УХВАЛА

06 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 916/1071/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Вронська Г.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ділвест"

на ухвалу Південно-Західного апеляційного господарського суду

(головуючий суддя: Ярош А.І., судді: Колоколов С.І., Савицький Я.Ф.)

від 19.11.2018

у справі № 916/1071/18

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаджибей"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк"

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі №916/1071/18 визнано заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Гаджибей" відвід судді Савицькому Я.Ф. необґрунтованим та зупинено провадження у справі №916/1071/18 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" та Національного банку України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.09.2018, передано справу №916/1071/18 для вирішення питання про відвід в порядку ч.3 ст. 39 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі №916/1071/18, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ділвест" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене судове рішення, оскільки ТОВ "Гаджибей" не заявляло клопотання про зупинення провадження у справі, тому підстави для його зупинення були відсутні.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з ч.4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і проколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах: "Устименко проти України", "Пономарьов проти України") право на справедливий судовий розгляд гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачиться у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу.

Також, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку надходження заяви про відвід судді.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції з дотриманням норм чинного законодавства зупинив провадження у розгляді справи №916/1071/18 та передав справу для вирішення питання про відвід в порядку, передбаченому ч.3 ст. 39 ГПК України.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ділвест" на ухвалу Південно-Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі №916/1071/18 у зв'язку з її необґрунтованістю, оскільки правильне застосування норм права апеляційним судом є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, 287, 290, 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Ділвест" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Південно-Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі №916/1071/18.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Студенець

Судді О.Баранець

Г.Вронська