ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2019 р. Справа№ 910/4646/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Іоннікової І.А.

Чорногуза М.Г.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 05.02.2019,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготранслайн»

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2018 (повний текст складено 26.06.2018)

у справі №910/4646/18 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготранслайн»

про стягнення 3 028 792,53 грн.

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготранслайн» про стягнення 3 028 792,53 грн., з яких 2 178 881,12 грн. пені та 849 911,41 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором про закупівлю послуг № від 16.01.2017, в частині повного та своєчасного надання послуг.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2018 у справі №910/4646/18 позов Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготранслайн» про стягнення 3 028 792,53 грн. - задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготранслайн» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» 849 911,38 грн. штрафу, 2 178 881,10 грн. пені та 45 431,89 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем доведено порушення відповідачем умов договору про закупівлю послуг № від 16.01.2017 в частині повного та своєчасного надання послуг, що згідно умов укладеного договору є підставою для нарахування відповідачу пені та штрафу. Виняткових випадків для зменшення розміру штрафних санкцій відповідачем не наведено.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити Акціонерному товариству «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- суд першої інстанції, дійшовши висновку, що «за відсутності підписаної та погодженої між сторонами додаткової угоди щодо зміни строку виконання робіт відповідач зобов'язаний був виконувати роботи у строки, встановлені в договорі», не застосував ряд спеціальних норм матеріального права, зокрема, положення статті 323 Господарського кодексу України та Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою КМУ від 01.08.2005 №668, які регулюють правовідносини сторін, та неправильно встановив обставини, що мають значення для справи;

- судом помилково було встановлено, що умовами договору не передбачено обов'язку позивача з передання будівельного майданчика, оскільки така умова прямо передбачена пунктом 29 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, та безпідставно зазначено про те, що відповідачем не надано жодного доказу, який би підтверджував недопущення відповідача на об'єкти;

- факт недопуску відповідача до виконання робіт згідно договору підтверджується протоколами технічної наради №2 та №3 з питань виконання робіт по ремонту будівель і споруд виробничого призначення Краматорського ЛВУМГ згідно договору;

- із урахуванням фактичного відтермінування виконання договору через перегляд позивачем обсягів та складу робіт, невиконання замовником свого обов'язку надати підряднику будівельний майданчик (фронт робіт) з різних причин, відповідач не мав фактичної можливості виконати роботи по Договору у визначений строк;

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справу №910/4646/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Тищенко О.В., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготранслайн» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2018 у справі №910/4646/18 та справу призначено до розгляду на 20.09.2018.

05.09.2018 представник позивача через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд у задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити, оскаржене рішення суду залишити без змін. У відзиві позивач наголосив на тому, що не підписання позивачем додаткової угоди про зміну умов договору не свідчить про те, що відповідач не мав можливості виконувати свої зобов'язання на умовах укладеного Договору, оскільки сторони, уклавши договір, узгодили всі його істотні умови, зокрема, предмет, строки, вартість, кошторисну документацію.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 у судовому засіданні судом оголошено перерву до 16.10.2018.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Згідно частини 7 статті 31 Господарського процесуального кодексу України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Актом прийняття-передачі судових справ від 03.10.2018 справу №910/4646/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2018 справу №910/4646/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Разіної Т.І.

25.10.2018 директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготранслайн» через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду подав заперечення щодо обставин, викладених у відзиві на апеляційну скаргу позивача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготранслайн» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2018 у справі №910/4646/18 прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Разіна Т.І. та призначено справу до розгляду на 22.11.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 за клопотанням директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготранслайн» у справі №910/4646/18 оголошено перерву до 20.12.2018.

У судовому засіданні, призначеному на 20.12.2018, судом оголошено перерву до 02.01.2019.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 02.01.2019 №09.1-08/11/19 , у зв'язку із перебуванням суддів Тищенко А.І. та Разіної Т.І. у відпустці, які не є головуючими суддями (суддями-доповідачами), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2019 справу №910/4646/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Іоннікової І.А., Чорногуза М.Г.

Враховуючи вищевикладене, з метою здійснення подальшого розгляду апеляційної скарги визначеним складом суду, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2019 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготранслайн» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2018 у справі №910/4646/18 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Чорногуз М.Г., призначено справу до розгляду на 05.02.2019.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив у її задоволенні відмовити, оскаржене рішення суду залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав, викладених у ній, рішення суду першої інстанції скасувати, у позові відмовити.

У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як підтверджується матеріалами справи, 16.01.2017 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерготранслайн» (далі - виконавець) укладено договір про закупівлю послуг № (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого виконавець зобов'язується надати послуги з будування нежитлових будівель (нове будівництво, реконструкція, капітальний і поточні ремонти) (Капітальний ремонт і реставрація (ремонт будівель і споруд виробничого призначення структурних підрозділів УМГ «Харківтрансгаз») (Ремонт будівель і споруд виробничого призначення Краматорського ЛВУМГ), а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Відповідно до пункту 1.2. Договору склад та обсяги послуг, які підлягають закупівлі за даним договором, визначені Договірною ціною (додаток № 2), яка є невід'ємною частиною договору. Зміст і строки надання послуг визначаються календарним планом (додаток № 1), який є невід'ємною частиною договору.

Згідно з пунктом 3.1. Договору ціна цього договору становить 13 145 343,20 грн., у тому числі ПДВ 2 190 890,53 грн.

Строк надання послуг: з дати укладення договору до 31.12.2017 (пункт 5.1. Договору).

Положенням пункту 5.5. Договору встановлено, що послуги повинні надаватись відповідно до узгодженого виконавцем і замовником календарного плану, що є невід'ємною частиною договору.

Послуги вважаються наданими з моменту підписання акту наданих послуг (пункт 5.8. Договору).

Положеннями пункту 6.1. Договору встановлений обов'язок замовника своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги, а також приймати надані послуги, у разі відсутності зауважень, згідно з актом наданих послуг.

У свою чергу виконавець зобов'язаний надати послуги у строки, встановлені цим договором (пункт 6.3.1. Договору).

Договір набирає чинності з дати його укладення та діє в частині надання послуг - по 31.12.2017, в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 10.1. Договору).

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконав зобов'язання за Договором в частині виконання робіт на суму 12 141 591,12 грн. в строки, встановлені Договором, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3 028 792,53 грн. штрафних санкцій, з яких 2 178 881,12 грн. - пені, 849 911,41 грн. - штрафу.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а доводи апеляційної скарги відповідача не приймає до уваги з огляду на наступне.

Укладений між сторонами Договір про закупівлю послуг № за своєю правовою природою є договором підряду.

За приписами статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За умовами укладеного між сторонами договору відповідач зобов'язався виконати роботи на загальну суму 13 145 343,20 грн., а позивач зобов'язався оплатити їх.

Відповідно до частини 1 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Судом встановлено, що Календарним планом (Додаток № 1 до Договору) сторони погодили наступні роботи та строки виконання: 1) Ремонт будівлі АБК зі складом № 2 Ялинського промислового майданчика, варіть послуги: 972755,39 грн., строк виконання: з 13.03.2017 по 24.03.2017 включно; 2) ремонт вузла зв'язку, вартість послуги: 2 247 853,68 грн., строк виконання: з 27.03.2017 по 30.06.2017 включно; 3) ремонт будівлі складу № 1 Ялинського промислового майданчика, вартість послуги: 157 744,12 грн., строк виконання: з 03.04.2017 по 24.04.2017 включно; 4) відновлення СЕРБ КС «Лоскутівка», вартість послуги: 1 091 063,48 грн., строк виконання: з 03.05.2017 по 30.06.2017 включно; 5) ремонт гаражу, вартість послуги: 2 116 400,25 грн., строк виконання: з 07.07.2017 по 30.09.2017 включно; 6) ремонт будівель зблокованих складів А, Б та В, вартість послуги: 2 405 597,81 грн., строк виконання: з 03.07.2017 по 09.10.2017 включно; 7) ремонт виробничого корпуса, вартість послуги: 4 153 928,47 грн., строк виконання: з 03.05.2017 по 04.09.2017 включно.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач виконав роботи частково, на суму 1 003 752,00 грн., а саме: по ремонту вузла зв'язку на суму 179 571,60 грн., що підтверджується Актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт від 25.04.2017; по ремонту гаражу на суму 177 448,80 грн. за Актом приймання виконаних будівельних робіт від 25.04.2017 та на суму 2 474,40 грн. за Актом приймання виконаних будівельних робіт від 07.06.2017; по ремонту будівель зблокованих складів А, Б та В на суму 267 034,80 грн. за Актом приймання виконаних будівельних робіт від 25.04.2017 та на суму 1125,60 грн. за Актом приймання виконаних будівельних робіт від 07.06.2017; по ремонту виробничого корпуса на суму 376 096,80 грн., підтверджується Актом приймання виконаних будівельних робіт від 07.06.2017.

У свою чергу, із урахуванням погодженого сторонами Календарного плану та робіт, виконаних відповідачем, відповідач решту робіт, погоджених договором повинен був виконати: 1) на суму 972 755,39 грн. до 24.03.2017 включно; 2) на суму 2 068 282,08 грн. - до 30.06.2017 включно; 3) на суму 157 744,12 - до 24.04.2017 включно; 4) на суму 1 091 063,48 грн. - до 30.06.2017 включно; 5) на суму 1 936 477,05 грн. - до 30.09.2017 включно; 6) на суму 2 137 437,41 грн. - до 09.10.2017 включно; 7) на суму 3 777 831,67 грн. - до 04.09.2017 включно.

Однак, матеріали справи не містять доказів підписання між сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт на вказані суми, всього на суму 12 141 591,20 грн.

Отже, відповідач роботи на суму 12 141 591,20 грн. у строк, встановлений Договором та погоджений сторонами у Календарному плані, не виконав, про що вірно зазначив суд першої інстанції, а тому є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Відповідач, у свою чергу, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі зазначає, що порушення строку виконання робіт сталося за відсутності вини відповідача та у зв'язку з порушенням своїх обов'язків позивачем; між представниками позивача та відповідача було проведено ряд технічних нарад щодо питання виконання будівельних робіт; на підставі вказаних рішень технічних нарад відповідач, з метою належного виконання обов'язків по договору, у зв'язку з уточненням обсягів робіт та необхідністю зміни строків їх виконання, оформив та підписав додаткову угоду № 2 до договору, що містила умови щодо внесення змін до календарного плану, договірної ціни та строку дії договору, однак вказана додаткова угода не була підписана зі сторони замовника. Крім того, відповідач зазначає, що додаток №2 до договору «Договірна ціна» не передбачає коштів на додаткові витрати при виконанні будівельних робіт у зимовий період, у зв'язку з чим будівельні роботи у зимовий період 2017-2018 не могли виконуватись.

Зазначені доводи відповідача не приймаються колегією суддів до уваги враховуючи наступне.

Дійсно, як вбачається з доказів, наданих відповідачем, зокрема з протоколів технічних нарад №№1, 2, 3 з питань виконання робіт по ремонту будівель і споруд виробничого призначення Краматорського ЛВУМГ згідно договору № від 16.01.2017 (том 1, а.с. 119-124), між представниками сторін здійснювались переговори щодо порядку та строків виконання робіт. Так, у вказаних протоколах технічних нарад №1, №2 та №3 зазначається, що за результатами їх проведення ухвалено рішення змінити терміни виконання робіт шляхом укладення додаткової угоди до договору.

Відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У пункті 11.1. Договору сторони погодили, що будь-які зміни та доповнення до цього договору можуть бути внесені лише додатковою угодою, яка підписується обома сторонами та є невід'ємною частиною Договору.

Всі додатки до даного Договору підписуються обома сторонами та являються його невід'ємними частинами (пункт 11.3. Договору).

Отже, умовами Договору сторони чітко визначили, що будь-які зміни вносяться до нього сторонами у письмовій формі шляхом підписання додаткових угод.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, додаткові угоди щодо внесення змін до договору, зокрема, календарного плану виконання будівельно-монтажних робіт, сторонами не укладались, тому терміни виконання робіт за результати проведених технічних нарад змінені не були.

Відтак, за відсутності підписаної та погодженої між сторонами додаткової угоди щодо зміни строку виконання робіт, відповідач зобов'язаний був виконувати роботи у строки, встановлені в договорі.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на ухилення позивача від підписання додаткової угоди за результатами проведення переговорів, що суперечить положенням пункту 20 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою КМУ від 01.08.2005 №668, згідно якого замовник може приймати рішення про уповільнення темпів виконання робіт (будівництва об'єкта), їх зупинення або прискорення з внесенням відповідних змін у договір підряду, не приймаються судом до уваги, оскільки вказаним пунктом встановлено право замовника на внесення таких змін до договору, а не обов'язок. При цьому, протоколами технічних нарад визначено, що зміна термінів виконання робіт здійснюється саме шляхом укладення додаткової угоди.

При цьому, відповідач не був позбавлений права та можливості передати спір щодо укладення додаткової угоди на вирішення суду.

Відтак, протоколи технічних нарад не приймаються судом до уваги як належні та допустимі докази, якими підтверджуються обставини щодо продовження сторонами строку виконання робіт за Договором.

Стосовно посилань відповідача на те, що позивачем не надано відповідачу будівельний майданчик для виконання робіт, колегія суддів відхиляє вказані твердження, оскільки, по-перше, у пункті 5.2. Договору чітко встановлено місце виконання робіт, із зазначенням об'єкта та адрес їх знаходження; по-друге, відповідачем не надано жодного доказу, який би підтвердив недопущення відповідача на об'єкти, зазначені у пункті 5.2. Договору, або докази звернення до позивача з проханнями надати доступ до вказаних об'єктів.

Твердження скаржника із приводу того, що факт недопущення його до будівельного майданчику підтверджується протоколами технічних нарад №2 та №3 оцінюються судом критично, оскільки у вказаних протоколах мова йде про неможливість допущення підрядника до виконання будівельно-монтажних робіт у зв'язку із необхідністю визначення обсягу робіт, уточнення складу робіт та коригуванню календарного графіку їх виконання, а не у зв'язку із недопуском до самого будівельного майданчика.

Крім того, відповідач вказує, що додаток №2 до договору «Договірна ціна» не передбачає коштів на додаткові витрати при виконанні будівельних робіт у зимовий період, у зв'язку з чим будівельні роботи у зимовий період 2017-2018 не могли виконуватись, однак, як вірно зазначив суд першої інстанції, календарний план не передбачає виконання робіт у зимовий період.

Приписами частини 1 статі 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом частини 2 статті 217 Господарського кодексу України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

У відповідності до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до частин 2, 3 статті 6 та статті 627 Цивільного кодексу України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на вищенаведені положення законодавства, сторони, керуючись принципом свободи договору за взаємною згодою визначили вид штрафних санкцій та їх розмір за порушення не грошового зобов'язання - порушення строків виконання робіт.

Відповідно до пункту 7.2. Договору сторони встановили, що за порушення строків надання послуг або надання послуг в менших обсягах, ніж передбачено цим договором, відмову від надання послуг в обсягах та за ціною, що вказані в даному договорі, виконавець виплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості послуг, з яких допущено прострочення надання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків від вказаної вартості.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що перевіривши розрахунок штрафу у розмірі 849 911,41 грн., наданий позивачем, арифметично вірним є його розрахунок, який становить 849 911,38 грн. (12 141 591,20 грн. * 7% = 849 911,38 грн.), а тому вимоги в цій частині є обґрунтованими частково.

Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповдіача пеню у розмірі 2 178 881,12 грн.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, суд встановив, що він є арифметично невірним.

За перерахунком суду, здійсненим за періоди, визначені позивачем, на суми робіт, з яких допущено прострочення виконання, суд встановив, що розмір пені становить 2178 881,10 грн., а тому вимоги в цій частині є обґрунтованими частково.

Твердження відповідача щодо залишення поза увагою його доводів про наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, не надання оцінки усім доказам останнього на підтвердження існування цих обставин, а також щодо ненаведення судами мотивів відхилення доводів відповідача в частині клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій суд відхиляє, з огляду на таке.

Вказане клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій обґрунтовано тим, що між сторонами велись переговори щодо зміни об'ємів та строків виконання робіт, що підтверджується протоколами технічних нарад, а всі погоджені у протоколах обсяги робіт були виконані відповідачем. Також відповідач зазначив, що чистий прибуток позивача є більшим за прибуток відповідача. Крім того, відповідач не зазначає та не надає доказів завдання йому збитків, а прибуток відповідача за договором складає лише 248,95 тис. грн.

Відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного Кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд зазначає, що за змістом наведених вище норм зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 17.05.2018 у справі №910/6046/16.

Дослідивши обставини, викладені відповідачем, та докази, надані на підтвердження вказаних обставин, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, з огляду на наступне.

Щодо посилання позивача на проведення переговорів, то вказана обставина не звільняє відповідача від виконання зобов'язань згідно умов укладеного Договору, про що зазначалося вище, та не є підставою для зменшення штрафних санкцій.

Відповідачем не обґрунтовано та не доведено належними, допустимими та достатніми доказами винятковості випадку, невідповідності розміру стягуваних штрафних санкцій (3 028 792,48 грн.) розміру завданих збитків (вартості невиконаних робіт на суму 12 141 591,20 грн.).

При цьому, із приводу посилань скаржника на положення статті 322 Господарського кодексу України, згідно частини 1 якої за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за договором підряду на капітальне будівництво винна сторона сплачує штрафні санкції, а також відшкодовує другій стороні збитки (зроблені другою стороною витрати, втрату або пошкодження її майна, неодержані доходи) в сумі, не покритій штрафними санкціями, якщо інший порядок не встановлено законом, якою, на думку скаржника встановлено вичерпний перелік можливих збитків, колегія суддів зазначає, що штрафні санкції обраховуються від суми невиконаного або неналежно виконаного господарського зобов'язання, а тому у даному випадку під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Крім того, колегією суддів враховано ступінь виконання зобов'язання відповідачем, а саме те, що станом на дату вирішення спору, відповідачем так і не виконано робіт на суму 12 141 591,20 грн., доказів протилежного суду не надано.

Отже, на переконання колегії суддів, відсутні підстави для зменшення розміру заявлених до стягнення з відповідача штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Позивачем доведено порушення його прав та законних інтересів зі сторони відповідача.

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготранслайн» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготранслайн» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2018 у справі №910/4646/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2018 у справі №910/4646/18 залишити без змін.

Матеріали справи №910/4646/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11.02.2019.

Головуючий суддя Ю.Б.Михальська

Судді І.А. Іоннікова

М.Г. Чорногуз