ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.02.2019 Справа № 905/1997/18 Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Поліщук А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Малого приватного підприємства "Фірма Петранекологія" до Маріупольської міської ради про скасування рішення №7/30-2713 від 25.04.2018 та визнання поновленим договору оренди земельної ділянки, -

За участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Мале приватне підприємство "Фірма Петранекологія" звернулось з позовом до Маріупольської міської ради про скасування рішення Маріупольської міської ради від 25.04.2018 №7/30-2713 "Про продовження строку оренди земельної ділянки в Приморському районі міста Малому приватному підприємству "Фірма Петранекологія"; про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки розміром 0,3322 га (кадастровий номер :02:017:0028) в Приморському районі міста Маріуполя, укладений між МПП "Фірма "Петронекологія" та Маріупольською міською радою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Маріупольської міської ради від 25.04.2018 №7/30-2713 МПП "Фірма "Петронекологія" безпідставно було відмовлено в продовженні строку оренди земельної ділянки, яка знаходиться в Приморському районі міста Маріуполя. Позивач зазначив, що він як орендар, який належним чином виконує свої обов'язки за договором оренди, має переважне право на продовження договору оренди на новий строк.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.11.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1997/18.

У відзиві на позов від 26.11.2018 відповідач проти позову заперечував, оскільки позивачем не дотримано вимог чинного законодавства, які надають право на поновлення договору оренди землі, а саме:

- не додано до листа повідомлення проекту додаткової угоди договору оренди землі передбачених ч. 3 ст. 33 Закону;

- позивач отримав у межах строків передбачених законодавством лист - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Відповідач вважає, що відмовою МПП "Фірма "Петронекологія" у подовженні договору оренди земельної ділянки Маріупольською міською радою забезпечено використання земель територіальної громади на принципах раціональності та доцільності використання, з метою недопущення порушення законодавства України.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.12.2018 продовжено строк розгляду справи №905/1997/18 на стадії підготовчого провадження на тридцять днів до 30.01.2019 та відкладено підготовче засідання на 15.01.2019.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.01.2019 закрито підготовче провадження у справі №905/1997/18 та призначено розгляд справи по суті на 05.02.2019.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

На підставі рішення Маріупольської міської ради від 15.12.2005 №1741 земельну ділянку площею 0,3322 га (кадастровий номер :02:017:0028) (в районі залізничного вокзалу) Приморському районі м. Маріуполя, було надано в оренду Малому приватному підприємству «Фірма «Петранекологія» строком на 10 років.

На виконання цього рішення між Позивачем та Відповідачем 30.01.2006 укладено Договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Кулик Н.І., зареєстровано в реєстрі за №138.

01.02.2006 Договір зареєстровано у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» за №04.06.162.00457.

Рішенням Маріупольської міської ради від 01.12.2016 №7/13-1015 Малому приватному підприємству «Фірма «Петранекологія» було продовжено строк оренди земельної ділянки площею 0,3322 га (кадастровий номер :02:017:0028) Приморському районі м. Маріуполя, строком на 1 рік.

22.02.2017 між Маріупольською міською радою (далі - орендодавець) та МП «Фірма «Петранекологія» (далі - орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець, згідно до рішення Маріупольської міської ради від 01.12.2016 за №7/13-1015, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться у Приморському районі, міста Маріуполя (кадастровий номер: :02:017:0028).

В оренду передається земельна ділянка площею 0,3322 га (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору договір укладено терміном на 1 (один) рік з моменту державної реєстрації права оренди.

Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 (два) місяці до закінчення строку дії договору оренди повідомити письмово орендодавця про намір поновлення терміну дії договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає (п. 3.2. договору).

Орендна плата за землю (платіж) сплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки (за рік) на рахунок орендодавця (п. 4.3. Договору).

Згідно п. 4.5. Договору центральний орган виконавчої влади, що реалізовує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року. У разі індексації грошової оцінки земель міста Маріуполя, орендар зобов'язаний вносити плату у новому розмірі зі дня індексації.

Пунктом 4.8. Договору встановлено, що розмір орендної плати переглядається щорічно у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором; збільшення розмірів нормативної грошової оцінки;

- зміни розмірів орендної плати, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами передбаченими діючим законодавством, які розробляються за рахунок Орендаря;

- внесення змін до чинного законодавства України з питань регулювання правовідносин в сфері оренди земельних ділянок;

- в інших випадках, передбачених законом.

Земельна ділянка передається в оренду з метою та за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування об'єктів фізичної культури та спорту (діяльність у сфері відпочинку та розваг (експлуатація водної станції) (п. 5.1 Договору).

У відповідності до п. 9.2.8. Договору орендар зобов'язаний звернутися до орендодавця за 2 (два) місяця до закінчення строку дії договору оренди звернутися до орендодавця з письмовою заявою про поновлення терміну дії договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає.

Договір підписаний уповноваженими особами та засвідчений печатками орендаря та орендодавця.

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Договір оренди землі від 22.02.2017 зареєстрований у юридичному департаменті Маріупольської міської ради 02.03.2017, номер запису 19302640.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (частина п'ята статті 6 Закону України від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі»).

Статтею 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Приймаючи до уваги, що державна реєстрація зазначеного Договору проведена 02.03.2017, орендар у відповідності до п.3.2 та п.9.2.8 цього Договору мав до 02.01.2017 звернутися до орендодавця з письмовою заявою про поновлення терміну дії договору.

З метою виконання Закону України "Про адміністративні послуги" 31.08.2016 у м. Маріуполь відкрито Центр надання адміністративних послуг. Згідно з рішенням Маріупольської міської ради №7/17-1366 від 19.04.2017 затверджено 187 адміністративні послуги, які надаються вказаним Центром.

Зокрема пунктом 27 додатку до рішення Ради №7/17-1366 передбачено надання адміністративної послуги «Рішення міської ради про продовження терміну оренди земельної ділянки за наявності діючого договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у встановленому законом порядку». Суб'єкт надання цієї послуги - управління земельних ресурсів Маріупольської міської ради.

Згідно типового бланку Центру надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради, для отримання адміністративної послуги «Рішення міської ради про продовження терміну оренди земельної ділянки за наявності діючого договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у встановленому законом порядку», суб'єкт звернення має надати:

1.Копії документів (для юридичних осіб): свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи; статут; довідка з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

2.Копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна згідно діючого законодавства (за наявності).

3.Копії документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою;

- рішення Маріупольської міської ради щодо передачі земельної ділянки в оренду;

- договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у встановленому законом порядку;

- витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

21.12.2017 на виконання п.3.2. договору оренди Позивач звернувся до Відповідача через Центр надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради із заявою на отримання адміністративної послуги «Рішення міської ради про продовження терміну оренди земельної ділянки за наявності діючого договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у встановленому законом порядку» долучивши до неї копії документів передбачених Центром, що підтверджується описом вхідного пакету документів №38-027-861 від 21.12.2017.

Листом від 28.12.2017 №233-73917-231 Маріупольська міська рада (тобто до закінчення строку дії договору - строк дії договору до 02.03.2018) повідомила позивача про відсутність наміру поновлювати дію договору оренди земельної ділянки від 22.02.2017 (зареєстрований 02.03.2017) на той же самий строк та на тих же самих умовах, які були передбачені договором від 22.02.2017.

Також, цим листом відповідач повідомив позивача, що у разі наявності у орендаря наміру надалі користуватися земельною ділянкою, йому необхідно звернутися до Центру надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради у встановленому законом порядку із заявою про продовження строку дії вказаного Договору.

У встановлений статтею 33 Закону України «Про оренду землі» місячний термін Маріупольська міська рада заяву орендаря №38-027-861 від 21.12.2017 не розглянула та не прийняла відповідного рішення за наслідками розгляду цієї заяви.

Проте, майже через чотири місяців після звернення Маріупольська міська рада прийняла рішення від 25.04.2018 №7/30-2713 «Про подовження строку оренди земельної ділянки в Приморському районі міста Малому приватному підприємству «Фірма «Петранекологія», пунктом 1 якого відмовлено у поновленні строку оренди земельної ділянки (землі рекреаційного призначення міської ради) (кадастровий номер :02:017:0028) площею 0,3322 га для будівництва та обслуговування об'єктів фізичної культури та спорту (діяльність у сфері відпочинку та розваг (експлуатація водної станції), в Приморському районі міста МПП «Фірма «Петранекологія» ().

Не погодившись із вищевказаними обставинами та продовжуючи користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, МПП «Фірма «Петранекологія» звернулося до господарського суду Донецької області із позовом до Маріупольської міської ради в якому просив:

1.Скасувати рішення Маріупольської міської ради від 25.04.2018 року №7/30-2713 «Про подовження строку оренди земельної ділянки в Приморському районі міста МПП «Фірма «Петранекологія».

2.Визнати поновленим договір оренди земельної ділянки розміром 0,3322 га. (кадастровий номер :02:017:0028) в Приморському районі міста Маріуполя, укладений між МПП «Фірма «Петронекологія», м. Маріуполь, Донецька область та Маріупольською міською радою, м. Маріуполь на той самий термін та на тих самих умовах, які передбачені цим договором.

Правовідносини щодо оренди земельних ділянок, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються насамперед Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України та Цивільним кодексом України.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно ст. 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно дост.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч.2 ст.20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом установлення, зміни і припинення господарських правовідносин.

Тобто, такий спосіб захисту порушеного права, як укладання договору передбачений Законом.

Загальний порядок укладання господарського договору передбачений ст. 181 Господарського кодексу України.

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, зокрема, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч.ч.1-5ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист - повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Отже, для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Крім того, частиною 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Крім того, під час вирішення спору щодо поновлення договору оренди землі на новий строк в порядку ст. 33 Закону України «Про оренду землі» необхідно, зокрема, встановити наявність вчинення орендарем конклюдентних дій, а саме продовження користування носієм переважного права спірною земельною ділянкою та внесення ним відповідної орендної плати після закінчення строку дії договору, які б свідчили про його намір скористатися переважним правом та поновити договір оренди землі, строк дії якого закінчився.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд України в постановах від 23.11.2016 по справі №6-2540цс16, від 25.05.2016 по справі №3-312гс16, від 13.04.16 у справі №6- 2027цс15, від 06.09.2017 по справі №6-2539цс16, від 22.02.2018 по справі №912/686/17.

Як вбачається з матеріалів, доданих до позовної заяви, Позивач, з метою використання свого переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, у відповідності до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» 21.12.2017 звернувся до Маріупольської міської ради з метою продовження строку дії договору оренди земельної ділянки від 22.02.2017 у відповідності до п.3.2. зазначеного договору та ст.33 Закону України «Про оренду землі», тобто за два місяці до спливу строку його дії.

Таким чином, орендар виконав усі вимоги, які до нього ставились законодавством про оренду землі щодо реалізації ним свого переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк.

Відповідач, у встановлені законом строки, не надіслав позивачу лист-повідомлення про заперечення щодо поновлення спірного договору оренди земельної ділянки у відповідності до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

В той же час, позивач продовжував та продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди та сплачувати орендну плату, підприємство сплачує орендну плату у повному обсязі та своєчасно.

Аналіз положень ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України дає підстави вважати, що з моменту набуття права власності на жилий будинок (будівлю або споруду) у набувача виникає право (власності чи користування) на земельну ділянку, на якій знаходиться цей об'єкт.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 24.12.2010 у справі за позовом акціонерного товариства закритого типу «Консул» до Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва, Постанові Верховного Суду України від 06.11.2012 по справі № 21-335а12.

Також, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у Постанові від 13.04.2016 по справі №6-253цс16за змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Суд звертає увагу, що на підставі технічного паспорту на нежитлову будівлю водної станції, виданого 22.12.2017 та декларації про початок виконання будівельних робіт, серія та номер: ДЦ00, видана 22.09.2018 Департаментом ДАБК у Донецькій області, 19.01.2018 було зареєстроване право власності на вказану нежитлову будівлю (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 123), яка розташована на земельній ділянці 0,3322 га. (кадастровий номер :02:017:0028) в Приморському районі міста Маріуполя, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Організація та діяльність органів місцевого самоврядування регулюється Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" (розділ II). Тому ненормативні правові акти органів місцевого самоврядування правозастосовного та юрисдикційного змісту приймаються на основі Конституції і законів України, а самі ці органи як носії публічної влади є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами (частина перша статті 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачає, що питання регулювання земельних відносин є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад, яке реалізується шляхом прийняття органом місцевого самоврядування відповідного рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приймаючи рішення по справі №594/376/17-ц Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018, переглянувши справу у спорі про визнання договору оренди землі поновленим, вказала, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Досліджуючи обставини справи № 905/1997/18 судом встановлено, наступне.

Орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди - здійснює будівництво та обслуговування об'єктів фізичної культури та спорту, про що свідчить декларація про початок виконання будівельних робіт видана 22.09.2018 Департаментом ДАБК у Донецькій області, та відомостями з Державного реєстру речових прав про реєстрацію право власності на нежитлову будівлю, яка розташована на орендованій земельній ділянці 0,3322 га. (кадастровий номер :02:017:0028) в Приморському районі міста Маріуполя.

До закінчення строку дії договору позивач листом від 21.12.2017 повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк.

Суд звертає увагу, що вимогами Центру надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради для отримання адміністративної послуги «Рішення міської ради про продовження терміну оренди земельної ділянки за наявності діючого договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у встановленому законом порядку» встановлений виключний перелік документів, який має надати орендар у цьому випадку. Серед таких документів значиться саме копія договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у встановленому законом порядку, а не проект додаткової угоди.

Виконуючи ці вимоги Центру надання адміністративних послуг, позивач до заяви-повідомлення додав копію Договору оренди від 22.07.2017, термін якого підлягав продовженню на той самий термін та на тих самих умовах, які передбачені вказаним Договором.

МПП «Фірма «Петранекологія» продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою, доводи позивача в цій частині відповідачем не спростовані.

Орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку дії договору не направив орендарю листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Враховуючи наведене, оскільки орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, належно виконуючі свої обов'язки при відсутності заперечень відповідача протягом одного місяця після закінчення дії договору згідно частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, тобто на один рік з моменту державної реєстрації договору оренди.

При цьому, законодавець пов'язує поновлення договору оренди землі без прийняття відповідного рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі. Так, ч. 7 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено лише прийняття відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування рішення, яким визначається керівник, уповноважений на підписання договору оренди землі, а не рішення щодо укладення чи не укладення договору оренди земельної ділянки.

До того ж, орендар за відсутності у місячний строк після закінчення строку договору повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, мав законні підстави вважати, що договір оренди землі було поновлено на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Такий висновок повністю узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображена у рішенні по справі «Стреч проти Сполученого Королівства» (Stretch V. TheUnitedKingdom) від 24 червня 2003 року. Як вбачається з цього рішення заявнику у справі теж не було продовжено договір оренди земельної ділянки після закінчення строку його дії, не дивлячись на те, що договір таке право передбачав, порушень зобов'язань з боку заявника допущено не було. Національні суди не захистили право заявника. У рішенні наголошується, що «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила». Виходячи зі змісту пунктів 32-35 цього рішення, майном у значенні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції».

За обставинами справи «Стретч проти Сполученого Королівства» вирішуючи питання про те, чи був дотриманий сторонами справедливий баланс між інтересами суспільства та правами заявника Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 24.06.2003 відзначив, що місцева влада отримала узгоджену з заявником орендну плату і не стояло питання про те, що дії органу влади були спрямовані проти інтересів суспільства чи що порушувалися інтереси якоїсь третьої сторони, або що продовження терміну оренди могло бути всупереч з якою-небудь передбаченою законом функцією органу влади. Оскільки сама місцева влада при укладенні договору вважала, що вона має право продовжити термін його дії, то заявник міг на розумних підставах сподіватися на виконання цих умов. Він не тільки мав право законного очікування отримання майбутніх доходів від зроблених ним капіталовкладень, але можливість продовження терміну дії договору оренди була важливим елементом його підприємницької діяльності з огляду на зобов'язання, взяті ним на себе у зв'язку з експлуатацією побудованих будівель, і взагалі періоду часу, що скоротився, за який він міг розраховувати на відшкодування своїх витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» в якій він постановив, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об'єктом правового захисту згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Застосування ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та відповідних рішень Європейського суду з прав людини при вирішенні спорів, які виникають з оскарження правомірності набуття особою права оренди майна державної або комунальної власності (в тому числі оренди землі), обумовлене у даній справі ще з огляду на таке. За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (ст. 792 Цивільного кодексу України). Отже, за договором найму в особи виникають майнові права - права володіння та користування майном протягом певного строку.

У частині 1 статті 190 Цивільного кодексу України зазначено, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки, а положення Глави 23 «Загальні положення про власність» і Глави 29 «Захист права власності» передбачають поняття та правові механізми захисту права власності на майно у наведеному значенні.

З аналізу вказаних положень Цивільного кодексу України вбачається, що майном є, в тому числі, і майнові права (наприклад, право користування майном - оренда), а відтак, від неправомірних посягань національним законодавством охороняється право власності не лише на саму річ, як об'єкт матеріального світу, а й на майнові права, які полягають, зокрема, у володінні та користуванні даною річчю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Мелахер та інші проти Австрії» від 19.12.1998 , «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 , «Прессос Компанія Нав'єра Є.А.» та інші проти Бельгії» від 28.10.1995 , «Пайн Велі Девелопмент Лтд.» та інші проти Ірландії» від 23.10.1991 визначив, що під поняттям «майно» розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, «активи», які можуть виникнути, «правомірні очікування»/«законні сподівання» особи.

Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак, і «майном». До таких активів може відноситися право оренди (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» від 25.03.1999 , заява№311107/96, п.54).

Отже, оскаржуваним рішенням Маріупольської міської ради від 25.04.2018 №7/30-2713, яким було відмовлено Позивачу у поновленні строку оренди земельної ділянки в Приморському районі міста Маріуполя, Відповідач порушив майнові права Позивача, і ці права підлягають захисту в порядку ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та ст. 16 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Враховуючи наведені вище обставини, з огляду на той факт, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, належно виконуючі свої обов'язки, використовуючи її за цільовим призначенням при відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку дії договору, договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди земельної ділянки від 22.02.2017.

З врахуванням встановленої законодавцем необхідності оформлення такого поновлення договору шляхом обов'язкового укладення додаткової угоди із уповноваженим керівником органу місцевого самоврядування і без прийняття рішення цим органом про поновлення договору оренди землі, а також встановленого факту її не укладення у місячний строк, законні права позивача підлягають захистові шляхом визнання за ним права оренди земельної ділянки на умовах укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки та визнання укладеним договору оренди на той самий строк.

Враховуючи, що Відповідач ухилився від прийняття рішення у встановлений законодавством термін за наслідками розгляду заяви орендаря про подовження договору оренди земельної ділянки, та приймаючи до уваги, що Позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди, фактично, договір оренди землі є поновленим.

У позовній заяві МПП «Фірма «Петранекологія» стверджує, що після закінчення строку дії договору продовжує сплачувати, а відповідач без заперечень приймає орендну плату. В свою чергу відповідач доводи позивача в цій частині не спростував, та не надав належних і допустимих доказів які свідчать про відмову орендаря в користування земельною ділянкою чи наявності у позивача заборгованості з орендної плати.

За приписами ч.3 ст.653 ЦК України у разі, зокрема, зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2016 №843 «Про внесення змін до Типового договору оренди землі» було змінено типову форму договору оренди землі, і саме на основі цього оновленого договору оренди позивачем викладені позовні вимоги без зміни його істотних умов в частині предмету договору, об'єкту оренди, строку дії договору, орендної плати, умов використання земельної ділянки.

Відповідно до п. 9.9 пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» №6 від 23.03.2012 господарські суди повинні зазначати у рішенні про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект цього договору, наприклад: "Вважати договір (найменування договору) укладеним на умовах поданого (найменування позивача) проекту цього договору", а в разі необхідності - з викладенням у рішенні умов (пунктів) договору повністю або в певній частині.

Перелічені обставини обґрунтовують правомірність вимог Позивача щодо визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 22.02.2017, отже позовні вимоги в частині визнання поновленим договору оренди земельної ділянки розміром 0,3322 га. (кадастровий номер :02:017:0028) в Приморському районі міста Маріуполя, укладеного між МПП «Фірма «Петронекологія» та Маріупольською міською радою на той самий термін та на тих самих умовах, які передбачені цим договором підлягають задоволенню.

Також, позивач просить скасувати рішення Маріупольської міської ради від 25.04.2018 №7/30-2713 «Про подовження строку оренди земельної ділянки в Приморському районі міста Малому приватному підприємству «Фірма «Петранекологія».

Заперечуючи проти позову в цій частині відповідач зазначив, що згідно до ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, а також передача земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених законодавством.

Частиною 1 ст. 123 Земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідач вважає, що відмовою у продовженні договору оренди земельної ділянки Маріупольською міською радою реалізовано дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування, забезпечено використання земель територіальної громади на принципах раціональності та доцільності використання, з метою недопущення порушення законодавства України.

Проте, суд не погоджується із вказаними доводами відповідача з огляду на наступне.

Цивільний кодекс України у ч. 1 ст. 16 передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом, зазначеним у ч. 2 вказаної статті.

У відповідності до ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Пунктом 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов'язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб'єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» №. 30985/96).

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які обґрунтовують підстави для прийняття Маріупольською міською радою рішення про відмову в продовженні строку оренди земельної ділянки МПП «Фірма «Петранекологія».

Також Відповідачем не доведено суду, як відмова у продовженні строку оренди земельної ділянки на якій знаходиться об'єкт незавершеного будівництва що належить МПП «Фірма «Петранекологія», обумовлює принцип раціональності та доцільності використання земельної ділянки.

З'ясувавши обставин справи та перевіривши їх доказами суд приходить до висновку, що Рішення Маріупольської міської ради від 25.04.2018 №7/30-2713 прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, проте не обґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування Рішення Маріупольської міської ради від 25.04.2018 №7/30-2713 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.3 ст.129 Конституції України та ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Усупереч вказаним нормам, відповідач не надав господарському суду доказів, які спростовують доводи позивача, отже позовні вимоги МПП «Фірма «Петранекологія» до Маріупольської міської ради підлягають задоволенню у повному обсязі

З урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача повністю.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги фізичної МПП «Фірма «Петранекологія» до Маріупольської міської ради Донецької області про скасування рішення Маріупольської міської ради від 25.04.2018 року №7/30-2713. та визнання поновленим договору оренди земельної ділянки - задовольнити повністю.

Скасувати рішення Маріупольської міської ради від 25.04.2018 року №7/30-2713 «Про поновлення строку оренди земельної ділянки в Приморському районі міста Малому приватному підприємству «Фірма «Петранекологія».

Визнати поновленим договір оренди земельної ділянки розміром 0,3322 га. (кадастровий номер :02:017:0028) в Приморському районі міста Маріуполя, укладений між МПП «Фірма «Петронекологія», м. Маріуполь, Донецька область та Маріупольською міською радою, м. Маріуполь, в наступній редакції:

«ДОГОВІР ОРЕНДИ

земельної ділянки

місто Маріуполь, Донецька область, _________________року

Ми, що нижче підписалися: Маріупольська міська рада, (), місцезнаходження: м. Маріуполь, п Миру, буд. 70, іменована далі "Орендодавець", в особі в особі директора юридичного департаменту Маріупольської міської ради Паська Максима Івановича (ІПН НОМЕР_1), який мешкає за адресою: м. Харцизьк, вул. Миру, буд. 42, діючий на підставі розпорядження Маріупольського міського голови «Про надання повноважень з вчинення правочинів» від 23.01.2017 року №23 з одного боку, та мале приватне підприємство «ФІРМА «ПЕТРАНЕКОЛОГІЯ» (Ідентифікаційний номер 22041525), що розташоване за адресою м. Маріуполь, вул. Митрополитська, б. 37, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серія А00 №284663, зареєстроване Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради за №1 001730 від 22.03.1993 року, іменоване далі "Орендар", від імені якого на підставі Статуту діє директор Трандафілов Петро Федорович, РНОКПП НОМЕР_2, яка мешкає за адресою АДРЕСА_1, з другого боку, уклали цей договір оренди земельної ділянки про нижченаведене:

1. ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ

1.1. Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться у Приморському районі міста Маріуполя (кадастровий номер земельної ділянки :02:017:0028).

2. ОБ'ЄКТ ОРЕНДИ

2.1. В оренду передається земельна ділянка площею: 0,3322 га, у тому числі:

(площа та якісні характеристики земель окремих категорій за їх складом та видами угідь - рілля, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження тощо)

2.2. На земельній ділянці знаходиться (буде знаходитись) об'єкт нерухомого майна: -

(перелік, характеристика і стан будинків, будівель, споруд та інших об'єктів), а також об'єкти інфраструктури згідно документації із землеустрою, що посвідчують право на земельну ділянку:

(перелік, характеристика і стан лінійних споруд, інших об'єктів інфраструктури, у тому числі доріг, майданчиків з твердим покриттям тощо)

2.3. Земельна ділянка, яка передається в оренду, має такі недоліки, що можуть перешкоджати її ефективному використанню: не має.

2.4. Інших особливостей об'єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини: не має.

3. СТРОК ДІЇ ДОГОВОРУ

3.1. Договір укладено на 1 (один) рік з моменту державної реєстрації права оренди.

3.2. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 (два) місяця до закінчення строку дії договору оренди повідомити письмово Орендодавця про намір поновлення терміну дії договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає.

4. ОРЕНДНА ПЛАТА

4.1. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 1169 грн./м кв.

4.2. Грошова оцінка земель м. Маріуполя встановлена рішенням Маріупольської міської ради №5/38-6108 від 15.12.2009 року, та посвідчується довідкою (витягом) встановленого зразку.

4.3. Орендна плата за землю (платіж) сплачується орендарем у грошовій формі: 3% від грошової оцінки земельної ділянки їза рік) на рахунок: № банк Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, МФО 834016.

У разі зміни у встановленому порядку ставки орендної плати, розмір орендної плати змінюється автоматично, без укладання додаткового договору до діючого, на момент внесення відповідних змін, договору оренди земельної ділянки.

4.4. На підставі ст. 287 Податкового кодексу України землекористувач(чі) сплачують плату за землю з дня виникнення права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у користуванні у поточному році.

Плата за землю фізичними особами сплачується в установленому законом порядку

4.5. Згідно ст. 289 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року. У разі індексації грошової оцінки земель міста Маріуполя, Орендар зобов'язаний вносити орендну плату у новому розмірі з дня індексації.

4.6. Обчислення розміру орендної плати за земельну(ні) ділянки комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

4.7. Орендодавець попереджує, шо можлива зміна реквізитів рахунку, на який повинна вноситися орендна плата. Уточнення розрахункового рахунку є обов'язком орендаря, для чого йому необхідно звертатися до Департаменту фінансів Маріупольської міської ради.

4.8. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- збільшення розміру грошової оцінки земельної ділянки;

- зміни розмірів орендної плати, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами передбаченими діючим законодавством, які розробляються за рахунок Орендаря:

- внесення змін до чинного законодавства України з питань регулювання правовідносин в сфері оренди земельних ділянок;

- в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

4.9. При сталих соціально-економічних і політичних умовах господарювання необхідність і умови коригування розмірів орендної плати розглядається сторонами один раз на два роки. У разі збільшення грошової оцінки Орендар зобов'язаний самостійно коригувати орендну плату згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

У разі затвердження нової грошової оцінки у м. Маріуполі після укладання цього договору Орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату у новому розмірі на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та у разі індексації грошової оцінки земель, зміни ставки орендної плати без укладання додаткового договору до діючого договору оренди земельної ділянки.

4.10. Після закінчення встановлених Податковим кодексом України строків погашення узгодженого грошового зобов'язання (орендної плати за земельну ділянку) на суму податкового боргу нараховується пеня згідно діючому законодавству.

Пеня, нараховується на суму податкового боргу із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України згідно діючому законодавству.

5. УМОВИ ВИКОРИСТАННЯ ЗЕМЕЛЬНОЇ ДІЛЯНКИ

5.1. Земельна(і) ділянка(и) передаються в оренду з метою та за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування об'єктів фізичної культури і спорту (діяльність у сфері відпочинку та розваг (експлуатація водної станції).

5.2. Орендар зобов'язаний зберігати земельну ділянку у стані, не гіршому у порівнянні з тим. в якому він одержав її в оренду згідно акту приймання - передачі земельної ділянки.

6. УМОВИ І СТРОКИ ПЕРЕДАЧІ ЗЕМЕЛЬНОЇ ДІЛЯНКИ В ОРЕНДУ

6.1. Передача земельної ділянки в оренду здійснюється без складання документації із землеустрою згідно з ст. 123 Земельного кодексу України.

6.2. Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється відповідно до акту приймання- передачі земельної ділянки, згідно договору оренди.

7. УМОВИ ПОВЕРНЕННЯ ЗЕМЕЛЬНОЇ ДІЛЯНКИ

7.1. Після припинення дії договору. Орендар повертає земельну ділянку Орендодавцеві у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

7.2. Орендодавець, у разі погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, пов'язаних із зміною її стану, має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами. Якщо сторонами не досягнуто згоди про розмір відшкодування збитків, спір розв'язується у судовому порядку.

7.3. Здійснені Орендарем без згоди Орендодавця витрати на поліпшення орендованої земельної ділянки, які неможливо відокремити без заподіяння шкоди цій ділянці, не підлягають відшкодуванню.

7.4. Поліпшення стану земельної ділянки, проведені Орендарем за письмовою згодою з Орендодавцем землі, відшкодуванню не підлягають.

7.5. Орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання Орендодавцем зобов'язань, передбачених цим договором.

7.6. Збитками вважаються:

- фактичні втрати, яких Орендар зазнав у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору Орендодавцем, а також витрати, які Орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права;

- доходи, які Орендар міг би реально отримати в разі належного виконання Орендодавцем умов договору.

7.7. Розмір фактичних витрат Орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних.

8. ОБМЕЖЕННЯ (ОБТЯЖЕННЯ) ЩОДО ВИКОРИСТАННЯ ЗЕМЕЛЬНОЇ ДІЛЯНКИ

8.1. Орендодавець гарантує, що на момент укладення договору земельна ділянка в спорі, під забороною, арештом не перебуває. Орендарю укласти договір земельного сервітуту з Маріупольською міською радою та зареєструвати його у встановленому законом порядку, інші обмеження (обтяження) у використанні земельної ділянки та права третіх осіб стосовно неї відсутні.

8.2. Передача в оренду земельної ділянки не є підставою для припинення або зміни обмежень (обтяжень) та інших прав третіх осіб на цю ділянку.

9. ІНШІ ПРАВА ТА ОБОВ'ЯЗКИ СТОРІН

9.1. Права Орендаря:

9.1.1. самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди:

9.1.2.за письмовою згодою Орендодавця зводити в установленому законодавством порядку

житлові, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі, споруди та заклади, багаторічні насадження:

9.1.3.отримувати продукцію і доходи;

9.1.4.здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою Орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем;

9.1.5. за згодою Орендодавця, що висловлена у вигляді рішення міської ради, передавати земельну ділянку або її частину у суборенду без зміни цільового призначення;

9.1.6. переважного придбання у власність орендованої земельної ділянки у разі продажу цієї земельної ділянки згідно з законом;

9.1.7. користуватися на умовах платності та у відповідності з діючим порядком інженерними комунікаціями Орендодавця з метою забезпечення належності господарської діяльності на орендованій земельної ділянці.

9.2. Орендар зобов'язаний:

9.2.1 приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку;

9.2.2. виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі;

9.2.3. дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення:

9.2.4. у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки надати копію договору відповідному органу доходів і зборів;

9.2.5. використовувати земельну ділянку відповідно до мети та цільового призначення, визначених у договорі, з дотриманням режиму використання земель;

9.2.6. укласти з комунальним підприємством «Комунальник» договір про надання послуг з вивезення побутових відходів;

9.2.7. укладено з Центральною районною адміністрацією міської ради договір на утримання у належному санітарному стані прилеглої території згідно з діючими Правилами благоустрою території м. Маріуполя;

9.2.8. за 2 (два) місяця до закінчення строку дії договору оренди звернутися до орендодавця : письмовою заявою про поновлення терміну дії договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає:

9.2.9. сплачувати орендну плату в порядку та у строки, передбачені договором;

9.2.10. проводити звірки розрахунків платежів по орендній платі за земельні ділянки з Департаментом фінансів Маріупольської міської ради не рідше одного разу на бюджетний рік:

9.2.11. самостійно коригувати орендну плату за землю у разі:

- зміни грошової оцінки або її індексації;

- зміни розмірів орендної плати;

У разі затвердження нової грошової оцінки у м. Маріуполі після укладання цього договору Орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату у новому розмірі на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та у разі індексації грошової оцінки земель, зміни ставки орендної плати без укладання додаткового договору до діючого договору оренди земельної ділянки.

9.2.12. у місячний термін з моменту опублікування коефіцієнту індексації одержати витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та надати її копію до податкової інспекції за місцем обліку;

9.2.13. у випадку реорганізації юридичної особи - Орендаря, надати інформацію щодо реорганізації юридичної особи , що є правонаступником Орендаря, до Маріупольської міської ради. Держгеокадастру у м. Маріуполі, відповідного підрозділу державної податкової служби, органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно нотаріально посвідчену копію витягу з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України.

9.3. Права Орендодавця:

9.3.1. Вимагати від Орендаря:

9.3.1.1. використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди;

9.3.1.2. дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, - одержання державних стандартів, норм і правил;

9.3.1.3. дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони водних об'єктів, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються;

9.3.1.4. своєчасного внесення до бюджету орендної плати;

9.3.1.5. вільного доступу до переданої в оренду земельної ділянки для контролю за додержанням умов договору оренди.

9.4. Обов'язки Орендодавця:

9.4.1. передати земельну ділянку у користування у стані, що відповідає умовам договору оренди:

9.4.2. при передачі земельної ділянки в оренду забезпечити відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки;

9.4.3. не вчиняти дій, які б перешкоджали Орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

10. ІНШІ УМОВИ

10.1. Ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди чи його частини несе Оренда

10.2. Згідно з цим договором об'єкт оренди не підлягає страхуванню на весь період дії договору.

11. ЗМІНА УМОВ ДОГОВОРУ ТА ПРИПИНЕННЯ ЙОГО ДІЇ ШЛЯХОМ

РОЗІРВАННЯ

11.1. Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

11.2. Уразі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку.

11.3. Дія договору припиняється у разі:

11.3.1.закінчення строку, на який його було укладено;

11.3.2. викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом:

11.3.3. поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;

11.3.4. ліквідації юридичної особи-орендаря;

11.3.5. набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці;

11.3.6. договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

11.4. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за:

11.4.1. взаємною згодою сторін, висловленою письмово:

11.4.2. рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок:

- невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором:

- невиконання другою стороною обов'язків, передбачених ст.ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі»:

- в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України:

- використання земельної ділянки не за цільовим призначенням:

- систематична несплата орендної плати;

- з інших підстав, визначених законом.

11.5. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку за ініціативою Орендодавця, допускається лише у разі, коли земельна ділянка, надана в оренду, необхідна для таких суспільних потреб:

11.5.1. забезпечення національної безпеки і оборони;

11.5.2. будівництво, капітальний ремонт, реконструкція та обслуговування лінійних об'єктів та об'єктів транспортної і енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, нафто-, газо- та во допроводів. ліній електропередачі, зв'язку, аеропортів, морських портів, нафтових і газових терміналів, електростанцій) та об'єктів, необхідних для їх експлуатації;

11.5.3. розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій в Україні згідно з міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

11.5.4. розміщення та обслуговування об'єктів, пов'язаних із видобуванням корисних копалин;

11.5.5. будівництво захисних гідротехнічних споруд;

11.5.6. будівництво та обслуговування нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, необхідних для їх експлуатації, споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва;

11.5.7. створення міських парків, будівництво дошкільних навчальних закладів, майданчиків відпочину, стадіонів та кладовищ;

11.5.8. розташування об'єктів природно-заповідного фонду;

11.5.9. інших потреб передбачених законодавством України.

11.6. Орендодавець зобов'язаний протягом п'яти днів з дня прийняття рішення про викуп земельноїділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, письмово повідомити Орендаря гро прийняття такого рішення, але не пізніше як за три місяці до їх викупу. Цей строк поширюється також на тих осіб, які стануть власниками таких об'єктів протягом трьох місяців з дня надходження зазначеного повідомлення.

Інформація (письмове повідомлення) надсилається Орендарю рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому (їм) особисто під розписку.

11.7. Переговори щодо умов викупу земельної ділянки проводяться відповідно до Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності».

11.8. В інших випадках розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

11.9. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - Орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

12.ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН ЗА НЕВИКОНАННЯ АБО НЕНАЛЕЖНЕ

ВИКОНАННЯ ДОГОВОРУ

12.1.3а невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

12.2. Сторона, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

13.УМОВИ ПЕРЕДАЧІ У ЗАСТАВУ ТА ВНЕСЕННЯ ДО СТАТУТНОГОФОНДУ ПРАВА ОРЕНДИ ЗЕМЕЛЬНОЇ ДІЛЯНКИ

13.1. Передача у заставу та внесення до статутного фонду права оренди даної земельної ділянки без згоди власника земельної ділянки забороняється.

14.ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ

11.10. Зміст ст.ст. 12,93,124 Земельного кодексу України сторонам договору відомо.

11.11. Цей договір набуває чинності відповідно до ст. 3,4,5 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після його підписання сторонами та Державної реєстрації.

11.12. Цей договір укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у орендодавця, другий - в орендаря.

11.13. Невід'ємними частинами договору є:

- план (схема) меж земельної ділянки;

- викопіювання із чергового кадастрового плану;

- акт обстеження та узгодження меж землекористування:

- акт приймання - передачі земельної ділянки, згідно договору оренди;

- розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності, грошова оцінка якої проведена, на 2017 рік.

ПІДПИСИ СТОРІН

Орендодавець Орендар

Маріупольська міська рада Мале приватне підприємство

87500, м.Маріуполь, «Фірма ПЕТРАНЕКОЛОГІЯ»

проспект Миру, 6.70, Донецька обл. м. Маріуполь,

вул. Митрополитська, буд.37

(юридична адреса)

.

Стягнути з Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Миру, буд. 70, ) на користь Малого приватного підприємства «Фірма «ПЕТРАНЕКОЛОГІЯ» (87515, Донецька область, м.Маріуполь, вулиця Митрополитська, буд.37, ) судовий збір в сумі 3 524, 00 грн. (три тисячі п'ятсот двадцять чотири гривні).

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 05 лютого 2019 року.

Повний текст рішення складено та підписано 11 лютого 2019 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов