.

3.5.1. Провадження у справі №914/622/14.

3.5.1.1. На розгляд Господарського суду Львівської області було подано позов Львівгазу до Іскри про зобов'язання Іскри прийняти Газопровід з оренди шляхом підписання акту прийому-передачі об'єкта оренди до договору №0102111/8104 від 21.01.2011. Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.05.2014 позов було повністю задоволено. В подальшому постановами Львівського апеляційного господарського суду від 20.08.2014 та Вищого господарського суду України від 01.10.2014 (том 1, а.с. 47-50) це рішення було залишено без змін.

3.5.1.2. В ході провадження у справі судами було встановлено, що договір оренди Газопроводу припинив свою дію 31.12.2013, з огляду на що в Іскри виник обов'язок прийняти його з оренди.

3.5.1.3. Аналогічний висновок судом зроблено і в справі №914/1839/14.

3.5.2. Провадження у справі №914/4717/13.

3.5.2.1. На розгляд Господарського суду Львівської області було подано позов Іскри до Львівгазу про внесення змін до договору оренди Газопроводу №0102111/8104 від 01.01.2011 в частині продовження строку дії цього договору по 15.04.2014. Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.11.2014 в задоволенні позову було відмовлено. В подальшому постановою Вищого господарського суду України від 14.04.2015 було скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04.02.2015 та залишено в силі рішення від 26.11.2014.

3.5.2.2. Висновок ВГСУ:

"… чинне законодавство не передбачає для ПАТ "Львівгаз" обов'язкового отримання газопроводу на умовах оренди, як зазначає позивач, оскільки стаття 7-1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" надає відповідним суб'єктам можливість вибору, а не встановлює обов'язку. Зокрема, власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобов'язані передати належні їм складові ЄГТСУ у власність, господарське відання чи користування газотранспортному або газорозподільному підприємству чи укласти з газотранспортним або газорозподільним підприємством договір про експлуатацію таких складових".

3.5.3. Провадження у справі №914/2511/15.

3.5.3.1. На розгляд Господарського суду Львівської області було подано позов Іскри до Львівгазу про стягнення 169'890'710,40 грн., які є доходом від безпідставно набутого майна. Іскра посилалася на те, що Львівгаз в період з 01.01.2014 по 01.09.2014 після закінчення договору оренди Газопроводу №0102111/8104 від 01.01.2011 фактично продовжував здійснювати свою господарську діяльність з розподілу природного газу, а тому має обов'язок сплатити на користь Іскри спірну суму за таке використання.

3.5.3.2. Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.12.2015 в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 рішення суду першої інстанції було частково скасовано, стягнуто з Львівгазу на користь Іскри 19'373'409,35 грн., в решті залишено без змін. Проте постановою Вищого господарського суду України від 14.06.2016 було скасовано постанову суду апеляційної інстанції, а залишено в силі рішення від 02.12.2015. Постановою Верховного Суду України від 01.02.2017 Іскрі було відмовлено у задоволенні заяви про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 14 червня 2016 року у цій справі.

3.5.4. Провадження у справі №914/3691/14.

3.5.4.1. На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Львівгазу до Львівтрансгазу, за участю третьої особи - Іскри, про врегулювання розбіжностей в обсягах прийнятого-переданого природного газу, шляхом визнання неправомірними дій зі складення в односторонньому порядку актів приймання передачі природного газу.

3.5.4.2. Як убачається з судових актів, ухвалених у межах цієї справи, Львівтрансгаз правомірно на підставі пункту 5.5 Технічної угоди склав односторонні акти, які засвідчують факт транспортування Львівтрансгазом та передачу природного газу у газопроводи Львівгазу. Цими ж актами зафіксовано об'єми газу, які передано Львівгазу. Судами встановлено, що Львівгаз після припинення дії Договору оренди газопроводу та до фактичного передання цього Газопроводу Іскрі (01.10.2014) користувався Газопроводом у спірний період (липень-вересень 2014 року) без правової підстави.

3.5.5. Провадження у справі про банкрутство Іскри.

3.5.5.1. Львівгаз у поданих в межах цієї справи поясненнях стверджував, що отримував і розподіляв газ на межі Львівтрансгаз-Газопровід (том 2, а.с. 25).

4. ОЦІНКА СУДУ.

4.1. Загальні зауваження.

4.1.1. Частина 4 статті 13 Конституції України гарантує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання. В силу статті 41 Основного Закону кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

4.1.2. Зміст поняття права власності розкривається в статтях 316, 317 Цивільного кодексу України. Так, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

4.1.3. Отже, власникові належать правомочності з володіння, користування та розпорядження своїм майном, які (ці правомочності) здійснюються власником за своєю власною волею та незалежно від волі інших осіб.

4.1.4. Разом з тим, держава вправі вводити певні обмеження, які стосуються порядку використання окремих видів майна. Такі обмеження, з огляду на особливості такого майна, покликані не лише врегулювати (обмежити) обіг певних речей, встановити особливий порядок їх використання, а й забезпечити безпечну їх експлуатацію, якщо мова йде про використання потенційно небезпечних речей. До таких речей без сумніву належить і Газопровід.

4.1.5. На правовідносини сторін поширюються норми Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", який був чинним до 30.09.2015. Цей закон втратив чинність у зв'язку з прийняттям Закону України "Про ринок природного газу".

4.1.6. Отже, набуваючи у власність Газопровід, позивач мав бути обізнаним з тими обмеженнями, які накладаються на власника такого роду речі.

4.1.7. Відповідно до пунктів 8 та 11 частини 1 статті 1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" (в редакції станом на серпень 2014 року) Єдина газотранспортна система України - виробничий комплекс, що складається з магістральних газопроводів та газорозподільних мереж, підземних сховищ газу та інших організаційно і технологічно пов'язаних з ними об'єктів та споруд, призначених для транспортування, розподілу і зберігання природного газу. Газорозподільні мережі - виробничий комплекс, що складається з організаційно і технологічно пов'язаних між собою об'єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам.

4.1.8. Як установлено судом (пункти 3.1.6-3.1.7 цього рішення), частина газорозподільних мереж (Газопровід) належала на праві власності Спектргазу, а частина - Львівгазу. При цьому жодна зі сторін не ініціювала питання укладення договору, передбаченого статтею 7-1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу". Суд враховує, що жодна зі сторін цієї справи не мала обов'язку укладати такий договір, рівно ж як і ту обставину, що існувала теоретична можливість укладення як оплатного, так і безоплатного договору на право користування Газопроводом.

4.1.9. Суд намагався з'ясувати у представника позивача, якими є правові підстави позову. В позові міститься посилання на норми Цивільного кодексу України про захист права власності - статті 16, 386 Цивільного кодексу України (том 1, а.с. 7 - на звороті), про відшкодування шкоди - статті 1166, 1192 Цивільного кодексу України (том 1, а.с. 7 - на звороті), про відшкодування збитків - стаття 22 Цивільного кодексу України (том 1, а.с. 8), про безпідставне користування майном - статті 1212-1214 Цивільного кодексу України (том 1, а.с. 8). В ході проведення судового засідання 30.01.2019 представник позивача не зміг чітко відповісти на запитання про те, який спосіб захисту ним обрано: зобов'язально-правовий чи речово-правовий, договірний чи недоговірний. З урахуванням наведеного суд аналізуватиме усі наведені вище правові підстави позову.

4.2. Щодо обґрунтування позову посиланням на захист права власності.

4.2.1. В позовній заяві та при новому розгляді позивач посилається на необхідність захисту його права власності на Газопровід.

4.2.2. Суд констатує, що право власності може бути захищено у різні способи залежно від способу та характеру посягання на таке право. Так, право власності можна захищати як за допомогою зобов'язально-правових, так і речово-правових механізмів, як за допомогою договірних, так і недоговірних способів. Оскільки між сторонами у справі не існувало договірних відносин, то суд не вбачає необхідності аналізувати наявність чи відсутність таких способів захисту.

4.2.3. Разом з тим, спеціальні способи захисту права власності, не пов'язані з договірними відносинами, передбачені Главою 29 Цивільного кодексу України. До найпоширеніших таких способів належать: витребування майно з чужого незаконного володіння - віндикаційний позов (статті 387-390 Цивільного кодексу України), усунення перешкод у здійсненні власником права власності - негаторний позов (стаття 391 Цивільного кодексу України), позов про визнання права власності (статті 392 Цивільного кодексу України).

4.2.4. Позивач не скористався жодним зі способів захисту, які передбачені главою 29 Цивільного кодексу України. В цьому контексті суд зауважує, що позивач не обґрунтував, у чому конкретно полягало порушення права власності позивача на Газопровід та яку конкретно правомочність (володіння, користування чи розпорядження) Львівгазом порушено. Не встановив такого порушення і суд за результатами розгляду цієї справи, адже Спектргаз не був позбавлений жодної з наведених вище правомочностей стосовно Газопроводу. Про зазначене свідчить наявність контролю над катодними станціями, газорозподільною станцією, висновком експертизи стосовно отримання ліцензії, а також відсутністю доступу до цього Львівгазу (пункт 3.5.3 цього рішення). Львівгаз користувався Газопроводом з відома Спектргазу, який мав усі можливості стосовно захисту свого права, проте не скористався ними.

4.3. Щодо обґрунтування позову посиланням на статті 1166 та 1192 Цивільного кодексу України.

4.3.1. Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. В рамках цієї справи відсутні будь-які докази вчинення Львівгазом делікту.

4.3.2. Крім того, стаття 1192 Цивільного кодексу України встановлює правила визначення розміру шкоди, завданої деліктом. Так, … суд … може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну:

- відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або

- відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. При цьому розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

4.3.3. Таким чином, стаття 1192 Цивільного кодексу України обмежує потерпілого від делікту у праві на відшкодування збитків у формі упущеної вигоди.

4.3.4. З урахуванням наведеного суд не вбачає підстав для задоволення позову з посиланням на статті 1166 та 1192 Цивільного кодексу України.

4.4. Щодо обґрунтування позову посиланням на статтю 22 Цивільного кодексу України.

4.4.1. Відповідно до частин 1 та 3 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Як уже зазначалося в пунктах 4.3.2, 4.3.3 цього рішення, збитки, завдані в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань, не підлягають відшкодуванню у формі упущеної вигоди.

4.4.2. Частиною 1 статті 623 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Разом з тим, позивачем не обгрунтовано, яке саме цивільно-правове зобов'язання порушено Львівгазом, який саме обов'язок та в межах якого правовідношення, визначеного статтею 509 Цивільного кодексу України, порушено Львівгазом. Не встановлено такого зобов'язання і судом.

4.4.3. За таких обставин в суду відсутні підстави для застосування статті 22 та 623 Цивільного кодексу України.

4.5. Щодо обґрунтування позову посиланням на статті 1212-1214 Цивільного кодексу України.

4.5.1. Статті 1212-1215 Цивільного кодексу України містяться в підрозділі 2 розділу ІІІ книги п'ятої та присвячена такому виду недоговірних зобов'язань, як набуття, збереження майна без достатньої правової підстави. Частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

4.5.2. Отже, однією з необхідних ознак для виникнення такого роду відносин є те, що набуття або збереження здійснено за рахунок іншої особи (за чужий рахунок). Як правило, це означає, що майно потерпілого зменшується внаслідок вибуття з його складу деякої частини або неотримання доходів, на які ця особа правомірно могла розраховувати. Важливим у цьому контексті є не лише набуття майна, його збереження, а й те, що це відбувається всупереч волі власника.

4.5.3. Як установлено судом (пункт 4.2.4 цього рішення), позивач не був позбавлений відповідачем жодної із правомочностей, які включаються до поняття права власності. Позивач був управі володіти, користуватися та розпоряджатися Газопроводом в аналізований період. При цьому фактичне користування Львівгазом частиною газорозподільних мереж, які належали Спектргазу, не спростовує наведеного вище висновку з огляду на специфічність не лише правового статусу Газопроводу, а і його фізичних властивостей.

4.5.4. Що стосується неотримання доходів, на які Спектргаз управі був розраховувати, то в цій частині суд констатує ту обставину, що навіть з теоретичної точки зору Спектргаз не міг отримати доходів з розподілу газу з огляду на відсутність ліцензії.

4.6. Розподіл судових витрат.

4.6.1. При первісному розгляді справи Львівгазом сплачено 249'185,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги (том 2, а.с. 15) та 332'245,80 грн. судового збору за подання касаційної скарги (том 2, а.с. 184).

4.6.2. Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають … з інших питань, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, судовий збір за розгляд справи покладається на позивача. Відтак, сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг при первісному розгляді справи, потрібно покласти на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 74, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити в задоволенні позову.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Спектргаз" (адреса: вулиця Вулецька, будинок 14, місто Львів, 79066; ідентифікаційний код 39258250) на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" (адреса: вулиця Золота, будинок 42, місто Львів, 79039; ідентифікаційний код 03349039) 581'430 (п'ятсот вісімдесят одна тисяча чотириста тридцять) грн 80 коп. відшкодування витрат на оплату судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Львівської області.

Повний текст рішення складено 11.02.2019 (десятий день строку для виготовлення повного тексту рішення припадає на 09.02.2019, який є вихідним днем).

Суддя Рим Т.Я.