ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

11.02.2019 м. Дніпро Справа № 904/2371/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. (доповідач);

суддів: Білецької Л.М., Коваль Л.А.

розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2019 у справі № 904/2371/18 (суддя Рудь І.А.)

за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис», м. Дніпро

до відповідача: Національного банку України, м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ

про визнання відсутнім права вимоги повернення усієї суми заборгованості за кредитним договором № 19 від 03.03.2009, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2019 у справі № 904/2371/18 повернуто ТОВ «Приватофис» зустрічну позовну заяву з додатками.

Ухвала місцевого господарського про повернення зустрічного позову мотивована порушенням ТОВ «Приватофис» процесуальних строків для подачі зустрічного позову, який в силу приписів ч. 8 ст. 165 ГПК України встановлюється судом в строк для подання відзиву, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Місцевим господарським судом встановлено, що відповідач 12.07.2018 отримав ухвалу про відкриття провадження у справі від 02.07.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи.

З огляду на що відповідач пропустив строк для подачі зустрічного позову, оскільки, виходячи з дати отримання останнім ухвали суду про відкриття провадження та враховуючи встановлений Господарським процесуальним кодексом України п'ятнадцятиденний строк, останнім днем подання зустрічного позову було 27.07.2018, натомість відповідач звернувся до суду 23.01.2019, про що свідчить штамп канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області на титульній сторінці зустрічної позовної заяви.

Водночас, клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку відповідачем до зустрічного позову не надано.

Не погодившись з ухвалою суду, ТОВ «Приватофис» оскаржує її в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2019 у справі № 904/2371/18 та передати зустрічний позов на розгляд суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2019 зупинено підготовче провадження у справі № 904/2371/18 до розгляду Центральним апеляційним господарським судом апеляційної скарги ТОВ «Приватофис» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2019.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що скарга ТОВ «Приватофис» підлягає поверненню, з огляду на наступне.

Статтею 258 ГПК України визначено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 258 ГПК України в апеляційній скарзі має бути зазначено, зокрема, у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин, тощо).

Таким чином, процесуальний закон покладає на апелянта обов'язок зазначати про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустився суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування, обставини, які, на думку апелянта, не в повній мірі досліджені судом першої інстанції.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт взагалі не зазначає обставин, які, на його думку, не в повній мірі досліджені судом першої інстанції, не наводить норми матеріального та процесуального права, які за висновком апелянта порушені місцевим господарським судом.

Натомість, зміст поданої апеляційної скарги по суті зводиться до висловлення незгоди з прийнятою ухвалою господарського суду, цитуванням загальних норм національного законодавства та практики Європейського Суду, яка немає жодного відношення до спірних правовідносин. Тобто апелянтом не дотримано вимог, встановлених п. 5 ч. 2 ст. 258 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

В порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України апелянтом не додано до апеляційної скарги доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі та порядку.

Наведені вище обставини могли б бути підставою для залишення апеляційної скарги без розгляду в силу положень ч. 2 ст. 260 ГПК України, однак колегія суддів вважає за необхідне повернути апеляційну скаргу з підстав передбачених ст. 43 ГПК України, з огляду на те, що розцінює її подання зловживанням процесуальними правами і в обґрунтування своєї позиції зазначає наступне.

Завданням та основними засадами господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Колегія суддів зауважує, що апелянт користується професійною допомогою адвоката, який зобов'язаний здійснювати свої професійні обов'язки та неухильно додержуватися вимог чинного законо давства, використовувати всі передбачені законом засоби захисту прав і законних інтересів громадян та юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 180 ГПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Як зазначалося вище, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження у справі від 02.07.2018 відповідачу, зокрема, встановлено строк до 23.07.2018 для подачі відзиву на позовну заяву.

24.07.2018 на адресу Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив відповідача від 23.07.2018 № 23/07-10.

20.08.2018 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області за клопотанням відповідача зупинено провадження у справі до розгляду іншої справи № 910/7913/18.

07.09.2018 від позивача та 05.09.2018 від третьої особи надійшли апеляційні скарги на ухвалу господарського суду від 20.08.2018 у даній справі.

Під час перегляду ухвали суду першої інстанції від 20.08.2018 в апеляційному порядку, відповідач вдавався до зловживань процесуальними правами, наданими йому, як стороні судового процесу, з метою затягування розгляду справи, а саме:

- подано апеляційну скаргу не підписану особою, без зазначення її прізвища, імені, по батькові та посадового становища, яка була залишена ухвалою ЦАГС від 05.11.2018 без розгляду апеляційним господарським судом на підставі п. 1 ч. 5 ст. 260 ГПК України;

- незважаючи на відсутність перешкод у повторному поданні апеляційної скарги після усунення вказаних в ухвалі недоліків, апелянтом оскаржено ухвалу від ЦАГС від 05.11.2018 в касаційному порядку, а також заявлено клопотання про зупинення провадження у справі;

- під час розгляду справи апелянтом заявлено відвід головуючому судді після спливу строку встановленого ГПК для подання такого відводу (ч. 3 ст. 38 ГПК);

Відповідне реагування Центрального апеляційного господарського суду відображено в ухвалах та постанові від 20.11.2018 у справі № 904/2371/18, в яких зазначено про зловживання з боку ТОВ "Приватофис" процесуальними правами.

12.11.2018 ТОВ «Приватофис» оскаржило постанову Центрального апеляційного господарського суду в касаційному порядку до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 21.12.2018 у справі № 904/2371/18 відмовлено ТОВ «Приватофис» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2018 у справі.

Натомість ТОВ «Приватофис», після повернення матеріалів справи з Верховного Суду та поновлення провадження у справі господарським судом, звертається з зустрічним позовом, який місцевим господарським судом повернуто оскаржуваною ухвалою від 28.01.2019 з посиланням на ст.ст. 165, 180 ГПК України, оскільки позивачем пропущено процесуальні строки для звернення з зустрічним позовом.

Діюче законодавство не позбавляє позивача права, у разі повернення його позову, повторно звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Між тим, ТОВ «Приватофис» не погоджується з ухвалою місцевого господарського суду від 28.01.2019 та оскаржує її в апеляційному порядку.

На думку колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду, подання Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» зустрічного позову зі значним пропуском процесуального строку (понад 8 місяців), за відсутності дійсного наміру на розгляд судом цього зустрічного позову та перегляду ухвали про його повернення, полягає у недобросовісному використанні наданих йому прав з єдиною метою - створення перепон для подальшого руху справи, затягування чи перешкоджання судового розгляду справи, що порушує права позивача у справі на справедливий і публічний розгляд його справи судом упродовж розумного строку, що є свідченням явного зловживання з боку ТОВ «Приватофис» своїми процесуальними правами.

При цьому, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду зазначає, що з моменту постановлення Господарським судом Дніпропетровської області ухвали від 02.07.2018 (прийняття позовної заяви до розгляду) по 28.01.2019 (повернення зустрічного позову) суд першої інстанції так і не перейшов до розгляду справи по суті, що є наслідком вжитих відповідачем дій, спрямованих на затягування судового процесу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 ГПК України завданнями господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесенню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, які беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов'язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб'єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

Згідно п. 5 ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Згідно ч. 4 ст. 43 ГПК України суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

За приписами частин 1, 2, 3 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З огляду на викладені вище обставини, апеляційна скарга не приймається до розгляду та підлягає поверненню.

Керуючись статтями 58, 60, 234, 235, 260 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Повернути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2019 у справі № 904/2371/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Додаток: апеляційна скарга з додатками на 7 аркушах.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

Л.А. Коваль