РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3218/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Чкан Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" (м. Харків)
до Управління державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківській області (м. Харків)
про стягнення 174112,52 грн,
за участю представників:

позивача - адв. ОСОБА_1 (довіреність від 12.12.2018);

відповідача - юр. ОСОБА_2 (довіреність від 12.12.2018);

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" (надалі - позивач) надало Господарському суду Харківської області позовну заяву №26-16/38 від 23.11.2018 до Управління державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківській області (надалі - відповідач), в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за фактично отримані послуги користування місцями в каналах кабельної каналізації електрозв'язку ПАТ "Укртелеком" протягом 2016 - 2017 років в сумі 174112,52 грн.

В обґрунтування поданого позову позивач послався на ті обставини, що відповідач після закінчення дії договору №2719-10 від 12.05.2015 не демонтував належні йому кабелі з кабельної каналізації електрозв'язку (надалі ККЕ), не припинив використання місць в каналах кабельної каналізації електрозв'язку ПАТ "Укртелеком" та продовжив їх використовувати протягом 2016 - 2017 років. Від укладання договору або будь-яких додаткових угод щодо пролонгації договірних правовідносин на спірний період відповідач ухилявся та оскільки послуги з використання відповідачем кабельної каналізації електрозв'язку за період їх фактичного користування з 01.01.2016 по 31.12.2017 не оплатив, то відповідна сума підлягає стягненню на користь позивача в судовому порядку. Позовні вимоги мотивовано посиланням на Закон України "Про телекомунікації", Правила надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку, а також на положення Цивільного і Господарського кодексів України щодо зобов'язального права та правовідносин з надання послуг.

Також у цій позовній заяві позивач просить розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Крім того, у позовній заяві позивач просить процесуальні документи по справі надсилати на адресу Харківської філії ПАТ "Укртелеком": 61001, м. Харків, вул. Державінська, буд. 4.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.11.2018 була прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі.

Вказаною ухвалою було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та задоволено клопотання позивача в частині надіслання кореспонденції по цій справі позивачу на адресу Харківської філії ПАТ "Укртелеком": 61001, м. Харків, вул. Державінська, буд. 4.

Також цією ухвалою суду вирішено розглядати справу №922/3218/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.12.2018 о 12:30 год, про що повідомлено учасників справи.

Позивач надав пояснення на виконання ухвали суду від 28.11.2018, в якому зазначив, що оскільки під час роздрукування копії договору №2719-10 від 12.05.2015 не роздрукувалась сторінка №1 додатку №2/1 до вказаного договору, де йде перелік кабелів електрозв'язку з зазначенням діаметру та довжини, тому позивач повторно надає повний текст указаного договору з зазначеною сторінкою вказаного додатку включно.

19.12.2018 у судовому засіданні представник позивача заявив усне клопотання про долучення пояснень до матеріалів справи.

Усне клопотання представника позивача про долучення пояснень до матеріалів справи було задоволено протокольною ухвалою від 19.12.2018.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити позивачу в повному обсязі, посилаючись на те, що договір №2719-10 про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку ПАТ "Укртелеком" від 12.05.2015 повністю виконаний сторонами та є таким, що припинив свою дію по закінченню строку, на який договір укладено. Сторони не домовились стосовно укладення нового договору про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку (ККЕ) та такий договір не укладено з вини позивача, оскільки він не надав відповідачу документів щодо підтвердження права власності на ККЕ. Позивачем не доведено факт отримання послуг відповідачем, оскільки не надано акти виконаних робіт (наданих послуг). Взяття бюджетних зобов'язань по сплаті послуг використання ККЕ на наступний бюджетний період (2016 рік, а в подальшому 2017 рік) без договірних відносин є порушенням Бюджетного кодексу та не підлягає реєстрації в органах Державної казначейської служби.

Ухвалою суду від 19.12.2018 відкладено підготовче засідання на 16.01.2019 о 14:00 год, про що повідомлено учасників справи.

11.01.2019 позивач надав відповідь на відзив, в якій на спростування доводів відповідача зазначив про те, що по факту відсутність підписаного договору на 2016 - 2017 роки (який не підписано внаслідок дій відповідача внаслідок посилань на відсутність, на думку відповідача, правовстановлюючих документів у ПАТ "Укртелеком" на ККЕ, що було визнано неправомірними висновками у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 04.05.2018 у справі №910/10743/17) не має правового значення для вирішення справи з двох причин:

- є остаточне рішення Верховного Суду, яким Верховний Суд надав свою правову оцінку правовідносинам у сфері права володіння та порядку реєстрації прав на ККЕ, яким фактично всі посилання відповідача на необхідність надання документів про право власності на ККЕ, які бажав отримати відповідач, визнано неправомірними та нелогічними;

- є двосторонні акти саме за період 2016 - 2017 років (спірний період по справі), які складались щомісячно, скріплені підписами та печатками позивача та відповідача, з яких фактично вбачається, що відповідач погоджується і з тим фактом, що він користується ККЕ ПАТ "Укртелеком", і з тим фактом, які технічні характеристики ККЕ, якими користується відповідач (довжина зайняття каналу, діаметр), і з тарифами на послуги ККЕ, і з розміром оплати, яку має здійснити на користь відповідача.

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що відповідач своїми діями намагається ухилитись від оплати послуг за користування ККЕ, по яким фактично є узгодженими і тарифи, і вартість, і технічні характеристики, на що й відповідач сам і погодився, а також продовжує користуватися ККЕ і по сьогоднішній день, і продовжує оплачувати вартість користування ККЕ, оскільки у подальшому, 31.10.2018 відповідач добровільно уклав із позивачем договір надання в користування ККЕ №3845-10/63Е200-2523/18, яким врегульовані вказані правовідносини між сторонами із 01.01.2018 по 31.12.2018, а за час фактичного користування ККЕ відповідач зобовязаний зробити відповідну оплату наведеної послуги.

Наведені цивільні (господарські) зобовязання, укладені договори, а також Правила надання в користування ККЕ, затвердженні рішенням НКРЗІ №428 від 23.08.2012 не містять ніякого посилання на факт взяття чи не взяття казначейством відповідних бюджетних зобовязань, як на умову оплати чи строки оплати фактично спожитих послуг.

Відтак незалежно від того, взяло чи не взяло казначейство на себе бюджетні зобовязання по оплаті спожитих відповідачем послуг, відповідач все одно має обовязок оплачувати спожиті телекомунікаційні послуги.

Крім того позивач зазначає, що у вищевказаній постанові Верховний Суд визнав, що ККЕ належить ПАТ "Укртелеком", зокрема, що ПАТ "Укртелеком" є володільцем ККЕ як оператор відповідної інфраструктури, при цьому право власності на новозбудовані лінійно-кабельні споруди не підлягає реєстрації в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, у той час, як у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно має бути зареєстроване лише право власності на будівлі, що входять до складу лінійно-кабельних споруд та забезпечують функціонування телекомунікаційної мережі.

Відтак не існує витягу з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно саме на ККЕ, як бажає отримати Державна служба спеціального звязку та захисту інформації України, у тому числі й управління по Харківській області по даній справі, оскільки наведений витяг на ККЕ не передбачений чинним законодавством, з огляду на що вимоги Державної служби спеціального звязку та захисту інформації не ґрунтуються на нормах закону та не можуть бути виконані взагалі, оскільки це є неможливим.

Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив на позов, в якій виклав наступні пояснення щодо аргументів позивача: позивач обґрунтовує позовні вимоги наявністю цивільно-правових обов'язків, які виникли, на думку позивача, на підставі закону; із вказаним відповідач не погоджується, оскільки сам закон не є підставою виникнення зобов'язань, а лише зазначає з яких юридичних фактів вони виникають; ПАТ "Укртелеком" не підтверджено в установленому законом порядку факт отримання послуг відповідачем (не надано акту виконаних робіт (наданих послуг); пункт 2 Правил надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку виключає надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку за відсутності укладеного договору; ПАТ "Укртелеком" не підтверджено право власності на кабельну каналізацію електрозв'язку, а тому позивач не може надавати її в користування та отримувати за вказане платню; звернення позивача до суду з позовом у даній справі є безпідставним, оскільки відповідачем не порушено жодних законних прав позивача.

16.01.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.01.2019 об 11:30 год, про що ухвалою суду від 16.01.2019 повідомлено сторін.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

12.05.2015 між позивачем та відповідачем був укладений договір №2719-10 про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку ПАТ "Укртелеком" (надалі - договір), предметом якого є технічні, організаційні та економічні умови надання в користування ККЕ Укртелекому (п. 2.1).

Згідно визначення, наведеного в договорі, кабельна каналізація електрозв'язку (ККЕ) - це обладнання і споруди Укртелекому, призначені для прокладання, монтажу та експлуатаційного обслуговування кабелів телекомунікацій, що включають трубопроводи, закладні та оглядові пристрої в колодязях, кабельних шафах, шахтах, колекторах, мостах, естакадах, тунелях, будівлях, а також приміщення для вводу кабелів і розміщення лінійного обладнання.

Відповідно до п. 2.2 договору Укртелеком (позивач) надає замовнику (відповідачу) в користування ККЕ, що передбачає виконання комплексу організаційно-технічних заходів та надання таких послуг:

а) бронювання місця в ККЕ Укртелекому;

б) погодження робочого проекту;

в) технічний нагляд за роботою замовника в ККЕ Укртелекому;

г) надання місця в каналі ККЕ;

ґ) використання ККЕ Укртелекому.

Згідно з п. 2.3 договору замовник зобов'язується оплачувати послуги відповідно умов цього договору, додатків до нього та додаткових угод.

В п. 4.1 договору сторони узгодили, що ціна договору складається із сумарної вартості послуг, передбачених цим договором і визначається відповідними додатками до цього договору. Вартість послуг за цим договором визначається на підставі Граничних тарифів на надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку операторів телекомунікацій (далі - Граничні тарифи), затверджених рішенням НКРЗІ від 30.12.2013 №861, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06.02.2014 за №230/25007. Граничні тарифи застосовуються для здійснення розрахунків за цим договором з дня набрання ними чинності або внесення до них змін.

Відповідно до п. 4.11 договору на вартість усіх послуг, зазначену у відповідних додатках до договору, додатково нараховується податок на додану вартість за ставкою, визначеною відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з п. 10.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2015 року.

Умови цього договору застосовуються до відносин сторін, які виникли з 01.01.2015.

В п. 11.1 договору зазначено, що передбачені цим договором права та обов'язки Укртелекому, в тому числі проведення розрахунків, виконуються Харківською філією ПАТ "Укртелеком".

Відповідно до додатків №1/1 та №1/2 до вказаного договору позивач надав відповідачу в користування канали кабельної каналізації електрозвязку .

Зазначені вище та інші умови договору погоджено шляхом підписання договору та додатків до нього обома сторонами та скріплення печатками.

Як зазначає позивач, відповідач здійснював плату за користування ККЕ за договором №2719-10 про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку ПАТ "Укртелеком" від 12.05.2015 протягом 2015 рок та після закінчення дії договору не припинив використання місць в ККЕ, не звільнив займану ККЕ, демонтаж своїх кабелів електрозв'язку не провів і у 2016 - 2017 роках продовжив користуватись ККЕ на тих же самих ділянках, за користування якими він оплачував у 2015 році, але не виконав зобовязань по оплаті наданих послуг, що призвело до виникнення заборгованості за використання ККЕ по місту Харкову за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 173588,12 грн та за використання ККЕ по смт Нова Водолага Харківської області за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 524,40 грн, а всього в загальній сумі 174112,52 грн.

24.10.2018 позивач надіслав відповідачу вимогу №26-15/752 від 17.10.2018 про сплату заборгованості в загальній сумі 174112,52 грн в порядку ст. 530 ЦК України, що підтверджується копіями фіскального чеку від 24.10.2018, списку №24 рекомендованих листів та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 24.10.2018.

Відповідач отримав вимогу позивача 30.10.2018, про що свідчить копія вищезазначеного рекомендованого повідомлення від 24.10.2018, але відповіді не дав та заборгованість не сплатив, що стало підставою звернення позивача з позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

За нормами Господарського кодексу України господарські зобов'язання, серед яких майново-господарські зобов'язання, можуть виникати, зокрема: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання (ст. 173 - 175).

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

В статті 1 Закону України "Про телекомунікації" визначено, що кабельна каналізація електрозв'язку - це обладнання та споруди, призначені для прокладання, монтажу та експлуатаційного обслуговування кабелів телекомунікацій, що включають трубопроводи (канали кабельної каналізації), закладні та оглядові пристрої в колодязях, кабельних шафах, шахтах, колекторах, мостах, естакадах, тунелях, будівлях, а також приміщення для вводу кабелів і розміщення лінійного обладнання.

Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України "Про телекомунікації" оператори телекомунікацій, незалежно від форм власності, в першу чергу надають у користування на договірних засадах ресурси своїх мереж державній системі урядового зв'язку, національній системі конфіденційного зв'язку, органам з надзвичайних ситуацій, безпеки, оборони, Національної поліції, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань у порядку, встановленому ЦОВЗ.

Згідно з пунктом 2 розділу І Правил надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку, затверджених рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації (НКРЗІ) 23 серпня 2012 року №428 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 12 вересня 2012 року за №1571/21883 (надалі - Правила), у редакції, чинній на момент укладення між сторонами договору та яка відповідає редакції Правил згідно рішення НКРЗІ від 12 липня 2016 року №359, використання ККЕ - це послуга постачальника з надання замовнику у користування місця у каналі ККЕ на договірних умовах на певний строк. Замовник - це суб'єкт господарювання, який отримує у постачальника на договірних засадах послуги з надання в користування ККЕ. Постачальник - це оператор, провайдер телекомунікацій, що є власниками (володільцями) ККЕ і на договірних умовах надають в користування ККЕ замовникам для власних потреб або для надання телекомунікаційних послуг.

Використання ККЕ є послугою, яка надається постачальником, а надання майна у користування є його найном. Отже, договір має змішану правову природу.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Таким чином, укладений між сторонами договір №2719-10 від 12.05.2015 про надання в користування ККЕ за своєю правовою природою є змішаним договором - про надання послуг та найму.

Господарський суд враховує, що згідно з пунктом 2 розділу І Правил, надання в користування ККЕ - це забезпечення можливості прокладання кабелів електрозв'язку в каналах ККЕ шляхом виконання комплексу організаційно-технічних заходів з метою взаємоз'єднання телекомунікаційних мереж для власних потреб та/або надання телекомунікаційних послуг, що включає надання замовнику послуг згідно переліку, наведеного в Правилах.

Сторонами не заперечується надання та отримання послуг за договором в період його дії з 01.01.2015 по 31.12.2015. Тобто, обставини розміщення кабелів електрозв'язку відповідача в ККЕ, наданих в користування позивачем за договором, є підтвердженими.

Пунктом 5.8 розділу V Правил в редакції рішення НКРЗІ №428 від 23.08.2012 та пунктом 8 розділу V Правил в редакції рішення НКРЗІ №359 від 12.07.2016 передбачено, що у разі закінчення строку дії договору здійснюється вивільнення ресурсів зайнятої ККЕ. Замовник зобов'язаний демонтувати кабелі електрозв'язку протягом двадцяти робочих днів з дня розірвання договору або закінчення строку його дії, якщо договором не визначено інше.

При цьому, постачальник не має права самостійно демонтувати кабелі зв'язку замовника, якщо останній є бюджетною установою.

Як повідомляє позивач та що не заперечується відповідачем, по закінченню строку дії договору Управління спецзв'язку не демонтувало свої кабелі з ККЕ позивача та продовжило їх фактичне використання на ділянках, перелік яких зазначено в додатках №1/1 і №1/2 до договору.

За нормами ст. 180 Господарського кодексу України і ст. 631 Цивільного кодексу України строк дії договору є істотною умовою договору та є часом, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Пунктом 3.2 розділу ІІІ Правил в редакції станом на 31.12.2015 передбачалось, що строк дії договору на користування ККЕ має бути не менше трьох років. Сторони зобов'язані попередити одна одну про розірвання договору про надання в користування ККЕ не менше ніж за чотири місяці до закінчення строку дії договору. Якщо сторони договору не повідомили одна одну про розірвання договору, договір вважається продовженим на один рік або на строк, обумовлений у договорі. Договір має бути укладеним до закінчення максимального строку резервування. У разі неукладання договору з вини замовника у зазначений строк ТУ втрачають чинність.

Згідно з редакцією пункту 2 розділу ІІІ Правил відповідно до рішення НКРЗІ від 12.07.2016 №359 строк дії договору на користування ККЕ визначається за згодою сторін. В договорі може бути передбачено його розірвання достроково за ініціативою постачальника у разі наявності у замовника заборгованості за надані постачальником послуги з надання в користування ККЕ понад три місяці. Сторони зобов'язані попередити одна одну про розірвання договору про надання в користування ККЕ не менше ніж за чотири місяці до закінчення строку дії договору. Якщо сторони договору не повідомили одна одну про розірвання договору, договір вважається продовженим на строк, обумовлений у договорі. Договір має бути укладений до закінчення максимального строку резервування місця в ККЕ. У разі неукладення договору з вини замовника у зазначений строк ТУ втрачають чинність.

В укладеному сторонами договорі на 2015 рік не передбачено його автоматичну пролонгацію на кожен наступний період.

В пункті 10.1 договору чітко визначено строк його дії - до 31.12.2015, а отже такий договір припиняється із закінченням строку його дії, що також слідує з положень п. 5.8 розділу V Правил в редакції рішення НКРЗІ №428 від 23.08.2012 та п. 8 розділу V Правил в редакції рішення НКРЗІ №359 від 12.07.2016.

Застосування процедури продовження договору за відсутності повідомлення про розірвання може мати місце за наявності в договорі умов про його автоматичну пролонгацію на наступний період, внаслідок чого для припинення таких договірних відносин є необхідним повідомлення сторони про розірвання договору, що є іншою підставою припинення договору.

Відповідно до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Також господарський суд враховує, що правовідносини між сторонами мають змішану правову природу: послуги та найм, а тому є можливим застосування положень ст. 764 ЦК України щодо правових наслідків продовження користування майном після закінчення строку договору найму.

Відповідач по закінченню строку дії договору не демонтував свої кабелі та продовжив фактичне використання ділянок ККЕ, отриманих за додатками №1/1 і №1/2 до договору.

Розділом VI Правил установлено, що за надані постачальником послуги з надання в користування ККЕ замовник здійснює їх оплату згідно з договором про надання в користування ККЕ. НКРЗІ встановлює тарифи на надання в користування ККЕ, які передбачають надання замовнику послуг з: розробки та видачі ТУ; погодження робочого проекту; технічного нагляду постачальником ККЕ; бронювання місця в ККЕ; надання місця в каналі ККЕ; використання ККЕ. Надання в користування ККЕ здійснюється постачальником за тарифами, встановленими НКРЗІ, з дня набрання ними чинності або внесення змін до них.

Пунктом 4 частини 2 статті 66 Закону України "Про телекомунікації" визначено, що державному регулюванню шляхом встановлення граничних або фіксованих тарифів підлягають тарифи на надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку операторів телекомунікацій.

Граничні тарифи на надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку операторів телекомунікацій затверджені рішенням НКРЗІ №861 від 30.12.2013 та зареєстровані у Міністерстві юстиції України 06.02.2014 за №230/25007.

Таким чином, користування ККЕ є платною послугою за регульованим тарифом. Чинне законодавство не передбачає безоплатного користування ККЕ, а отже суб'єкти, якими отримано послуги з надання в користування ККЕ, зобов'язані оплатити такі послуги за встановленим тарифом. Припинення строку дії договору, за яким надано в користування ККЕ, саме по собі не може бути підставою для звільнення замовника від оплати отриманих послуг.

З пояснень позивача та наданих доказів і розрахунку заборгованості слідує, що позивачем було застосовано граничні тарифи на надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку операторів телекомунікацій, які затверджено рішенням НКРЗІ №861 від 30.12.2013.

Позивач нарахував відповідачу плату за використання ККЕ по місту Харкову за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 173588,12 грн та за використання ККЕ по смт Нова Водолага Харківської області за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 524,40 грн, а всього в загальній сумі 174112,52 грн відповідно до ст. 5 Граничних тарифів, з урахуванням коефіцієнта 0,2 до тарифу, оскільки відповідач утримується за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідач розрахунок позивача та застосовані ним тарифи не заперечив.

Посилання відповідача на не доведення позивачем факту отримання послуг відповідачем (не надано акту наданих послуг) відхиляється господарським судом, оскільки відповідач підписав без будь-яких зауважень всі акти звіряння обсягів кабельної каналізації електрозвязку ПАТ "Укртелеком", які він використовував для розміщення власних кабелів звязку протягом 2016 - 2017 років, тобто тільки за використання місця в каналі ККЕ (а.с. 41 - 100).

Відповідно до Правил, використання ККЕ - послуга постачальника з надання замовнику у користування місця у каналі ККЕ (п. 2 розділу 1).

Даний вид послуги передбачений договором, Правилами та по вказаній послузі наявний окремо затверджений тариф, згідно якого позивачем розраховано оплату.

Відсутність демонтажу та не видалення відповідачем кабелю із ККЕ, які було надано позивачем за договором згідно додатків №1/1 і №1/2, свідчать про фактичне використання відповідачем ККЕ.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що між сторонами вирішується спір, докази передання будь-якого спору на вирішення до компетентного органу відсутні, тоді як за пунктом 8 розділу V Правил демонтаж та видалення кабелю із ККЕ забороняються лише до вирішення спору у встановленому законодавством порядку.

Так, за розділом ІV Правил передбачено, що досудове врегулювання спорів між замовником та постачальником, які виникають на будь-яких етапах укладення та виконання договору, вирішується шляхом проведення двосторонніх консультацій та переговорів. Консультації та переговори проводяться уповноваженими представниками замовника та постачальника ККЕ після попереднього повідомлення однієї зі сторін про ініціювання проведення переговорів. Якщо за результатами переговорів з'ясовано, що сторони не можуть дійти згоди щодо укладення чи виконання договору, позиції сторін оформлюються у вигляді протоколу розбіжностей. Кожна зі сторін може направити протокол розбіжностей разом із заявою про врегулювання спору в Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації. За результатами розгляду заяви НКРЗІ надає сторонам рекомендації щодо досудового врегулювання спору. У разі неможливості досудового врегулювання спору між сторонами шляхом переговорів або відповідно до пункту 2 цього розділу спір вирішується в судовому порядку.

Між тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження вчинення сторонами відповідних дій згідно з наведеним вище розділом ІV Правил.

За наданим відповідачем до справи листуванням (а.с. 118 - 127) вбачається, що Управління спецзв'язку не вбачає правових підстав для укладення з ПАТ "Укртелеком" договору про надання в користування ККЕ у зв'язку з ненаданням документів на підтвердження права власності позивача на ККЕ.

При цьому, не звертаючись до компетентного органу з питанням врегулювання спору, відповідач не проводить демонтаж своїх кабелів, продовжує безоплатне використання ККЕ та не направляє пропозицію про укладення договору до іншої, уповноваженої на його думку, особи.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про телекомунікації" передбачено, що власник (володілець) ККЕ - це суб'єкт господарювання, у власності (володінні) якого перебувають уся інфраструктура кабельної каналізації електрозв'язку або окремі її елементи, набуті на належній правовій підставі, призначені для забезпечення доступу до телекомунікаційної мережі загального користування.

Згідно з Правилами постачальником у правовідносинах з надання в користування ККЕ є оператор, провайдер телекомунікацій, що є власниками (володільцями) ККЕ.

Позивач у справі - Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012, інших законодавчих актів України.

Згідно наведених вище законодавчих актів України надання телекомунікаційних послуг є обов'язком позивача.

Позивач внесений до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій за видом діяльності, зокрема, надання в користування каналів електрозв'язку з правом здійснення їх технічного обслуговування та експлуатації.

У володінні ПАТ "Укртелеком" перебувають ККЕ, які передано відповідачеві в користування за договором, що не заперечується відповідачем.

Оскільки предметом спору у даній справі є стягнення плати за фактично надані послуги з користування з ККЕ, які було передано позивачем в користування відповідачеві, господарський суд відхиляє надані відповідачем листи до відзиву на позовну заяву. Вказані листи не є належними доказами на спростування чи встановлення обставин щодо належності ККЕ.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про право власності на відповідні ККЕ інших осіб, включаючи право власності держави.

Також в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача з пропозицією щодо укладення договору про надання в користування ККЕ до інших осіб, включаючи до органу, уповноваженого управляти об'єктами державної власності.

Як убачається із наданої позивачем, разом із відповіддю на відзив, копії постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №910/10743/17, якою залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до Головного управління урядового звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України про визнання договору укладеним, Верховний Суд надав свою правову оцінку правовідносинам у сфері права володіння та порядку реєстрації прав на ККЕ, яким фактично всі посилання відповідача на необхідність надання документів про право власності на ККЕ, які бажав отримати відповідач, визнано неправомірними.

У вищевказаній постанові Верховний Суд визнав, що ККЕ належить ПАТ "Укртелеком", зокрема, що ПАТ "Укртелеком" є володільцем ККЕ як оператор відповідної інфраструктури. При цьому право власності на новозбудовані лінійно-кабельні споруди не підлягає реєстрації в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, у той час, як у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно має бути зареєстроване лише право власності на будівлі, що входять до складу лінійно-кабельних споруд та забезпечують функціонування телекомунікаційної мережі.

Укладення відповідного договору здійснюється не лише із власником, але і із володільцем і оператором відповідної інфраструктури або окремих її елементів, тому відсутність права власності на вказані обєкти не є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином не потребує повторному доведенню те, що позивач є фактичним володільцем відповідного майна та незаконність такого володіння матеріалами даної справи не підтверджена.

Відтак, відповідачем не доведено неправомірність володіння позивачем ККЕ.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вже було зазначено судом, на вимогу позивача №26-15/752 від 17.10.2018 про сплату заборгованості в загальній сумі 174112,52 грн, відповідач відповіді не дав та заборгованість не сплатив.

Посилання відповідача на той факт, що казначейство не брало на себе бюджетні зобовязання не мають правового значення для справи, оскільки незалежно від волі казначейства з наведеного питання, обовязок оплачувати спожиті послуги походить із фактичного користування відповідачем ККЕ позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач не надав господарському суду доказів сплати заборгованості за користування місцями кабельної каналізації електрозвязку ПАТ "Укртелеком" протягом 2016 - 2017 років в сумі 174112,52 грн.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 13 Конституції України, статтями 16, 530, 631, 759, 764, 901 ЦК України, статтями 173 175, 179, 180 ГК України, статтями 1, 27, 66 Закону України "Про телекомунікації", статтями 73, 74, 76 - 80, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 21. Код ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бул. ОСОБА_3, 18. Код ), в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" (61010, м. Харків, Нетіченська наб., 8. Код ) заборгованість за фактично отримані послуги користування місцями кабельної каналізації електрозвязку ПАТ "Укртелеком" протягом 2016 - 2017 років в сумі 174112,52 грн та судовий збір у сумі 2612,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційного скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://court.gov.ua/

Повне рішення складено 04.02.2019 р.

Суддя ОСОБА_4