УХВАЛА

12 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 916/4693/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Вронська Г.О.

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець"

на рішення Господарського суду Одеської області

(суддя - Щавинська Ю.М.)

від 09.02.2016

та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Колоколов С.І., судді: Савицький Я.Ф., Ярош А.І.)

від 06.11.2018

у справі № 916/4693/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

до Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Блек Сі Ріелті Груп", Публічне акціонерне товариство "Ринок Малиновський", Публічне акціонерне товариство "Туристично-виробнича фірма "Чорне море", Публічне акціонерне товариство "Чорноморська транспортна компанія,

про стягнення 1 047 688 897, 41 грн,

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець"

до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

про внесення змін до договору,

за участю представників учасників справи:

позивача - Субора Н.С.;

відповідача - не з'явився;

третьої особи 1 на стороні відповідача - не з'явився;

третьої особи 2 на стороні відповідача - не з'явився;

третьої особи 3 на стороні відповідача - не з'явився;

третьої особи 4 на стороні відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" (далі - ПАТ "Сбербанк") звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець" (далі - ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець") про стягнення заборгованості: 43 371 675, 85 доларів США та 46 608 814, 15 грн, з яких 36 773 937, 32 доларів США загальної заборгованості за кредитною лінією; 6 597 738, 53 доларів США процентів за користування кредитною лінією, що нараховані за період з 15.07.2014 по 02.11.2015; 16 637 067, 93 грн пені за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією, що нарахована за період з 31.12.2014 по 30.06.2015, та 29 971 746, 22 грн пені за прострочення сплати загальної заборгованості за кредитною лінією, що нарахована за період з 31.12.2014 по 30.06.2015.

1.2. В обґрунтування позовних вимог ПАТ "Сбербанк" посилається на невиконання ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" своїх зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 в частині повернення кредиту та відсотків за користування кредитною лінією, в результаті чого у останнього виникла заборгованість, на яку позивачем було нараховано пеню.

1.3. ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" звернулось до Господарського суду Одеської області із зустрічним позовом до ПАТ "Сбербанк" про внесення змін до договору про відкриття кредитної лінії №14-В /11/44/ЮО від 15.07.2011 в запропонованій ним редакції.

1.4. В обґрунтування зустрічного позову ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" посилається на те, що 29.07.2015 ним на адресу головного офісу Банку та Регіонального управління АТ "Сбербанк Росії" в Одеській області було направлено лист, в якому повідомлено про істотну зміну обставин подальшого виконання кредитного договору та вказано, що в порядку статті 641 Цивільного кодексу України, статті 188 Господарського кодексу України даний лист носить характер оферти про внесення відповідних змін до кредитного договору. Цей лист було також підписано майновими поручителями ПАТ "ФК "Чорноморець", а також до вказаного листа було додано проект про внесення змін до договору. Даний документ було доставлено до головного офісу та регіонального управління Банку, що підтверджується квитанцією кур'єрської служби доставки № 901686 та № 901684. Проте відповіді ані на вказаний лист, ані на інші листи від позивача до теперішнього часу не надходило. При цьому, на думку ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець", наявні всі чотири умови, за яких можлива зміна або розірвання договору у зв'язку із істотною зміною обставин, згідно з частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.02.2016 первісний позов задоволено частково. Суд стягнув з ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" на користь ПАТ "Сбербанк" 36 773 937 доларів США 32 центи заборгованості за тілом кредиту, що у гривневому еквіваленті на день прийняття рішення становить 951 613 775 грн, 5 578 283 доларів США 28 центів процентів за користування кредитом з 15.07.2014 по 02.11.2015, що станом на день прийняття рішення становить 144 350 908 грн 88 коп; пеню за прострочення сплати процентів та кредиту у розмірі 20 000 000 грн. В решті первісного позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

2.2. Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 рішення Господарського суду Одеської області від 09.02.2016 залишено без змін.

2.3. Господарськими судами встановлено такі фактичні обставини справи:

- між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" (Банк) та ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" (позичальник) 15.07.2011 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО, який викладено у новій редакції згідно з договором про внесення змін №6 від 26.04.2013;

- відповідно до п. 1.1 договору банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію в доларах США, що надалі іменується "кредитна лінія", та на підставі додаткових угод до цього договору окремими частинами (траншами) надає позичальнику кредитні кошти (надалі - кредит) у порядку і на умовах, визначених цим договором. Позичальник, у свою чергу, зобов'язується використати кредит на цілі, зазначені у пункті 1.5. цього договору, своєчасно та у повному обсязі сплачувати Банку проценти за користування кредитом, а також повернути Банку кредит у терміни, встановлені цим договором та/або додатковими угодами до цього договору, та виконати інші умови цього договору;

- згідно з договором про внесення змін №11 від 31.03.2014, сторони змінили вказаний пункт, визначивши умови щодо не відновлюваності кредитної лінії;

- пунктом 1.2 договору сторонами було визначено ліміт кредитної лінії (графік погашення кредиту);

- відповідно до п.1.4 договору останній день дії кредитної лінії - 30.06.2018;

- згідно з п. 1.5 договору, кредит надається для фінансування витрат, пов'язаних з проведенням реконструкції центрального стадіону "Чорноморець", за адресою м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20 та поповнення обігових коштів;

- розділом 2 кредитного договору сторони обумовили забезпечення виконання зобов'язань позичальника;

- пунктами 6.1-6.4 договору сторони встановили, що позичальник зобов'язується сплачувати Банку за користування кредитом проценти у розмірі, передбаченому договором/відповідною додатковою угодою. Проценти нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитною лінією в валюті заборгованості. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно протягом дії цього договору із розрахунку 360 днів у році - для кредиту, наданого позичальнику в іноземній валюті, та фактичної кількості днів у році - для кредиту, наданого позичальнику в національній валюті. Нарахування процентів починається з дня надання кредиту (включно). Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. День повернення кредиту не враховується при нарахуванні процентів;

- проценти, нараховані відповідно до пунктів 6.1. - 6.2. цього договору, позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця не пізніше трьох робочих днів, наступних за днем закінчення періоду;

- при цьому під "періодом" сторони в цій ст. 6 договору розуміють кожний з періодів, який починається з того числа місяця, в якому був укладений цей договір (реквізит договору "дата", вказаний в верхньому правому куті на першій сторінці договору), і закінчується в день, що передує такому числу наступного (відповідного) місяця (т.ч. проценти за кредитом за такий день нараховуються);

- проценти, нараховані за період, в якому відповідно до пункту 1.4. цього договору позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит банку, повинні бути сплачені не пізніше дня, передбаченого для повернення кредиту;

- згідно з приписами п. 8.1 в редакції договору про внесення змін №11 від 31.03.2014, позичальник зобов'язується здійснювати часткове повернення кредиту, наданого в межах встановленого ліміту кредитної лінії, таким чином, щоб загальна заборгованість за кредитною лінією не перевищувала відповідного розміру ліміту кредитної лінії, визначеного в п. 1.2 цього договору, станом на відповідну дату, з якої ліміт кредитної лінії зменшується;

- відповідно до п. 1.8 договору про внесення змін № 12 від 30.04.2014 сторони погодили в п. 8.1 кредитного договору виключити слова „у термін, визначений у відповідній додатковій угоді до цього договору" та після слів "зазначеного в п. 1.4 цього договору" доповнити словами та цифрами "відповідно до графіку, зазначеного у п. 1.2 цього договору";

- Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, видавши ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" в межах ліміту кредитної лінії кредитні кошти у розмірі 45 968 758, 67 доларів США, що підтверджується наявними в матеріалами справи меморіальними ордерами;

- натомість ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" повернуло кредит лише частково на суму 9 194 821, 35 доларів США, що підтверджується наявними в матеріалами справи платіжними дорученнями;

- непогашена сума кредиту станом на день розгляду справи становила 36 773 937, 32 доларів США;

- пунктом 8.3 договору в чинній редакції встановлено, що Банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-якого із своїх зобов'язань, передбачених цим договором, а також за іншими договорами (в т.ч., але не виключно за кредитними договорами, договорами про відкриття кредитних ліній) і/або договорами поруки і/або договорами про надання банківських гарантій/ контр гарантій /акредитивів тощо, які укладені або будуть укладені протягом дії цього договору між позичальником і банком, а також за платіжним зобов'язанням перед Банком та/або третіми особами з оплати векселів, погашення облігацій, виплати купонного доходу, інших фінансових зобов'язань, тощо, у сумі, що перевищує 5% (п'ять процентів) від балансової вартості активів позичальника відповідно до бухгалтерської звітності на останню звітну дату), які виникли (можуть виникнути) протягом строку дії цього договору);

- пунктом 8.4 договору сторони узгодили, що у разі, якщо Банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, то він зобов'язаний в письмовій формі повідомити про це позичальника, із зазначенням у відповідній вимозі повної суми заборгованості, а позичальник зобов'язаний здійснити усі платежі за цим договором на користь Банку (при цьому строкові платежі - проценти, комісії, пені тощо повинні бути сплачені з урахуванням строку, що минув з дати, на яку Банк здійснив розрахунок заборгованості за цим договором і по дату повернення повної суми заборгованості за цим договором) в строк не пізніше 10 робочих днів з дня відправлення Банком такого повідомлення (вимоги);

- останнє погашення тіла кредиту було здійснено ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" 29.01.2015. Доказів подальшої сплати коштів та зниження ліміту кредитної лінії відповідно до п.1.2 кредитного договору матеріали справи не містять;

- 23.06.2015 за вих.№ 5828/5/28-2 позивачем на підставі п. 8.3 кредитного договору на адресу ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" було направлено повідомлення-вимогу про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором;

- у вказаній вимозі позивач вимагав від відповідача сплатити наявну заборгованість у розмірі 41 116 207, 69 доларів США та 41 787 909, 68 грн, а також зауважував, що строкові платежі - проценти, комісійні винагороди, пені тощо повинні бути сплачені з урахуванням строку, що минув з дати, на яку Банк здійснив розрахунок заборгованості за кредитним договором і по дату повернення повної суми заборгованості за кредитним договором в строк не пізніше 10 робочих днів з дня відправлення цієї вимоги-повідомлення;

- вказане повідомлення-вимога та розрахунок заборгованості, доданий до повідомлення було отримано ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" 07.07.2015, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Водночас, про відправлення саме вказаних документів свідчить наявний в матеріалах справи опис вкладення в цінний лист від 23.06.2015 та фіскальний чек за № 0644 від 23.06.2015;

2.4. З огляду на такі встановлені фактичні обставини справи, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 36 773 937, 32 доларів США є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

2.5. В частині позовної вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 15.07.2014 по 02.11.2015, суди попередніх інстанцій виходили з такого:

- згідно з п.1.3 кредитного договору в редакції договору про внесення змін №7 тип процентної ставки, яка застосовується в цьому договорі:

з дати укладення цього договору і до дати, коли розмір загальної заборгованості позичальника за кредитним договором буде дорівнювати розміру ліміту, зазначеному в п. 1.2. кредитного договору, діє змінювана процентна ставка;

з дати, наступної за датою коли розмір загальної заборгованості позичальника за кредитним договором буде дорівнювати розміру ліміту, зазначеному в п. 1.2 кредитного договору, протягом 12 місяців діє фіксована процентна ставка;

з дати спливу терміну дії фіксованої процентної ставки і до закінчення кредитного договору діє змінювана процентна ставка;

- пунктом 1.3.6 кредитного договору в редакції договору №6 від 26.04.2013 сторони визначили мінімальний розмір змінюваної процентної ставки в розмірі 12% річних;

- відповідно до п. 1.3.7 вказаного договору, у разі, якщо розмір змінюваної процентної ставки за користування кредитом на дату укладання цього договору є нижче мінімального розміру змінюваної процентної ставки (п.1.3.6. договору), та/або, якщо протягом дії цього договору розмір змінюваної процентної ставки у випадку її зміни на умовах та в порядку, передбаченому цим договором, стане нижче мінімального розміру змінюваної процентної ставки, то з дня (дати), в якому відбулось зазначене зниження й до наступного перегляду базової процентної ставки застосовується мінімальний розмір змінюваної процентної ставки (п.1.3.6);

- сторони погоджуються, що зміна розміру змінюваної процентної ставки внаслідок її перегляду на умовах та в порядку, зазначеному в цьому пункті 1.3 договору, відбувається автоматично і не потребує укладення між сторонами будь-якої додаткової угоди/договору про внесення змін до цього договору;

- про зміну змінюваної процентної ставки, Банк письмово повідомляє позичальника із зазначенням дати, з якої змінюється змінювана процентна ставка за користування кредитом, але в будь-якому випадку не пізніше ніж за 15 календарних днів до застосування нового розміру змінюваної процентної ставки за користування кредитом. Сторони погодили, що під належним чином зробленим письмовим повідомленням Банком позичальника про зміну змінюваної процентної ставки за цим договором, сторони вважають повідомлення (з інформацією про новий розмір процентної ставки), зроблене шляхом використання будь-якого методу повідомлення, передбаченого п. 11.9 цього договору (п.1.3.9 договору);

- фіксована процентна ставка - 11% річних застосовувалася з 25.09.2013 по 24.09.2014;

- з 25.09.2014 була застосована змінювана процентна ставка, мінімальний розмір якої було погоджено сторонами на рівні 12% річних (п.1.3.6 договору);

- застосування вказаної ставки неодноразово підтверджувалося сторонами у актах звірки.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій вважали обґрунтованими вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом, що нараховані за ставкою 12%, у розмірі, згідно з розрахунком позивача, здійсненим на вимогу суду у розмірі 5 578 283, 28 доларів США за період з 15.07.2011 по 02.11.2015.

При цьому господарські суди дійшли висновку про безпідставність підвищення банком процентної ставки до 14% з 11.02.2015 та до 16% з 14.03.2015, оскільки відповідно до п.1.3.9 договору про зміну змінюваної процентної ставки Банк письмово повідомляє позичальника із зазначенням дати, з якої змінюється змінювана процентна ставка за користування кредитом, але в будь-якому випадку не пізніше ніж за 15 календарних днів до застосування нового розміру змінюваної процентної ставки за користування кредитом. Натомість матеріали справи не містять доказів повідомлення про зміну ставки за 15 календарних днів до її застосування. Окрім того, обов'язок надання документів для складення акта звірки за січень 2015 року, порушенням якого обумовлено таке підвищення процентної ставки, був передбачений пунктом 6 додатку № 1 до договору в редакції від 15.07.2011, проте договором про внесення змін №6 від 26.04.2013 викладено кредитний договір від 15.07.2011 у новій редакції разом із додатком №1, що є його невід'ємною частиною. При цьому обов'язок укладення акту звірки передбачено п.2.1 додатку №1 в редакції договору №6, а відповідальність у вигляді підвищення процентної ставки на 2% встановлена п. 6.6 договору в редакції договору про внесення змін №12 від 30.04.2014. Натомість зазначений пункт договору у чинній редакції не містить відповідальності за порушення обов'язку складення акта звірки.

Щодо іншого підвищення, то суди попередніх інстанцій, погодилися з твердженнями відповідача про те, що нарахування цих штрафних санкцій (підвищення ставки) Банком поставлено в залежність від обставин, за які позичальник не відповідає, оскільки ТОВ "Блек Сі Ріелті Груп" є самостійною юридичною особою, що суперечить нормам ст. 61 Конституції України стосовно індивідуального характеру юридичної відповідальності особи. По-друге, пунктом 4 договору про внесення змін № 14 від 30.12.2014 до кредитного договору сторони домовились в п. 2.11 додатку № 1 до кредитного договору цифри та слова "до 31 грудня 2014" замінити на цифри та слова "до 30 червня 2015". Крім того, повідомлення про зміну змінюваної процентної ставки за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору мало бути здійснено банком в будь-якому випадку не пізніше ніж за 15 календарних днів до застосування нового розміру змінюваної процентної ставки за користування кредитом, проте повідомлення від 27.02.2015 були доставлені відповідачу тільки 10.03.2015 та 11.03.2015.

З врахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій вважали за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів на суму 1 019 455, 25 доларів США (6597738,53 - 5578283,28).

2.6. Розглядаючи позовні вимоги про стягнення пені, суди попередніх інстанцій виходили з такого:

- згідно з п. 10.1 договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором позичальник зобов'язаний сплачувати Банку відповідно до вимог чинного законодавства України пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня від простроченої суми за кожен день прострочення:

а) за прострочення строку /ів сплати повернення кредиту/частини кредиту;

б) за прострочення строку /ів сплати процентів за користування кредитом, які визначені ст. 6 цього договору;

в) за прострочення строку /ів сплати процентів за користування кредиту, наданого позичальникові в національній валюті;

- для розрахунку пені приймається 360 днів у році - для кредиту, наданого позичальнику в іноземній валюті та, фактично, кількості днів у році - для кредиту, наданого позичальникові в національній валюті;

- пеня, зазначена в п. 10.1 цього договору, повинна сплачуватись банку в строк не пізніше наступного робочого дня з дня її накладення/нарахування (п.10.1 договору);

- здійснюючи розрахунок пені з 31.12.2014, позивач виходив з того, що договір №14 втратив чинність у зв'язку з порушенням відповідачем обов'язку п.7.8 кредитного договору (п.3 договору №14) щодо забезпечення щомісячних надходжень. При цьому, як вважає позивач, втрата чинності мала місце з моменту його укладення - 30.12.2014;

- так, судами попередніх інстанцій встановлено, що 30.12.2014 між сторонами було укладено черговий договір про внесення змін № 14 до договору про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011, згідно з п. 2 якого сторони домовились доповнити п. 6.3 статті 6 "проценти за користування кредитом" кредитного договору підпунктом 6.3.1 такого змісту:

„6.3.1 Проценти нараховані за період з 15.07.2014 по 14.03.2015 підлягають сплаті в строк до 01.04.2015.

- згідно з п.3 договору про внесення змін №14 від 30.12.2014 сторони, зокрема, домовились доповнити ст.7 кредитного договору "Контроль за фінансовим станом і діяльністю позичальника" п. 7.8 наступного змісту:

„7.8 Починаючи з 01.01.2015 позичальник зобов'язаний забезпечити щомісячні надходження орендних/суборендних платежів за договорами, майнові права на отримання виручки за якими передані в заставу Банку згідно підпунктами „н" - „у" п. 21 кредитного договору у сумі не меншій ніж 8 895 432, 20 грн"

- пунктом 13 договору сторони погодили, що договір про зміни № 14 укладений із скасувальною обставиною відповідно до ст. 212 ЦК України, в зв'язку з чим умови, викладені в цьому договорі про зміни № 14, втрачають чинність в разі невиконання позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених пп. 1,3,5,8,9 цього договору про зміни.

За огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що обставина невиконання відповідачем обов'язку забезпечити щомісячне, починаючи з 01.01.2015, надходження орендних/суборендних платежів за договорами, майнові права на отримання виручки за якими передані в заставу Банку згідно підпунктами „н" - „у" п. 21 кредитного договору у сумі не меншій ніж 8 895 432, 20 грн" (скасувальна обставина) мала місце 31.01.2015. Разом з тим, враховуючи ч.5 ст.254 ЦК України, останнім днем строку виконання зобов'язання було 02.02.2015, а договір №14 втратив чинність, відповідно - 03.02.2015.

Отже, суди вважали неправомірним нарахування пені за несплату процентів та недотримання графіку погашення кредиту, встановленого договором №12 до 03.02.2015.

Суди попередніх інстанцій також врахували, що згідно з п. 10.2 договору нарахування пені, яка передбачена цим договором, починається з першого дня прострочення виконання зобов'язання, зазначеного в п. 10.1 цього договору, і припиняється в момент виконання позичальником зобов'язання, за несвоєчасне виконання якого така пеня була застосована до позичальника. При цьому останнім днем нарахування пені є день фактичного погашення заборгованості в зв'язку з виникненням якої нараховувалась пеня. Отже, сторони у договорі, користуючись правом, наданим ч.6 ст.232 ГК України по іншому врегулювали період нарахування пені, не обмежуючи його 6 місяцями.

Окрім того, господарськими судами було враховано правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.04.2015 у справі № 909/660/14, згідно з яким максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Оскільки при перевірці розрахунку позивача було встановлено його методологічну помилковість, пов'язану із неврахуванням дати втрати чинності договором №14, а також неврахуванням згаданої правової позиції Верховного Суду України, місцевим господарським судом за допомогою системи "Ліга-Закон" було здійснено власний розрахунок суми пені і визнано обґрунтованою її в межах даного позову в розмірі 40 352 753, 92 грн.

З огляду на висновки судово-економічної експертизи № 3267/3268 від 07.09.2016 (з додатком від 19.10.2019 до висновку експерта № 3267/3268 судово-економічної експертизи від 07.09.2016) в частині, що стосується визначення розміру грошового зобов'язання, суд апеляційної інстанції вважав обґрунтованим нарахування та обчислення пені за період з 03.02.2015 по 30.06.2015 за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією на суму 15 115 779, 72 грн; за прострочення сплати загальної заборгованості на суму 24 779 767, 93 грн.

Разом з тим, дослідивши усі обставини справи та оцінивши наведені відповідачем доводи, суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для застосування пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка була чинною на момент розгляд справи в суді першої інстанції) та зменшення розміру належної до стягнення суми пені до 20 000 000 грн.

2.7. Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" не доведено наявність чотирьох умов, встановлених ст. 652 ЦК України, а також не доведено, що розірвання договору, а не зміна, суперечить громадським інтересам або потягне для сторін збитки, що значно перевищують витрати необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Внесення змін до договору шляхом викладення його в запропонованій ПАТ "ФК"Чорноморець" редакції також фактично буде мати під собою втручання у господарську діяльність суб'єктів підприємницької діяльності, оскільки стосується строків сплати кредиту, процентної ставки, тощо.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Одеської області від 09.02.2016 та постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 06.11.2018, ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

3.2. Узагальнені доводи касаційної скарги:

- судами попередніх інстанцій з порушенням норм матеріального права, а саме статей 611, 615, частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, стягнуто проценти за користування кредитною лінією за період, який охоплює проміжок часу з 09.07.2015 по 03.11.2015 (з моменту припинення кредитного договору до моменту звернення із позовом до поручителя про стягнення), на суму 1 421 925, 58 доларів США. Так, надіславши на адресу ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" повідомлення-вимогу про дострокове повернення повної суми заборгованості на підставі пункту 8.3 договору та частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, Банк втратив можливість нарахування та одержання процентів, комісійних, неустойки за кредитним договором з 09.07.2015. Наведені доводи узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 27.01.2016 у справі № 6-771цс15, у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 564/2199/15-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц;

- судами попередніх інстанцій не враховано, що відповідно до положень підпункту 1.3.7 пункту 1.3 договору та порядку розрахунку процентної ставки, встановленого підпунктом 1.3.1 пункту 3.1 договору, в редакції договору про внесення змін № 7, мінімальний розмір змінюваної процентної ставки (12% річних) застосовується у разі, якщо результат за формулою показник LIBOR USD 6M + Маржа банку (11,5%) буде менше, ніж 12% річних. Позивач у наданому розрахунку заборгованості не обґрунтовує, з яких підстав Банком застосовано саме 12% річних. Позивач повинен був застосувати показник LIBOR USD 6M та довести правомірність використання мінімальної процентної ставки. Проте матеріали справи не містять належних доказів застосування Банком при здійсненні розрахунку того чи іншого показника LIBOR USD 6M у відповідних періодах;

- суди попередніх інстанцій не врахували неможливість застосування індексу інфляції до розрахунків вимог, що ґрунтуються на зобов'язанні, яке виражене у іноземній валюті і, як наслідок, в цілому неможливість використання у подібних розрахунках облікової ставки НБУ, однією зі складових якої є саме рівень інфляції, який приймається за даними статистичних органів. З огляду на те, що пунктом 10.1 договору не встановлено іншого механізму розрахунку пені, окрім нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, то нарахування пені по вказаному договору є безпідставним. Окрім того, відповідно до розрахунку пені, складеного позивачем, сума боргу ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" за тілом кредиту та процентами за користування кредитом у доларах США фактично щоденно перераховувалася у гривню залежно від коливань курсу долара США щодо гривні. Тобто перерахунок заборгованості ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" здійснювався не на певну дату відповідно до графіка погашення кредиту на загальну суму заборгованості, а щоденно залежно від коливань курсу долара США щодо гривні;

- судом апеляційної інстанції не прийнято до уваги те, що ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" не могло надати докази погашення частини заборгованості перед Банком при розгляді справи у суді першої інстанції через те, що станом на момент прийняття Господарським судом Одеської області рішення погашення заборгованості ще не відбулося. Так, на момент прийняття Південно-західним апеляційним господарським судом постанови у даній справі, розмір заборгованості ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" був зменшений на вартість стягненого майна (переданого в іпотеку в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором), а саме на 19 691 373 долара США. Також судом апеляційної інстанції не було враховано обставини справи, встановлені ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.12.2017 та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.02.2018 у справі № 916/1950/16. На думку скаржника, усі його зобов'язання перед Банком є забезпеченими заставою (іпотекою) майна третіх осіб, а тому заборгованість відсутня;

- відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог, судами попередніх інстанцій неправильно застосовано положення частини 2 статті 652 Цивільного кодексу України, а також не застосовано Принципи міжнародних комерційних договорів (Принципи УНІДРУА).

3.3. У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Сбербанк" просило відмовити в її задоволенні, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. При цьому товариством наведено такі доводи:

- пунктом 6.2. договору передбачено, що нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. Договором також встановлено строк дії кредитної лінії (пункт 1.4 договору) і строк дії самого договору. Отже, сторонами визначено, що проценти нараховуються не лише в межах строку кредитування, але й після його спливу, у т.ч. внаслідок надіслання вимоги Банком про дострокове повернення кредитних коштів до моменту їх фактичного повернення. Аналогічного висновку щодо того, що припинення нарахування процентів відбувається в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі, дійшов Верховний Суд в постанові від 10.10.2018 у справі № 910/750/18. У доповненні до відзиву на касаційну скаргу товариство також посилається на постанову Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 913/11/18. Окрім того, зазначає, що такої ж практики дотримувався Верховний Суд і в постановах від 14.02.2018 у справі № 575/2921/15-ц, від 06.02.2018 у справі № 644/610/15-ц, від 01.02.2018 у справі № 161/12888/15-ц;

- судами попередніх інстанцій, зокрема апеляційним господарським судом з урахуванням висновків судово-економічної експертизи № 3267/3268 від 07.09.2016 (з додатком від 19.10.2019 до висновку експерта № 3267/3268 судово-економічної експертизи від 07.09.2016), вірно встановлено розмір заборгованості ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" за кредитним договором.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, якими керувався суд

4.1. Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ПАТ "Сбербанк" до ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" про стягнення заборгованості: 43 371 675, 85 доларів США та 46 608 814, 15 грн, з яких 36 773 937, 32 доларів США загальної заборгованості за кредитною лінією; 6 597 738, 53 доларів США процентів за користування кредитною лінією, що нараховані за період з 15.07.2014 по 02.11.2015; 16 637 067, 93 грн пені за прострочення сплати процентів з користування кредитною лінією, що нарахована за період з 31.12.2014 по 30.06.2015, та 29 971 746, 22 грн пені за прострочення сплати загальної заборгованості за кредитною лінією, що нарахована за період з 31.12.2014 по 30.06.2015.

4.2. В частині позовної вимоги про стягнення процентів за користування кредитною лінією, колегія суддів з урахуванням фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій, дійшла таких висновків.

Так, проценти за користування кредитною лінією, нараховані за період з 15.07.2014 по 02.11.2015. Судами попередніх інстанцій такий період визнано правомірним. Разом з тим скаржник наполягає на його зменшенні, оскільки вважає, що нарахування процентів після 08.07.2015, тобто після спливу 10-денного строку на повернення повної суми заборгованості на вимогу Банку, є неправомірним, оскільки, направивши таку вимогу, Банк змінив строк виконання зобов'язання боржником. При цьому в обґрунтування наведених доводів ПАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" посилається на правові позиції, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц.

4.3. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 викладено правову позицію, згідно з якою, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. У зв'язку з чим Великою Палатою Верховного Суду було відхилено аргументи Банку про те, що він на підставі статей 599 та 631 Цивільного кодексу України мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

4.4. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц викладено правову позицію, згідно з якою Банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України, та пені за порушення умов договору, звернувшись у березні 2010 року до суду із позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника та поручителя. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Аналогічна правова позиція була викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, в якій окрім наведеного також зазначено, що у такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

4.5. Разом з тим колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм абзацу 2 частини першої статті 1048 та частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц та від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц.

4.6. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

4.7. Як встановлено судами попередніх інстанцій, пунктом 6.2. договору передбачено, що нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі.

4.8. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

4.9. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 Цивільного кодексу України, звернення з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Звернення з такою вимогою не припиняє зобов'язальних правовідносин між сторонами договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом до фактичного повернення кредиту в повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 6-157цс16. Також така позиція закріплена у Листі Верховного Суду України від 07.10.2010 "Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин".

При цьому Велика Палата Верховного Суду від правового висновку, наведеного у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 6-157цс16 у своїх рішеннях не відступила, а тому суди продовжують її застосовувати.

Так, у своїй постанові від 13.12.2018 у справі № 913/11/18 Верховний Суд вважав помилковим висновок суду апеляційної інстанції про необхідність застосування правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Колегія суддів зазначила, що у згаданій справі сторонами у кредитному договорі з урахуванням принципу свободи договору (статті 6, 627 Цивільного кодексу України) передбачено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абзацом 2 частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, допускає нарахування Банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості.

4.10. З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що є наявними правові підстави відступити від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц та від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України у зв'язку з тим, що такими діями кредитор на власний розсуд змінює умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. На думку колегії суддів, направлення вимоги про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором не означає односторонньої відмови від договору, не має наслідком припинення договірних зобов'язань, зокрема і в частині умови, згідно з якою нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі, що узгоджується із законодавчим положенням абзацу 2 частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України.

4.11. Відповідно до частини 4 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об'єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

4.12. Колегія суддів дійшла висновку, що оскільки наведені у даній ухвалі суду обставини свідчать про необхідність відступити від висновку щодо застосування норм абзацу 2 частини першої статті 1048 та частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухвалених рішеннях Великої Палати, а саме: від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) та від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), то справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

4.13. Також колегія суддів вважає, що вирішення правових питань, сформульованих у даній постанові суду, має значення для забезпечення сталого розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов'язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдине застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Неодноразове ухвалення протилежних і суперечливих судових рішень, особливо судами вищих інстанцій, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Керуючись частиною 4 статті 302, статтею 303 Господарського процесуального кодексу України Верховний Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 916/4693/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Блек Сі Ріелті Груп", Публічне акціонерне товариство "Ринок Малиновський", Публічне акціонерне товариство "Туристично-виробнича фірма "Чорне море", Публічне акціонерне товариство "Чорноморська транспортна компанія, про стягнення 1 047 688 897, 41 грн та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець" до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про внесення змін до договору.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Баранець

Г. Вронська