ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.02.2019

Справа № 910/16832/18

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут"

до           Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавничий дім "Бліц-Інформ"

про                    зобов'язання вчинити певні дії

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю “Житомиргаз Збут” до товариства з обмеженою відповідальністю “Видавничий дім “Бліц-Інформ” про зобов’язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі укладених між сторонами договорів №2-18 про доставку періодичних видань від 20.12.2017 року та №3899/12AZhz312-18 про доставку періодичних видань від 11.06.2018 року у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 9 918,00 грн.

Позивачу стало відомо про те, що відповідач знаходиться в стані припинення, у зв'язку з чим позивачем на адресу відповідачу були направлені вимоги щодо включення до проміжного ліквідаційного балансу з подальшим поверненням суми боргу в порядку визначеному законодавством або його сплати протягом семи днів.

Оскільки, вимоги позивача так і не були включені до проміжного ліквідаційного балансу відповідача, тому позивач звернувся в суд з вимогою про зобов'язання ліквідатора (ліквідаційну комісію) товариства з обмеженою відповідальністю “Видавничий дім “Бліц-Інформ” внести до проміжного ліквідаційного балансу в четверту чергу вимоги товариства з обмеженою відповідальністю “Житомиргаз Збут” в розмірі 9 918,00 грн.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 247 ГПК України суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження у зв’язку з її малозначністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань” Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Видавничий дім "Бліц-Інформ" про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 19.12.2018 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Мурманська, буд. 7, м. Київ, 02094.

Однак, станом на дату розгляду справи в матеріалах справи міститься повернутий поштою конверт за номером поштового відправлення 110 із копією ухвали суду про відкриття провадження у справі від 19.12.2018 з адреси відповідача із зазначенням причини повернення “за закінченням встановленого терміну зберігання”.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» (далі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВИДАВНИЧИЙ ДІМ «БЛІЦ- ІНФОРМ» (далі - Відповідач, в т.ч. ліквідатор (ліквідаційна комісія)) укладено договір від № 2-18 про доставку періодичних видань. На виконання умов вказаного договору Відповідачем надано послуги Позивачу на загальну суму 8 331,00 грн., що підтверджується первинними документами, які підписані сторонами. З матеріалів справи вбачається, що Позивачем згідно з платіжного доручення від 12.01.2018 № 73 здійснено предоплату (авансовий платіж) в розмірі 8 686,00 грн. Таким чином, заборгованість Відповідача за договором від 20.12.2017 № 2-18 про доставку періодичних видань, становить 355,00 грн.

Також судом встановлено, що Позивачем на підставі договору від 11.06.2018 №899/13AZhz312-18 про доставку періодичних видань, було здійснено Позивачем оплату в розмірі 9 563,00 грн. Однак, за твердженням позивача, що не спростовані Відповідачем, Відповідач, як сторона за вказаним договором, взяті на себе зобов’язання не виконав, а саме не надав послуги Позивачу по передплаті і доставці періодичних видань, підтвердженням чому є відсутність будь-яких первинних документів за договором від 11.06.2018 №3899/13AZhz312-18 про доставку періодичних видань.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договорів №2-18 про доставку періодичних видань від 20.12.2017 року та №3899/12AZhz312-18 про доставку періодичних видань від 11.06.2018, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою вони є договором поставки.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Звертаючись до суду з позовом, Позивач заявляє, що йому стало відомо з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що Відповідач знаходиться в стані припинення та визначено строк пред'явлення вимог кредиторами до останнього - до 19.11.2018.

Позивач з огляду на вказані обставини справи направив 16.11.2018 на адресу Відповідача (02094, м. Київ, вул. Мурманська, буд. 7) поштою та кур’єром одночасно вимогу кредитора від 16.11.2018 № Zhz007.2- Сл-20765-1118 та лист від 16.11.2018 № Zhz007.2-Cn-20771-1118, згідно з якого (вимога від 16.11.2018 № Zhz007.2-Cn-20765-1118) просив Відповідача, включити вимоги Позивача до проміжного ліквідаційного балансу Відповідача з подальшим поверненням вказаної суми боргу в порядку визначеному законодавством або сплатити на користь Позивача 9 918,00 грн. заборгованості протягом семи днів з моменту отримання даної вимоги.

Однак, Відповідачем не було отримано жодної з вимог Позивача, що підтверджується: роздруківкою з офіційного веб-сайту підприємства поштового зв’язку відправлення за номером: 370 не вручене отримувачу та актом про повернення відправлення від 23.11.2018, кур’єр повернув представнику Позивача відправлення у вигляді вимоги кредитора від 16.11.2018 № Zhz007.2-Cn-20765-1118 та лист від № Zhz007.2-Cn-20771-1118, з причини відсутності Відповідача за юридичною адресою (м. Київ, вул. Мурманська, буд. 7).

Згідно з ч. 2 ст. 255 ЦК України, письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач у передбачені Законом строки звернувся до відповідача з заявою про визнання кредиторських вимог.

Як зазначав позивач у позові, відповідач результати розгляду заяви не повідомив, кредиторські вимоги останнього до ліквідаційного балансу не включив, що й стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, судом підлягає захисту право особи, що порушене іншими особами, чи не визнається.

З урахуванням наведеного вище, суд зазначає, що ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, а тому, обраний позивачем спосіб захисту права шляхом заявлення вимоги про зобов'язання відповідача включити кредиторські вимоги в сумі 9 918,00 грн. до проміжного ліквідаційного балансу відповідача, як визнану, відповідає ефективному засобу захисту.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється, зокрема, в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно частини першої статті 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані негайно письмово повідомити про це орган, що здійснює державну реєстрацію, який вносить до єдиного державного реєстру відомості про те, що юридична особа перебуває у процесі припинення.

Частинами третьою, п'ятою, шостою статті 105 Цивільного кодексу України передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Пунктом 1 частини першої статті 110 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Згідно частини восьмої статті 111 Цивільного кодексу України, ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Частиною першою статті 112 Цивільного кодексу України визначено, що у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом;

2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності;

3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов'язкових платежів);

4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги.

Згідно з частиною третьою статті 112 Цивільного кодексу України, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Частиною четвертою статті 112 Цивільного кодексу України визначено, що вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред'явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов’язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач не повідомив позивача у встановленому порядку та строки про результати розгляду заяви про визнання кредиторських вимог від 16.11.2018, належних та допустимих доказів включення кредиторських вимог позивача до ліквідаційного балансу суду не надано, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут" визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ВИДАВНИЧИЙ ДІМ «БЛІЦ-ІНФОРМ» (вул. Мурманська, буд. 7, м. Київ, 02094; ідентифікаційний код: 41309403) в особі ліквідатора (ліквідаційної комісії) включити в четверту чергу кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» (вул. Фещенка-Чопівського, 35, м. Житомир, 10002; ідентифікаційний код: 39577504) до проміжного ліквідаційного балансу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИДАВНИЧИЙ ДІМ «БЛІЦ-ІНФОРМ» на суму 9 918 (дев'ять тисяч дев’ятсот вісімнадцять) грн. 00 коп.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИДАВНИЧИЙ ДІМ «БЛІЦ-ІНФОРМ» (вул. Мурманська, буд. 7, м. Київ, 02094; ідентифікаційний код: 41309403) в особі ліквідатора (ліквідаційної комісії) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» (вул. Фещенка-Чопівського, 35, м. Житомир, 10002; ідентифікаційний код: 39577504) 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. - судового збору.

4.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя                                         С.М. Мудрий