ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року Справа № 915/1307/18

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П., за участю секретаря Степанової І.С., розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1, АДРЕСА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1),

представник позивача: адвокат ОСОБА_2, АДРЕСА_3,

до відповідача: ОСОБА_3, АДРЕСА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2),

про: встановлення нікчемності договору про оренду нерухомого майна від 19.08.2015 року

за участю представників сторін:

від позивача: адвокат ОСОБА_2

від відповідача: представник не з'явився

СУТЬ СПОРУ.

23.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Миколаївської області із позовом б/н від 21.11.2018 року до ОСОБА_3 про встановлення нікчемності договору про оренду нерухомого майна від 19.08.2015 року.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ.

Ухвалою суду від 28.11.2018 року позовну заяву залишено без руху у зв'язку з наявністю недоліків та зазначено, що строк для усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Заяву про усунення недоліків надано позивачем до канцелярії суду 05.12.2018 року.

Враховуючи викладене, позивачем усунуто недоліки позовної заяви у визначений судом десятиденний строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 ГПК України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Ухвалою суду від 07.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні на 08.01.2019 року.

08.01.2019 року розгляд справи не відбувся у зв'язку із знаходженням головуючого судді на лікарняному.

Ухвалою суду від 16.01.2019 року розгляд справи призначено на 01.02.2019 року.

Відповідач у судове засідання не з'явився, явку повноважного представника не забезпечив, 08.01.2019 року до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності (а.с. 44).

01.02.2019 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

29.12.2018 року до суду від відповідача надійшов відзив (а.с. 27-31).

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що спірний договір оренди не був посвідчений нотаріально, а тому в силу приписів ст. ст. 793, 215, 216, 220, 236 Цивільного кодексу України він є нікчемним.

Відповідач в обґрунтування заперечень проти позову зазначає, що в даному випадку підлягають застосуванню приписи ч. 2 ст. 220 ЦК України, відповідно до яких, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідач вказує, що факт домовленості сторін щодо всіх істотних умов Договору та факт часткового виконання Договору підтверджується змістом Договору, змістом рішення господарського суду Миколаївської області від 13.03.2017 року у справі № 915/1409/16, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 року, відповідно до якого з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 стягнуто 35000,00 грн. заборгованості по орендній платі за період з 01.01.2016 року по 20.12.2016 року.

При укладанні спірного договору мав місце факт ухилення позивача від нотаріального посвідчення договору.

Крім того, відповідачем заявлено про застосування позовної давності.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

19.08.2015 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, як орендодавцем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, як орендарем був підписаний договір оренди майна (далі - Договір) (а.с. 13-14).

Відповідно до п. 1.1 Договору цим Договором регулюються правовідносини, пов'язані із передачею орендодавцем орендареві у строкове платне користування майно нежилого приміщення загальною площею 192,6 кв.м.

Відповідно до п. 1.2 Договору майно, що орендується, знаходиться в приватній власності орендодавця.

Відповідно до п. 2.1 Договору приміщення передається орендарю для використання та переобладнання під кафе "Мамина хата".

Відповідно до п. 3.1 Договору майно, що орендується, повинно бути передане орендодавцем та прийняте орендарем протягом 3 (трьох) днів з моменту підписання договору сторонами.

Відповідно до п. 3.2 Договору передавання майна в оренду здійснюється за відповідним актом прийому-передачі, де має бути зазначений стан майна, що орендується.

Відповідно до п. 3.3 Договору цей Договір набирає чинності від дня укладення його сторонами. Строк оренди за цим Договором починає свій перебіг (обчислюється) з моменту укладення сторонами акту, за яким приміщення передається в користування орендарю, та становить 60 календарних місяців - 5 років з 19.08.2015 року по 19.08.2020 року.

Відповідно до п. 4.1 Договору орендар сплачує плату за оренду приміщення протягом кожного наступного календарного місяця оренди не пізніше 30 числа звітного календарного місяця оренди, з 01.01.2016 року. Кошти в сумі: 3000,00 грн. до 19.08.2016 року.

Відповідно до п. 4.2 Договору вартість оренди підлягає перегляду через рік з 19.08.2016 року.

Відповідно до п. 10.1 Договору цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 19.08.2020 року.

19.08.2015 року сторонами підписано акт прийому-передачі про передачу орендодавцем орендарю нерухомого майна розташованого за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Леніна, 36, загальною площею 192,60 кв.м (а.с. 40)

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 22.12.2016 року звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості по орендній платі за період з 01.01.2016 року по 20.12.2016 року в сумі 35000,00 грн.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 13.03.2017 року у справі № 915/1409/16, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 року, з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 стягнуто 35000,00 грн. заборгованості по орендній платі за період з 01.01.2016 року по 20.12.2016 року та 524,94 грн. судового збору (а.с. 34-37).

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 припинив підприємницьку діяльність 27.03.2017 року (дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем: 27.03.2017 року, № запису 5001137), а ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність 29.09.2017 року (дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем: 29.09.2017 року, № запису 9000728).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

З 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов'язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (п. 73 постанови Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144 сц 18).

Оскільки відповідачем не визнається нікчемність Договору, позивач звернувся з даним позовом до суду про встановлення нікчемності договору про оренду нерухомого майна від 19.08.2015 року.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 793 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Договір оренди про оренду нерухомого майна від 19.08.2015 року укладений сторонами строком на 5 років, проте нотаріально посвідчений не був. Отже в силу закону (ч. 1 ст. 220 ЦК України) вказаний договір є нікчемним з моменту його підписання.

У випадку невизнання іншою стороною недійсності правочину в силу закону та при наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред'явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними").

У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність в силу закону у зв'язку з її оспоренням та не визнанням іншими особами.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі № 6-308цс16.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на наявність підстав для застосування приписів ч. 2 ст. 220 ЦК України відхиляються судом з огляду на наступне.

Доказів звернення відповідача до суду із відповідним позовом про визнання спірного договору дійсним та ухвалення судом рішення про його задоволення господарському суду не надано.

У рішенні господарського суду Миколаївської області від 13.03.2017 року та постанові Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 року у справі № 15/1409/16, на які посилається відповідач, питання щодо дійсності спірного договору не вирішувалось.

Посилання відповідача на ухилення позивача від нотаріального посвідчення договору не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України.

Щодо клопотання відповідача про застосування позовної давності слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 22.12.2016 року звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості по орендній платі за період з 01.01.2016 року по 20.12.2016 року в сумі 35000,00 грн.

Отже, саме з 22.12.2016 року починається перебіг позовної давності.

Враховуючи викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду в межах позовної давності.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 237, 238, 241 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити нікчемність договору оренди майна розташованого у місті Очакові, вул. Леніна, 36, який укладено між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 19 серпня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено і підписано 12.02.2019 року.

Суддя А.П. Алексєєв