ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року Справа № 918/1337/14

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г. , суддя Демидюк О.О.

секретар судового засідання Саган І.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Рівненської області, постановлену 02.11.2018 суддею Марачем В.В. у справі № 918/1337/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради

про стягнення заборгованості, інфляційних втрат, 3% річних та штрафних санкцій у розмірі 747 709 грн. 45 коп.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 02.11.2018 у справі №918/1337/14 залишено без розгляду скаргу Публічного акціонерного товариства "НАК Нафтогаз України" на дії державного виконавця органу державної виконавчої служби Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області в частині винесення постанови від 26.03.2018 про закінчення виконавчого провадження ВП №47301846 з примусового виконання наказу господарського суду Рівненської області від 11.03.2014 № 918/1337/14.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ПАТ "НАК Нафтогаз України" звернулось з даною скаргою з пропуском десятиденного строку, встановленого статтею 341 ГПК України. При цьому скаргу подано без заяви про поновлення строку на її подання та без обгрунтування поважності причин такого пропуску. Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати.

В обгрунтування скарги зазначає, що відповідно до ст. 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав. Про порушення свого права, а саме про винесення постанови від 26.03.2018 про закінчення виконавчого провадження № 47301846, стягувач дізнався лише з Автоматизованої системи виконавчого провадження 22.10.2018. Оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження на адресу стягувача не надходила та скаржник не міг передбачити дату її винесення з огляду на тривалість здійснення виконавчого провадження (поза межами визначених законом строків), апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про можливу обізнаність скаржника щодо дати винесення оскаржуваної постанови та, як наслідок, пропуск десятиденного строку для подання скарги. Звертає увагу, що скарга подана в межах визначених ст. 341 ГПК України строків, які підлягають обчисленню саме з дати 22.10.2018 (отримання інформації з Автоматизованої системи). В такому випадку відсутня необхідність в поданні заяви про поновлення пропущеного строку.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та просить її задоволити.

Відповідач письмового відзиву на апеляційну скаргу не подав. В судовому засіданні представник відповідача усно заперечив проти доводів апеляційної скарги та вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обгрунтованою.

За умовами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Рівненської області від 04.11.2014 у справі №918/1337/14 позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - 600 000 грн. 00 коп. - основного боргу, 77 329 грн. 21 коп. - інфляційних втрат, 12 519 грн. 27 коп. - 3% річних, 27 959 грн. 94 коп. - пені, 14 356 грн. 13 коп. витрат по сплаті судового збору.

11.03.2015 на примусове виконання вказаного рішення видано наказ.

26.03.2018 ДВС винесла постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №47301846 з примусового виконання наказу господарського суду Рівненської області від 11.03.2014 №918/1337/14 у зв'язку із повним його виконанням згідно п.9 ч.1 ст. 39, 40 ЗУ "Про виконавче провадження".

25.10.2018 Публічне акціонерне товариство "НАК Нафтогаз України" звернулось в господарський суд Рівненської області із скаргою, в якій просить суд:

- визнати неправомірними дії заступника начальника Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби щодо закінчення виконавчого провадження ВП №47301846 з примусового виконання наказу господарського суду Рівненської області від 11.03.2014 №918/1337/14;

- визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №47301846 з примусового виконання наказу господарського суду Рівненської області від 11.03.2014 №918/1337/14;

- зобовязати заступника начальника Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби усунути порушення прав Стягувача порушеного в результаті закінчення виконавчого провадження ВП №47301846 з примусового виконання наказу господарського суду Рівненської області від 11.03.2014 №918/1337/14;

- зобовязати Здолбунівський районний відділ державної виконавчої служби повідомити Суд та Стягувача про виконання Ухвали в разі задоволення скарги.

Місцевий господарський суд прийшов до висновку що скаржником пропущено строк для подання скарги, клопотання про його поновлення не заявлено та будь-яких доказів поважності пропуску строку не надано, а тому скарга підлягає залишенню без розгляду. Посилаючись на ст.ст. 8, 19 ЗУ "Про виконавче провадження" та п. 9.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зазначив, що Скаржник мав право, як стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження, ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження. За наведених обставин скаржник вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження. Вказуючи про те, що про оскаржувану постанову скаржник дізнався лише 22.10.2018 з автоматизованої системи виконавчого провадження, останній не наводить поважних причин які унеможливлювали б його доступ до системи раніше зазначеної дати і в строки, які дозволяли б йому вчасно оскаржити постанову від 26.03.2018.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

За ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент винесення постанови органу державної виконавчої служби) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень, і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону (в редакції чинній на момент винесення постанови про закінчення ВП) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ст. 28 Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром. Документи виконавчого провадження надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Апелянт зазначає, що про порушення свого права, а саме про винесення постанови від 26.03.2018 про закінчення ВП № 47301846, дізнався лише із Автоматизованої системи виконавчого провадження 22.10.2018. В порушення вимог ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" дана постанова на адресу скаржника не надходила.

Відповідно до ст. 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Вказуючи на ймовірну обізнаність стягувача про порушення його права, суд першої інстанції не врахував того, що виконавче провадження в даному випадку здійснюється близько трьох років, тобто поза межами визначених Законом України "Про виконавче провадження" строків. Викладена в постанові Пленуму ВГСУ №9 від 17.10.2012 правова позиція в більшій мірі стосується скарг на бездіяльність органу ДВС в зв'язку з порушенням строків вчинення певних виконавчих дій, які стягувач може передбачити в силу встановлених норм закону.

Однак, в даному випадку предметом оскарження є дія державного виконавця, виражена у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, дату винесення якої за наявності обставин проведення виконавчого провадження понад визначені строки стягувач не міг передбачити.

Вказане опосередковано підтверджується тією обставиною, що скаржник вважає передчасним закінчення виконавчого провадження, оскільки на його думку наказ суду в повному обсязі не виконано та кошти стягувачем в повній мірі не отримано. Тобто, за відсутності задоволення своїх вимог у виконавчому провадженні стягувач не міг припустити вчинення органом ДВС таких дій.

Докази виконання органом ДВС обов'язку з надсилання копії оскаржуваної постанови на адреси сторін виконавчого провадження в матеріалах справи відсутні, що унеможливлює встановлення дати коли скаржник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права.

При цьому судовою колегією враховується те, що в даному випадку визначити момент відліку десятиденного строку для подання скарги є неможливим, оскільки відомості про день порушення своїх прав вказуються лише скаржником.

Разом з цим, за відсутності доказів які б спростовували твердження скаржника, у суду відсутні підстави стверджувати про подання скарги з пропуском визначеного строку.

Відтак, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що скаржником пропущено строк для подання скарги, клопотання про його поновлення не заявлено та будь-яких доказів поважності пропуску строку не надано.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Рівненської області від 02 листопада 2018 року у справі № 918/1337/14 скасуванню з передачею справи на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 14.11.18р. задоволити.

Ухвалу господарського суду Рівненської області від 02 листопада 2018 року у справі №918/1337/14 скасувати.

Справу № 918/1337/14 передати на розгляд до господарському суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складений "31" січня 2019 р.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Демидюк О.О.