РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/865/18

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Книш Н.Ю.

за участю секретаря судового засідання Солончева О.П.

розглянуто у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу №927/865/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКС АГРО»

вул. Козацька, 120/4, м. Київ, 03022

до відповідача: Фермерського господарства «Вишеньки»

вул. Польова, буд. 1, с. Вишеньки, Коропський район, Чернігівська область, 16231

про стягнення 104514 грн 00 коп.

За участю представників учасників справи:

від позивача: не прибув

від відповідача: ОСОБА_1 голова фермерського господарства

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Товариством з обмеженою відповідальністю «МІКС АГРО» подано позов до Фермерського господарства «Вишеньки» про стягнення 104514 грн 00 коп. штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не зареєстрував податкову накладну в строк до 15 грудня 2017 року і протягом двох календарних днів після спливу строків реєстрації, встановлених Податковим кодексом України, не сплатив штраф у розмірі суми ПДВ, що згідно з п. 2.7 договору №10600 від 20.11.2017 є підставою для стягнення штрафу у подвійному розмірі. Податкова накладна не була зареєстрована на суму 313542,00 грн, де сума ПДВ складає 52257,00 грн, подвійний розмір суми ПДВ 104514,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07.12.2018, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 26.12.2018.

22.12.2018 від відповідача надійшов відзив №18-12/18-юр від 18.12.2018 на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, в обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що проводив реєстрацію спірної податкової накладної, відповідно до пп. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України господарством 07.02.2018 року було надано до ДФС України свої пояснення з копіями документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, що підтверджується квитанціями. Відповідачем стверджує, що ним були вжиті достатні та необхідні заходи на виконання пункту 3 Критеріїв, а також надано усі необхідні документи, які беззаперечно підтверджують реальність здійснення операцій по податковій накладній №22 від 27.11.2017, і вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 567. Однак, рішенням комісії ДФС України № 592182/31396264 від 12.02.2018 року було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 22 від 27.11.2017. Відповідач стверджує, що ним було підготовлено скаргу від 21.02.2018 та направлено до Державної фіскальної служби України 22.02.2018 року. Рішенням ДФС України, одержаним 14.03.2018 року, без будь-якого обґрунтування, скарга відповідача залишена без задоволення. При цьому, відповідач зауважує, що на даний час, рішення комісії ДФС України № 592182/31396264 від 12.02.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 22 від 27.11.2017, господарством оскаржується в судовому порядку у Чернігівському окружному адміністративному суді. Суд долучив поданий відзив до матеріалів справи.

В судове засідання 26.12.2018 прибули уповноважені представники сторін.

Від відповідача надійшло клопотання №22-12/18-юр від 22.12.2018 про відкладення справи на іншу дату до моменту вирішення спору у справі №620/4154/18, у звязку з тим, що питання, яке є предметом розгляду в Чернігівському окружному адміністративному суді (справа № 620/4151/18), пов'язане та має суттєве значення для вирішення спору у справі №927/865/18, яка розглядається в Господарському суді Чернігівської області.

В судовому засіданні згідно приписів ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, не виходячи до нарадчої кімнати суд постановив ухвалу про відкладення судового засідання на 17.01.2019 та часткове задоволення клопотання відповідача про відкладення судового засідання. 14.01.2019 від позивача надійшла відповідь №9 від 09.01.2019 на відзив, яка на адресу відповідача направлена 10.01.2019. У поданій відповіді на відзив позивач просить задовольнити позов та зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 Господарського кодексу України). Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню. Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). А отже, положення п. 2.7. Договору, щодо сплати штрафу в разі порушення Постачальником обов'язку реєстрації податкових накладних, є господарсько-правовою відповідальність за порушення у сфері господарювання, а не «подвійним покаранням». Крім того, позивач стверджує, що відповідач зобов'язаний був зареєструвати податкову накладну в період з 27 листопада 2017 року по 15 грудня 2017 року. В зазначений вище період відповідач обов'язку по реєстрації податкової накладної № 22 від 27.12.2017 не виконав. Не реєстрація відповідачем податкової накладної у встановлений період позбавила позивача права на своєчасне отримання податкового кредиту. Суд долучив подану відповідь на відзив до матеріалів справи.

В судове засідання 17.01.2019 прибув уповноважений представник позивача, уповноважений представник відповідача в призначене судове засідання не прибув.

До початку судового засідання від відповідача на електронну адресу суду та по пошті надійшли клопотання ідентичного змісту від 15.01.2019 про перенесення розгляду по справі на іншу дату у зв'язку з тим, що керівник ФГ «Вишеньки» ОСОБА_1 з 14.01.2019 знаходиться на амбулаторному лікуванні.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та зазначила, що хвороба керівника не є підставою для припинення діяльності підприємства, у такому випадку відповідач мав можливість та повинен був направити свого представника у судове засідання.

Клопотання відповідача про перенесення судового засідання з огляду на приписи ст.56 Господарського процесуального кодексу України судом було відхилене, про що зазначено у протоколі судового засідання від 17.01.2019.

У судовому засіданні 17.01.2019 судом зясовано у представника позивача щодо дати отримання від відповідача копії відзиву на позовну заяву, на що представник позивача повідомив, що відзив на позов позивач отримав 27.12.2018.

Позивач виклав позовні вимоги та просив їх задовольнити, із запереченнями відповідача не погодився.

В судовому засіданні 17.01.2019, згідно приписів ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, суд, не виходячи до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 31.01.2019.

Ухвала повідомлення від 17.01.2019 направлена сторонам рекомендованою кореспонденцією, явка сторін не визнавалась судом обовязковою. В судове засідання 31.01.2019 з розгляду справи по суті прибув уповноважений представник відповідача.

Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №849, уповноважений представник в судове засідання не прибув, заяв та клопотань від позивача не надходило.

Неявка позивача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Після судового засідання 17.01.2019 від відповідача поштовою відправкою до суду надійшли заперечення №14-01/19-юр від 14.01.2019 на відповідь на відзив, в яких зазначається, що податкова накладна від 27.11.2018 № 22 була своєчасно складена відповідачем внаслідок здійсненої господарської операції у відповідності до положень ст. 187, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, та виконані всі необхідні дії для реєстрації цієї податкової накладної. Але дана податкова накладна була не зареєстрована Державною фіскальною службою України. В той же час, керуючись нормами чинного законодавства України, відповідачем вжиті всі необхідні заходи, направлені на реєстрацію вказаної податкової накладної, шляхом оскарження як в адміністративному, так і судовому порядку, протиправного рішення ДФС України, яким відмовлено в законній реєстрації податкової накладної господарства. Відповідач стверджує, що позивачу було відомо про рішення ДФС України, стосовно відмови в реєстрації податкової накладної, та про те, що господарством оскаржується це рішення. Але, попри це, позивач, без вирішення даного спору в досудовому порядку, прагне через суд досягти власного збагачення через застосування штрафних санкцій. Суд долучив подані заперечення на відповідь на відзив до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ст. 114 Господарського процесуального кодексу України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Згідно з ухвалою суду від 07.12.2018 про відкриття провадження у справі позивачу було встановлено строк протягом пяти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву надіслати (надати) суду відповідь на відзив відповідача з доказами її направлення відповідачу.

Згідно зі ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд зазначає, що у порядку ст. 119 Господарського процесуального кодексу України заяв та клопотань про продовження строку подачі відповіді на відзив від позивача не надходило.

Враховуючи, що позивачем визнано та повідомлено суду про отримання від відповідача відзиву на позовну заяву 27.12.2018, за таких обставин, строк подачі позивачем відповіді на відзив 02.01.2019, отже суд дійшов висновку, що відповідь позивача на відзив вих №9 від 09.01.2019 (направлена відповідачу 10.01.2019, суду 11.01.2019, що підтверджується матеріалами справи) подана з пропуском строку, встановленого судом для її подання та залишив її без розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.11.2017 між Фермерським господарством «Вишеньки» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мікс Агро» укладено договір поставки №10600 (далі договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити (передати) у власність покупця сільськогосподарську продукцію, вказаний в специфікаціях, що є невід'ємними додатками до цього договору, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату (п. 1.1. договору).

Крім того, 20.11.2017 між сторонами підписано та скріплено печатками специфікацію №1, відповідно до умов якої кількість, номенклатура, ціна товару, що має бути поставлена покупцю соя в кількості 80 тон на загальну суму 840000,00 грн. 27.11.2018 між сторонами підписано та скріплено печатками специфікацію №2, відповідно до умов якої кількість, номенклатура, ціна товару, що має бути поставлена покупцю соя в кількості 30 тон на загальну суму 313500,00 грн.

Відповідно до п. 3.3, 3.5 право власності на товар від постачальника до покупця переходить за цим договором з моменту завантаження товару в автотранспорт покупця та підписання видаткової накладної. Датою поставки товару є дата, що вказана у видатковій накладній.

Згідно з п. 7.7 договору у випадку якщо органами державної податкової служби (шляхом складання повідомлення-рішення, акту перевірки, довідки, внесення коригувань в особовий рахунок покупця як платника податків, іншим способом) і рішенням (постановою) суду буде зменшений податковий кредит покупця по ПДВ по податкових накладних постачальника, зменшені валові витрати покупця на вартість товарів, придбаних у постачальника, донараховані покупцеві податки, збори, обов'язкові платежі, нараховані покупцеві штрафні санкції за порушення податкового законодавства або судом буде прийнято рішення про стягнення в дохід держави отриманого по операції, визнаній недійсній, і, це буде пов'язано з: - анулюванням (відміною) державної реєстрації постачальника; - або виключенням постачальника з реєстру платників податку па додану вартість (у тому числі анулюванням свідоцтва платника ПДВ); - або господарськими стосунками постачальника і його контрагентів з підприємствами, які мають ознаки фіктивності, що зафіксоване в актах перевірки органів державної податкової служби або рішенні (постанові) суду; - або неналежним чином веденням бухгалтерського податкового обліку, невчасним, неналежним чином, не в повному обсязі наданням в податкові органи необхідної податкової звітності; - або стягненням в дохід держави всього отриманого покупцем по недійсній угоді, укладеній між покупцем і постачальником; - або якими-небудь фактами, повязаними з порушенням постачальником і його контрагентами податкового законодавства, постачальник зобовязаний протягом 5 календарних днів з дати відправлення покупцем відповідної вимоги постачальникові по його місцезнаходженню (вказаному в цьому Договорі) сплатити покупцеві грошові кошти в розмірі рівному сумі, на яку покупцеві зменшений податковий кредит по ПДВ, зменшені валові витрати, донараховані податки, збори, обов'язкові платежі, нараховані штрафні санкції, стягнуто в дохід держави отримане по операції, визнаній недійсній - далі «Виплата».

Згідно з п. 8.1. договору, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018, у випадку, якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору, жодна із сторін письмово не заявить про свій намір його розірвати, договір автоматично пролонгується на кожен наступний календарний рік на тих же умовах.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами складено та підписано накладні №91 від 24.11.2017 на суму 835590,00 грн, №97 від 27.11.2017 на суму 317952,00 грн.

Позивач розрахувався за поставлений товар, що підтверджується банківською випискою (а.с. 24-27), а саме 24.11.2017 позивачем було сплачено 840000,00 грн, 28.11.2017 309090,00 грн та 29.11.2017 7524,00 грн. При цьому, 29.11.2017 ФГ «Вишеньки» повернуто позивачу 3072,00 грн з призначенням платежу «повернення помилково перерахованих коштів зг. листа №39 від 29.11.2017».

Відповідачем подано на реєстрацію податкову накладну № 18 від 24.11.2017 на суму 839999,10 грн (з ПДВ). Як вбачається з відмітки на вказаній податковій накладній, вона прийнята контрагентом та зареєстрована в ЄРП. Крім того, відповідачем зареєстровано розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №6 від 27.02.2018 до податкової накладної №18 від 24.11.2017 на суму 0,90 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем подано на реєстрацію податкову накладну № 22 від 27.11.2017 на суму 313542,00 грн (з ПДВ), де ПДВ визначено у сумі 52257,00грн. Однак, Державною фіскальною службою України реєстрацію податкової накладної ФГ «Вишеньки» було зупинено на підставі п. 201.16 ст. 201 ПКУ, про що зазначено в квитанції №1 від 15.12.2017.

Відповідачем 07.02.2018 подано повідомлення №3 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операції по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено.

Як вбачається з інформації ДФС (квитанція №2 від 12.02.2018) в реєстрації податкової накладної №22 на суму 313542,00 грн відмовлено Рішення № 592182/31396264 від 12.02.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної № 22 від 27.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідачу розяснено, що прийняте рішення може бути оскаржене в адміністративному або судовому порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач скористався своїм правом оскарження, так, ФГ «Вишеньки» 22.02.2018 було направлено скаргу від 21.02.2018 до Державної фіскальної служби України. Рішенням ДФС України, скарга відповідача залишена без задоволення.

Крім того, відповідачем подано позов до Чернігівського окружного адміністративного суду, справа № 620/4151/18, про визнання протиправним та скасувати Рішення комісії ДФС України № 592182/31396264 від 12.02.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної від 27.11.2017 № 22 в Єдиному реєстрі податкових накладних та зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати податкову накладну Позивача - Фермерського господарства «Вишеньки» № 22 від 27.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У судовому засіданні представник відповідача повідомив, що на момент розгляду даної справи рішення у справі № 620/4151/18 відсутнє.

Посилаючись на запити щодо отримання відомостей з Єдиного реєстру податкових накладних та витяги з Єдиного реєстру податкових накладних, а саме: №27112017 від 22.11.2018, №28112017 від 22.11.2018, №29112017 від 22.11.2018, №30112017 від 22.11.2018, №1122017 від 22.11.2018, №2122017 від 22.11.2018, №3122017 від 22.11.2018, №4122017 від 22.11.2018, №5122017 від 22.11.2018, №6122017 від 22.11.2018, № 7122017 від 22.11.2018, № 8122017 від 22.11.2018, № 9122017 від 22.11.2018, № 10122017 від 22.11.2018, №11122017 від 22.11.2018, №12122017 від 22.11.2018, №13122017 від 22.11.2018, №14122017 від 22.11.2018, №15122017 від 22.11.2018, позивач стверджує, що відповідачем не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну на суму 313542,00 грн.

Відповідач під час розгляду справи не заперечував, що в Єдиному реєстрі податкових накладних - податкова накладна на суму 313542,00 грн не значиться як зареєстрована.

Позивач, посилаючись, що умовами договору передбачена відповідальність за порушення постачальником обовязку своєчасної реєстрації податкових накладних, на підставі п. 2.7 договору, нарахував відповідачу штраф за відсутність реєстрації податкової накладної на суму 313542,00 грн (де ПДВ складає 52257,00 грн) в подвійному розмірі у сумі 104514,00 грн (52257,00грн х 2).

За умовами п. 2.7 договору постачальник зобовязаний зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до граничних строків встановлених Податковим кодексом України, а саме: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення Постачальником обов'язку своєчасної реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних, постачальник зобов'язаний сплатити покупцю штраф у розмірі суми ПДВ протягом 2 календарних днів після спливу строків реєстрації, встановлених податковим кодексом України. У випадку порушення 2-денного строку сплати штрафу, передбаченого даним пунктом, постачальник зобов'язаний сплатити даний штраф в подвійному розмірі

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За умовами ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарські правовідносини сторін врегульовані договором поставки №10600 від 20.11.2017.

Згідно з ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Зі змісту статей 3, 173, 265 Господарського кодексу України вбачається, що зобов'язанням (господарським зобов'язанням) є обов'язки сторін вчинити дії, які спрямовані на досягнення мети договору, тобто, зобов'язанням постачальника є обов'язок поставити і передати у власність товар, а зобов'язанням покупця - обов'язок оплатити вартість цього товару.

При цьому, штрафні санкції, відповідно до статей 173, 230 Господарського кодексу України, можуть нараховуватись лише за неналежне виконання саме господарських зобов'язань.

Виходячи з положень статей 173, 174 Господарського кодексу України не здійснення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого законодавством строку не є порушенням з боку відповідача правил здійснення господарської діяльності - невиконанням господарського зобов'язання, оскільки обов'язок зі складання та реєстрації податкових декларацій виникає у відповідача саме на підставі податкового законодавства.

Водночас зазначення сторонами у договорі про обов'язок відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого законодавством строку не має наслідком зміну характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що невиконання або неналежне виконання таких умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної) не є правопорушенням у сфері господарювання, що відповідно до вимог статті 218, частини 1 статті 230 Господарського кодексу України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у поставі Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 908/3565/16.

Крім того, згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Головною умовою для стягнення з боржника штрафу є встановлення факту порушення боржником зобовязання.

За приписами п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: - для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; - для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Як вбачається з матеріалів справи, податкову накладну №22 на суму 313542 грн, в т.ч. ПДВ 52257,00 грн було складено 27.11.2017р. та подано на реєстрацію 15.12.2017. Отже, позивачем належним чином виконано вимоги п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України щодо строків подачі на реєстрацію спірної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписам ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги, що відсутність зареєстрованої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних не є порушенням господарських правовідносин між позивачем та відповідачем, заявлений позивачем до стягнення з відповідача штраф у сумі 104514,00грн за не реєстрацію податкової накладної не є штрафною санкцією застосованою за правопорушення у сфері господарювання, що відповідно до вимог статті 218, частини 1 статті 230 Господарського кодексу України виключає можливість притягнення учасника відповідача господарських правовідносин до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій.

За таких обставин, суд доходить висновку про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 12, 42, 73-80, 86, 119, 123, 129, 165-167, 232, 233, 236-241, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «МІКС АГРО» в задоволенні позовних вимог до Фермерського господарства «Вишеньки» про стягнення 104514 грн 00коп. штрафу повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 05.02.2019.

Суддя Н.Ю.Книш