ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2019 р. м. Київ Справа№ 920/22/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Кондратенко Н.О.
за участю представників учасників процесу:
від прокуратури: згідно протоколу судового засідання позивача: згідно протоколу судового засідання від відповідача-1: згідно протоколу судового засідання від відповідача-2: згідно протоколу судового засідання
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Городнянське хлібоприймальне підприємство" та державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)"
на рішенняГосподарського суду Сумської області
від11.05.2018
суддя Котельницька В.Л. м. Суми
повний текст складений21.05.2018
за позовомзаступника керівника Конотопської місцевої прокуратури, м. Конотоп, Сумська обл. в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, м. Суми
до1) державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)", м. Конотоп Сумська обл. 2) товариства з обмеженою відповідальністю "Городнянське хлібоприймальне підприємство", м. Городня Чернігівська обл.
провизнання недійсним договору та зобов'язати звільнити земельні ділянки

За результатами розгляду апеляційних скарг Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в інтересах держави в особі ( надалі- прокурор) Головного управління Держгеокадастру у Сумській області ( налалі- позивач) звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)» (надалі-відповідач 1) та товариства з обмеженою відповідальністю «Городнянське хлібоприймальне підприємство» ( надалі-відповідач 2) в якій просив суд:

- визнати недійсними на майбутнє договір про спільну діяльність № 65 від 02.02.2012, укладеного між Державним підприємством «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)» та товариством з обмеженою відповідальністю «Городнянське хлібоприймальне підприємство»;

- зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «Городянське хлібоприймальне підприємство» звільнити земельні ділянки загальною площею 1150 га, що розташовані на території Дяківської сільської ради Буринського району Сумської області на полях № 1-11 та використовуються товариством на підставі договору про спільну діяльність № 65 від 02.02.2012 ( т. 1, а.с. 5-16).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що укладений 02.02.2012 між відповідачем 1 та відповідачем 2 договір про спільну діяльність не є договором про спільну діяльність, а є прихованим договором оренди землі, його зміст суперечить вимогам ЦК України та не спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 11.05.2018 у справі № 920/22/18 позов задоволено. За рішенням суду:

- визнано недійсним на майбутнє договір про спільну діяльність № 65 від 02.02.2012, укладений між Державним підприємством «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)» та товариством з обмеженою відповідальністю «Городнянське хлібоприймальне підприємство»;

- зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю «Городнянське хлібоприймальне підприємство» звільнити земельні ділянки загальною площею 1150 га, що розташовані на території Дяківської сільської ради Буринського району Сумської області на полях № 1-11 та використовуються товариством на підставі договору про спільну діяльність № 65 від 02.02.2012.

Вирішено питання судових витрат ( т. 2, а.с. 83-95).

Приймаючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог прокурора суд виходив з того, що договір про спільну діяльність від 02.02.2012 є фактично договором оренди, у зв`язку з чим на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України ст. 207 Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що укладений між відповідачами у справі правочин є недійсним. Крім того, місцевий господарський суд встановив, що спірні земельні ділянки використовується відповідачем 2 без належних правових підстав, а тому вони (земельні ділянки) підлягають звільненню.

Не погодившись із прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Городнянське хлібоприймальне підприємство" (надалі-скаржник 1) звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2018 у справі № 920/22/18 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у позову ( т. 2, а.с. 111-114).

Вимоги та доводи апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Городнянське хлібоприймальне підприємство" мотивовані порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права, а саме - ст.ст. 1130, 1131, 1134 Цивільного кодексу України, ст.ст. 13, 27 Закону України «Про оренду землі», ст. 23 Закону України «Про адвокатуру», а також норм процесуального права, зокрема, ст.ст. 53, 174 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржник-1 вказує про те, що прокурор не вказав поважні причини неможливості такого звернення позивача до суду особисто, а також необґрунтовано неможливості нездійснення або неналежного здійснення своїх повноважень позивачем. Самі лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах (ГУ Держгеокадастру у Суміській області) неналежним чином здійснює відповідні повноваження захисту державних інтересів, не є достатніми для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

Скаржник-1 зазначає про те, що договором про спільну діяльність не відбулося переходу права користування земельними ділянками, вони не вибули із володіння землекористувача (відповідача-1), що свідчить про недоведеність удаваного характеру оспорюваного правочину, а, відтак, і про відсутність правових підстав для визнання його недійсним як такого, що вчинений з порушенням закону. Інших обставин, які б стали підставою для визнання оспорюваного договору недійсним, а також порушення будь-яких прав і держави і ГУ Держгеокадастру в Сумській області внаслідок укладення цього правочину прокурором та позивачем не зазначено.

Заявник апеляційної скарги наголошує на відсутності порушеного права у позивача, що є самостійної підставою для відмови в задоволенні позову. Спірні земельні ділянки знаходяться у постійному користуванні ДП «Підприємство ДКВСУ (№130)» на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 10.09.2009, а тому на думку скаржника 1 позивач взагалі не має жодних повноважень на розпорядження цими земельними ділянками з таким правовим статусом до припинення прав.

Крім того, скаржник зазначив, що вимога прокурора про зобов'язання ТОВ «Городнянське ХПП» звільнити спірні земельні ділянки, є безпідставною та такою, що не може бути виконана, оскільки крім обставин, зазначених вище, ТОВ «Городнянське ХПП» не займало ці земельні ділянки.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Городнянське хлібоприймальне підприємство" акцентує увагу на тому, що договір про спільну діяльність місить усі обов'язкові умови договору про спільну діяльність.

Також, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)" (надалі-каржник) звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2018 у справі № 920/22/18 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити ( т. 2, а.с. 126-128).

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)" посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального права, а саме-ст.ст. 1130, 1133, 1135, 1139 Цивільного кодексу України, ст. 15 Закону України «Про оренду землі» та норм процесуального права, що виражено у неналежному дослідженні обставин справи.

За твердженням скаржника, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про те, що умови оспорюваного договору притаманні саме для договору оренди землі, а саме те, що об'єктом договору оренди є земельні ділянки (кадастровий номер, місце розташування та розмір орендної плати), оскільки, по-перше, предметом договору про спільну діяльність ( п. 1.1. договору) не є земельні ділянки, а спільна діяльність на основі співробітництва шляхом спільної участі в організації співпраці, по -друге, договір не містить кадастрових номерів земельних ділянок.

Вважає, що судом першої інстанції були залишені поза увагою положення розділу 2 та 6 та п.п. 5.1., 5.2., 6.4., 6.5. договору про спільну діяльність від 02.02.2012.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 у справі № 920/22/18 відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю "Городнянське хлібоприймальне підприємство" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2018 у справі № 920/22/18; апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Городнянське хлібоприймальне підприємство" на рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2018 у справі № 920/22/18 залишено без руху.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 у справі № 920/22/18 апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)" на рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2018 у справі № 920/22/18 залишено без руху.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.07.2018 у справі № 920/22/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Городнянське хлібоприймальне підприємство" на рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2018 у справі № 920/22/18.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.07.2018 у справі № 920/22/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)" на рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2018 у справі № 920/22/18.

17.07.2018 до канцелярії Харківського апеляційного господарського суду від прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Городнянське хлібоприймальне підприємство", у якій прокурор просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт-без змін.

Також 17.07.2018 до канцелярії Харківського апеляційного господарського суду від прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)", у якій останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт-без змін.

Так, у відзивах на апеляційні скарги Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)" та товариства з обмеженою відповідальністю "Городнянське хлібоприймальне підприємство" керівник Конотопської місцевої прокуратури вважає доводи відповідачів необґрунтованими та безпідставними, а рішення суду першої інстанції прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Прокурор посилається на те, що повноваження щодо розпорядження спірними землями державної власності сільськогосподарського призначення покладено саме на ГУ Держгеокадастру у Сумській області, яке є у спірних правовідносинах правонаступником Буринської РДА Сумської області, а тому Головне управління має право звернутися до суду за захистом порушеного права. Проте, оскільки вказаним органом не вживались заходи до усунення порушень та повернення спірної земельної ділянки, з огляду на це прокурором і було заявлено даний позов. Звернення прокурора до суду із позовом у даній справі спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про законність розпорядження належними державі земельними ділянками сільськогосподарського призначення, яке здійснено з порушенням закону. Конотопською місцевою прокуратурою направлено до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області лист № 78 - 104вих18 від 04.01.2018 про намір звернутися з вказаним позовом до суду в їх інтересах.

Таким чином, прокурор вважає, що ним належним чином обґрунтовано наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді саме в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області.

Крім того, прокурор зазначив про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання спірного договору недійсним та звільнення земельних ділянок через невідповідність його змісту вимогам закону, оскільки в даному випадку операція з передачі земельної ділянки як внеску у спільну діяльність неможлива, так як земельна ділянка не є власністю учасника спільної діяльності, а використовується ним на підставі права постійного користування. Оспорюваний договір укладено з порушенням законодавства, адже із суті договірних відносин сторін можна зробити висновок, що цей договір є удаваним. Фактично був вчинений договір оренди земельної ділянки ( т.2, а.с. 182-190, а.с. 193-198).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.07.2018 у справі № 920/22/18 об'єднано апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Городнянське хлібоприймальне підприємство" та державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)" на рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2018 у справі № 920/22/18 в одне апеляційне провадження; призначено справу № 920/22/18 до розгляду на 21.08.2018.

23.07.2018 через канцелярію Харківського апеляційного господарського суду від позивача надійшли відзив на апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Городнянське хлібоприймальне підприємство" та державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)", у яких останнє просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт-без змін.

У відзиві на вказані апеляцій скарги, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області зазначає про те, що спірні земельні ділянки надані у постійне користування відповідачу -1 з метою залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, але кримінально-виконавча служба в свою чергу уклала договір від 02.02.2012 № 65 про спільну діяльність. На відміну від права власності на землю, праву землекористування притаманні тільки правомочності володіння та користування земельною ділянкою.

Позивач підкреслив, що конкретний зміст правомочностей володіння і користування землекористувача визначають власники землі, але правомочність розпорядження завжди залишається за власниками земельних ділянок.

За твердженнями позивача, договір № 65 про спільну діяльність є прихованим договором оренди землі, оскільки містить всі істотні умови саме договору оренди землі, так як питання користування земельними ділянками для вирощування сільськогосподарської продукції є предметом регулювання спеціальних норм законодавства, пов'язаного з орендою землі. Особа, яка користується землею на праві постійного користування, на відміну від власника, позбавлена права розпоряджатися землею, тобто укладати будь-які правочини, спрямовані на передачу земельної ділянки чи іншим способом вирішувати подальшу долю землі. Право розпорядження майном є виключно у власника, а не у постійного користувача, тому угода про спільну обробку землі не відповідає вимогам законодавства.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.08.2018 у справі № 920/22/18 оголошено перерву у судовому засіданні до 20.09.2018.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, с. 6 ст. 147 Закону України " Про судоустрій та статус суддів" та на підставі розпорядження керівника апарату суду від 03.10.2018, передано до Північного апеляційного господарського суду справу № 920/22/18.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 12.11.2018, справу № 920/22/18 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

12.11.2018 від прокурора надійшов наділи письмові пояснення у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі № 920/22/18 прийнято апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Городнянське хлібоприймальне підприємство" та державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)" на рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2018 у справі № 920/22/18 до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.; розгляд апеляційних скарг товариства з обмеженою відповідальністю "Городнянське хлібоприймальне підприємство" та державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)" на рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2018 у справі № 920/22/18 призначено на 16.01.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 розгляд справи № 920/22/18 відкладено на 04.02.2019.

04.02.2019 до початку судового засідання через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання, в якому Головне управління Держгеокадастру у Сумській області підтримує раніше надані пояснення викладені у відзивах на апеляційні скарги та просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2018 у справі № 920/22/18-без змін.

Також у поданому клопотанні, позивач просить суд розглядати апеляційні скарги за відсутності представника позивача.

В судовому засіданні адвокат скаржників 1, 2 вимоги апеляційних скарг підтримав, з наведених у ній підстав та просив апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Городнянське хлібоприймальне підприємство" та державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)" задовольнити. Рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2018 у справі № 920/22/18 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні прокурор вимоги апеляційних скарг заперечував, з підстав викладених у відзивах на них та просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт-без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення прокурора, адвоката відповідача-1 та відповідача-2, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку, що апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Городнянське хлібоприймальне підприємство" та державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)" підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, що Розпорядженням голови Буринської районної державної адміністрації Сумської області від 19.06.2009 за № 226 Державному підприємству Конотопського виправного центру № 130 (попередня назва першого відповідача у справі) надана у постійне користування земельна ділянка площею 1393,0315 га, про що виданий державний акт на право постійного користування від 10.09.2009 Серії ЯЯ № 288938, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 19 ( т. 1, а.с. 24-25).

Відповідно до плану меж земельної ділянки вона складається з п'яти земельних ділянок. Цільове призначення земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місцезнаходження Дяківська сільська рада Буринського району Сумської області, кадастрові номери земельних ділянок - :10:001:0001, площею 547,0112 га, :10:002:0001, площею 621,3802га, :09:004:0001, площею 37,8517га, :11:001:0120, площею 179,3254 га, :11:001:0121, площею 7,4631 га.

Наказом Міністерства юстиції України від 06.12.2016 № 3520/5 Державне підприємство «Підприємство Конотопського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області (№ 130)» було перейменовано в Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)» (надалі - ДП «Підприємство ДКВС України (№130)»).

Згідно із п.п. 2.1, 2.4, 4.1, 4.14 статуту ДП «Підприємство ДКВС України (№130)», затвердженого вказаним наказом Міністерства юстиції України, підприємство утворено з метою залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання та отримання прибутку від господарської діяльності. Майно підприємства перебуває у державній власності, закріплюється за ним на праві господарського відання. Підприємство здійснює володіння, користування землею та іншими природними ресурсами відповідно до мети своєї діяльності згідно із законодавством.

Таким чином, вищевказані земельні ділянки надані у постійне користування ДП «Підприємство ДКВС України (№ 130)» з метою залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання та отримання прибутку від господарської діяльності.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між Державним підприємством «Підприємство Конотопського виправного центру управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Сумській області (№130)» (яке перейменовано в Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)» та товариством з обмеженою відповідальністю «Городнянське хлібоприймальне підприємство" було укладено договір № 65 від 02.02.2012 про спільну діяльність (далі - договір).

У п. 1.1 договору визначено, що сторони на основі співробітництва, спільної участі та організації співпраці, зобов'язуються спільно діяти у сфері сільськогосподарського виробництва для досягнення таких спільних господарських цілей: вирощування сільськогосподарської продукції на площі 1100 га ріллі, збирання та розподіл сільськогосподарської продукції ( т. 1, а.с. 27-31).

Пунктом 2 договору визначено вклади сторін для досягнення цілей, визначених у п. 1.1 цього договору, вклад відповідача 1 становить:

- грошові кошти, які використовуються для здійснення всього комплексу сількогосподарських робіт, що входять до предмету спільної діяльності;

- фінансування придбання необхідних товарно-матеріальних цінностей, робіт і послуг сторонніх організацій включаючи охорону об'єктів, земельних ділянок, врожаю, окремі сільськогосподарські роботи;

- трудова участь ( здійснення сількогосподарьких робіт відповідно до Програми робіт (додаток № 2 до цього договору).

Відповідно до п. 2.2. договору для досягнення цілей, зазначених у п. 1.1. вклад відповідача 2 (ТОВ «Городнянське хлібоприймальне підприємство») становить:

- фінансування придбання необхідних товарно-матеріальних цінностей, робіт і послуг сторонніх організацій включаючи охорону об'єктів, земельних ділянок, врожаю, окремі сільськогосподарські роботи;

- участь відповідача 1 (ДП «Підприємство ДКВС України (№ 130)») земельними ділянками, вказаними у п. 1.2. цього договору;

- трудова участь засуджених ( здійснення сільськогоспорських робіт відповідно до програми робіт (додаток № 2 до цього договору).

У п. 5.1 та 5. 2 договору сторони погодили, що всі доходи, що будуть отримані в результаті спільної діяльності, використовуються, в першу чергу, на відшкодування матеріальних витрат на проведення такої діяльності. Валовий врожай, що буде отриманий сторонами від спільної діяльності підлягає розподілу в такому порядку: 95% - ТОВ «Городнянське хлібоприймальне підприємство», 5% - ДП «Підприємство Конотопського виправного центру управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Сумській області (№ 130)», але не менше: за 2012 рік - 378 154 грн., за 2013 -2016 роки-504 204 грн.

Пунктом 10 договору передбачено, що він діє до 31.12.2016.

Додатковою угодою до договору № 1 від 27.03.2013 внесено зміни до Договору в частині площі земельних ділянок та розподілу результатів спільної діяльності, а саме змінено площу земельних ділянок з 1100 га на 1150 га, та змінено суму розподілу отриманого врожаю, а саме за 2013 - 2016 роки на 527122,36 грн.

Додатком № 1 до договору на 2013 рік визначено перелік земельних ділянок, які обробляються в процесі виконання умов Договору, а саме земельні ділянки, що розташовані на полях № 1-11 загальною площею 1150 га.

Додатком № 2 до договору на 2013 рік визначено програму робіт, що будуть виконуватись за договором про спільну діяльність.

Додатковою угодою до договору № 2 від 09.02.2015 внесено зміни до п. 5.2 Договору, а саме змінено суму розподілу отриманого врожаю за 2013-2014 роки на 527 122,36 грн., за 2015 - 2016 роки на 925 628,00 грн.

Додатковою угодою до договору № 3 від 04.02.2016 внесено зміни до п. 5.2 договору, а саме змінено суму розподілу отриманого врожаю за 2013-2014 роки на 527 122,36 грн., за 2015 рік - 925 628,00 грн., за 2016 рік - 1 619 849,00 грн.

Додатковою угодою № 4 до договору від 01.03.2017 внесено зміни до п. 5.2 договору, а саме змінено суму розподілу отриманого врожаю за 2017-2019 роки - 3 100 000,00 грн. щороку.

Крім того, внесено зміни до п. 10.1 договору, а саме термін договору продовжено до 31.12.2019.

Прокурор, вбачаючи порушення вимог земельного та цивільного законодавства при укладанні між відповідачами у справі спірного договору, звернувся до господарського суду з вимогою визнати недійсним договір про спільну діяльність № 65 від 02.02.2012 та зобов'язати відповідача звільнити спірні земельні ділянки.

Прокурор наголошує, що по суті договір № 65 про спільну діяльність є прихованим договором оренди землі, оскільки містить всі істотні умови саме договору оренди землі, оскільки, на його думку, питання користування земельними ділянками для вирощування товарної сільськогосподарської продукції є предметом регулювання спеціальних норм законодавства, пов'язаного з орендою землі.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що укладеному між відповідачем 1 та відповідачем 2 договір про спільну діяльність є фактично є договором про оренду землі у зв`язку з чим на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України ст. 207 Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що укладений між відповідачами у справі правочин є недійсним

Також місцевий господарський суд зазначив, за спірним договором відбулось розпорядження земельними ділянками неповноважним суб'єктом, внаслідок чого такий договір не відповідає вимогам ст.ст. 93, 116 Земельного кодексу України, ч. 4 ст. 4 Закону України «Про оренду землі».

Проте суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновками місцевого господарського суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України ( надалі-ЦК України) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Положеннями ст. 235 ЦК України визначено поняття удаваного правочину (це правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили).

Отже, основною ознакою удаваного правочину є фактичне встановлення між сторонами правочину інших правовідносин ніж ті, щодо яких його було укладено.

Загальні умови здійснення спільної діяльності встановлені ст.ст. 1130-1131 ЦК України, якими передбачено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Відповідно до ст. 1133 ЦК України вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв'язки. Вклади учасників вважаються рівними за вартістю, якщо інше не випливає із договору простого товариства або фактичних обставин. Грошова оцінка вкладу учасника провадиться за погодженням між учасниками.

Таким чином, господарчі суб'єкти різних форм власності не позбавлені права укласти договір для досягнення спільної господарської мети шляхом їх сумісної діяльності, яка не забороняється чинним законодавством.

Правові засади оренди землі регулюються Земельним кодексом України , Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Стаття 13 Закону України «Про оренду землі» встановлює, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Вимоги до умов такого договору передбачені у ст. 15 Закону України «Про оренду землі»: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Як вбачається, спірний договір, відповідно до вимог ст. 1130 ЦК України, містить умови договору про спільну діяльність щодо здійснення спільних дій та про спільну мету таких дій (предмет та мета договору).

Як свідчить предмет договору (п. 1.1.) про спільну діяльність сторони зобов'язуються на основі співробітництва без вкладів майном (грошовими коштами,матеріалами, майновими правами тощо), яке належить сторонам на відповідних правових підставах ( право власності, господарського відання, оперативного управління), а також спільної участі та організації співпраці, спільно діяти у сфері сільськогосподарського виробництва для досягнення таких спільних господарських цілей: вирощування сільськогосподарської продукції на площі 1100 га ріллі, збирання та розподіл сільськогосподарської продукції.

Наявність у спірному договорі умов про строковість, платність та отримання у користування певної земельної ділянки не змінює правової природи такого договору, як договору про спільну діяльність. За своєю правовою природою оспорюваний договір є саме договором про спільну діяльність, а не договором оренди.

Крім того, відповідно до п.п. 6.4. 6.5. договору про спільну діяльність майно, що передане в тимчасове користування за даним договором не є спільною власністю сторін. Земельні ділянки, які визначені в п. 1.2. договору не є спільною власністю сторін.

Вказане вище підтверджує те, що за своєю правовою природою оспорюваний договір є саме договором про спільну діяльність, а не договором оренди земельної ділянки, що свідчить про помилковість доводів прокурора щодо удаваності спірного правочину.

Приймаючи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вимога прокурора про визнання недійсним на майбутнє договір про спільну діяльність № 65 від 02.02.2012, укладеного між Державним підприємством «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)» та товариством з обмеженою відповідальністю «Городнянське хлібоприймальне підприємство» є такою, що не підлягає задоволенню.

Оскільки, виходячи з наведених вище підстав, не задоволено вимоги про визнання спірного договору недійсним на майбутнє, то судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав і для задоволення похідних вимог про зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю «Городнянське хлібоприймальне підприємство» звільнити земельні ділянки.

Щодо звернення прокурора за захистом інтересів держави, то слід зазначити, що відповідно до абзаців 1,2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (абз.1, 2 ч.4 ст.23 цього ж Закону).

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 53 ГПК України, в редакції, чинній на час звернення з позовом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які звертаються до суду за захистом прав і інтересів інших осіб, повинні надати суду документи, які підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах таких осіб (ч.2). Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч.4).

При цьому, як визначено в рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999, інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Як убачається зі змісту позовної заяви та встановлено судом першої інстанції, необхідність захисту інтересів держави прокурор аргументував, бездіяльністю Головного управління Держгеокадастру в Сумській області полягає у тому, що всупереч положенням ст.ст. 15-17, 319, 324, 386, Цивільного кодексу України, ст.ст. 15-1, 122 Земельного кодексу України, дане управління, маючи повноваження на звернення до суду за захистом порушеного права як власник та розпорядник земель сільськогосподарського призначення, тривалий час не вживало заходів до усунення порушень, допущених при укладанні спірного договору (враховуючи факт передачі у користування першим відповідачем другому відповідачеві земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення), а також не вимагало повернення спірної земельної ділянки.

З огляду на наведене підлягають відхиленню як такі, що не знайшли свого підтвердження доводи скаржника про неправильне застосування місцевим господарським судом положень ст. 53 ГПК України та 23 Закону України « Про прокуратуру».

Враховуючи вище викладені обставини суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що не врахування місцевим господарським судом вказаних обставин призвело до передчасного висновку про обґрунтованість заявлених прокурором.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову в задоволені позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції помилково визнав встановленими недоведені обставини справи та зробив висновки, які не відповідають обставинами справи, а також неправильно застосував норми матеріального права, що згідно з п. 1-4 ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю та ухвалення в апеляційному порядку нового рішення про відмову у позові.

Частиною 1 ст. 277 ГПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що доводи апеляційних скарг товариства з обмеженою відповідальністю "Городнянське хлібоприймальне підприємство" та державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)" підтвердилися під час розгляду даної справи, а тому апеляційні скарги підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 ГПК України у зв'язку із задоволенням апеляційної скарги відповідачів 1,2 , судові витрати за її розгляд підлягають стягненню з прокуратури на користь відповідачів в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Городнянське хлібоприймальне підприємство" та державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 11.05.2018 у справі № 920/22/18 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову заступника керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області- відмовити.

4. Стягнути з прокуратури Сумської області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд.33, ідентифікаційний код 03527891) на користь Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 130)» (41600, Сумська область, м. Конотоп, вул. Батуринська, буд 2, код ідентифікаційний код 08680787) 5 286 ( п'ять тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Стягнути з прокуратури Сумської області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд.33, ідентифікаційний код 03527891) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Городнянське хлібоприймальне підприємство» (15100, Чернігівська область, м. Городня, вул. Вокзальна, буд. 18, ідентифікаційний код 32517983) 5 286 ( п'ять тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Видати накази.

7. Справу № 920/22/18 повернути до Господарського суду Сумської області.

8. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

9. Доручити Господарському суду Сумської області у порядку ст. 327 Господарського процесуального кодексу України видати відповідний наказ.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано та складено судом-11.02.2019.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Ю.Б.Михальська

А.І. Тищенко