СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2019 р. Справа № 917/1139/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Мартюхина Н.О., суддя Плахов О.В.

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз", м. Кременчук, Полтавська область (вх.№1398 П/2-4) на рішення господарського суду Полтавської області від 15.11.2018 у справі №917/1139/18 (суддя Киричук О.А., повний текст складено 21.11.2018)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз"", м. Кременчук, Полтавська область

про стягнення 868 236,78 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКрАЗ" про стягнення 868 236,78 грн. штрафу, нарахованого за несвоєчасне виконання зобов'язань по договору поставки № 163-08-01 від 10.02.2017.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував порушенням з боку ТОВ «Торговий дім АвтоКраз» строку поставки, встановленого у Специфікаціях до договору №163-08-01 від 10.02.2017, які є невід'ємними частинами договору.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 15.11.2018 року у справі №917/1139/18 позов Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз" про стягнення 868 236,78 грн. задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКрАЗ" на користь Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" 434 118,39 грн. штрафу, 13 023,55 грн. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Приймаючи рішення у справі суд першої інстанції визнав доведеним факт порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасної поставки товару за договором №163-08-01 від 10.02.2017 та наявність підстав для застосування до відповідача штрафних санкцій. Разом з тим, прийнявши до уваги, що відповідачем здійснено поставку товару по договору № 163-08-01 від 10.02.2017, дії відповідача не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, забезпечивши баланс інтересів сторін, суд скористався наданим йому ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України правом та зменшив розмір штрафу, нарахованого позивачем, на 50%, тобто до 434 118,39 грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення штрафу суд відмовив. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз" із рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Полтавської області від 15.11.2018 у справі №917/1139/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити частково, зменшити штрафні санкції на 90% від заявленої позивачем до стягнення суми.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, викладених в клопотанні ТОВ «Торговий дім АвтоКраз» про зменшення розміру штрафних санкцій та доданого до клопотання звіту про фінансовий стан підприємства. Вважає, що судом залишено поза увагою факт відсутності власного капіталу, можливості накопичення якого товариство позбавлено через величезні борги, що унеможливлює нормальне функціонування підприємства, покриття та виплату всіх існуючих зобов'язань, в тому числі перед Державною службою України з надзвичайних ситуацій, Інгулецьким гірничо-збагачувальним комбінатом та АТ «Укргазвидобування». Посилаючись на дані звіту про фінансовий стан станом на 30.09.2018, зазначає, що станом на 30.09.2018 непокритий збиток підприємства виріс з 6136000,00 грн. до 13 804000,00 грн. За таких підстав апелянт звертає увагу, що розмір штрафних санкцій є надмірно великим у порівнянні із вчиненим ТОВ «Торговий дім АвтоКраз» простроченням поставки товару, а їх сплата перетворюється на обтяжливий тягар для підприємства. Звертає увагу, що позивачем не надано доказів понесення збитків та можливості їх завдання внаслідок порушення відповідачем строків поставки автомобілів. У зв'язку з цим, просить суд врахувати клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, подане до суду першої інстанції та керуючись ст. 3, ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, зменшити розмір штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача, на 90 %.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Торговий дім АвтоКраз" на рішення господарського суду Полтавської області від 15.11.2018 у справі №917/1139/18 та призначено її розгляд на 04.02.2019. Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

30.01.2019 Приватним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" до Східного апеляційного господарського суду надано відзив на апеляційну скаргу, клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції та заява про продовження процесуальних строків (№202, вх. №203, вх. №204 від 30.01.2019). Вказані документи надійшли на електронну пошту суду без електронного цифрового підпису, про що відділом документального забезпечення та контролю складено відповідні акти від 30.01.2019, які долучені до матеріалів справи та направлені на адресу ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат». Крім того, ти ж самі документи 30.01.2019 направлено ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на адресу суду за допомогою засобів факсимільного зв'язку та за відсутністю електронного цифрового підпису, що також підтверджується актом відділу документального забезпечення та контролю №13-35/16 від 30.01.2019.

Також, 30.01.2019 відповідачем - ТОВ «Торговий дім АвтоКраз» засобами електронного зв'язку до Східного апеляційного господарського суду направлено клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №206 від 30.01.2019). Електронним цифровим підписом клопотання не засвідчено, про що відділом документального забезпечення та контролю складено акт №13-42/61 від 30.01.2019.

Використання електронних документів і цифрових підписів в Україні регулюється на підставі Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" і Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Відповідно до ст. 5 Закону України від 22.05.2003 № 851-IV "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Обов'язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу, є електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується утворення електронного документа (ст. 6 зазначеного Закону).

Отже, за відсутності Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та впровадження відповідного електронного документообігу документи, які надійшли на електронну пошту суду, повинні бути підписані електронним підписом.

Враховуючи, що позивачем та відповідачем до суду апеляційної інстанції надано документи, які не містять електронного цифрового підпису, вищенаведені документи не приймаються до розгляду колегією суддів.

В судове засідання 04.02.2019 представники сторін не з'явились.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. У зв'язку з чим, колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи за відсутності представників сторін за наявними матеріалами справи.

У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10.02.2017 між Приватним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКрАЗ" (Продавець) укладено договір поставки №163-08-01.

Відповідно до Розділу 1 договору, Продавець зобов'язався передати у власність, а Покупець - прийняти та оплатити автомобілі в номенклатурі, кількості та в строки, вказані в Специфікаціях до цього договору.

У відповідності до п. 3.1. Договору поставка автомобілів здійснюється в термін і на умовах, зазначених у Специфікаціях до договору, яка з моменту підписання Сторонами, складає невід'ємну частину договору. Продавець зобов'язується поставити автомобілі на умовах поставки DDP(склад Покупця, м. Кривий Ріг), відповідно до Міжнародних правил ІНКОТЕРМС- 2010.

За умовами Специфікацій №4 від 10.10.2017, №5 від 10.02.2017, №6 від 10.02.2017, №7 від 10.02.2017 Продавець зобов'язався поставити автомобілі в наступні строки:

- за Специфікацією №4 - автомобіль спеціалізований ФПВ-16606 на шасі КрАЗ-63221-05 у кількості 1 шт. ціна за одиницю 2 739 000,00 грн. з ПДВ на загальну суму 2 739 000,00 грн. до 18.12.2017 р.;

- за Специфікацією №5 - автомобіль бортовий КрАЗ-65053-05 у кількості 2 шт., ціна за одиницю 1 569 180,00 грн. з ПДВ на загальну суму 3138 360,00 грн. до 18.12.2017 р.;

- за Специфікацією №6 - автомобіль спеціалізований ФПВ-14224 на шасі КрАЗ-5233Н2-500 у кількості 2 шт. ціна за одиницю 1 787 250,00 грн. з ПДВ на загальну суму 3 574 500,00 грн. до 18.12.2017 р.;

- за Специфікацією №7 - автомобіль спеціалізований "Машина дорожня комбінована зі змінним обладнанням МДКЗ-40" на шасі КрАЗ-5401Н2-500 у кількості 1 шт. ціна за одиницю 2 335 500,00 грн. з ПДВ на загальну суму 2 335 500,00 грн. до 18.12.2017 р. (а.с. 24-37)

Пунктом 4.2. договору визначено, що оплата покупцем автомобілів здійснюється в національній валюті України - гривні, впродовж 5-ти (п'яти) календарних днів з моменту поставки автомобілів та з дати підписання акту приймання-передачі автомобілів, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця, визначений в даному договорі.

У розділі 7 договору сторони встановили відповідальність сторін, зокрема, у п. 7.2. договору сторони обумовили, що за несвоєчасну поставку автомобілів Продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 0,1 % від вартості автомобілів за кожен день прострочення.

Вказаний договір підписано представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

Разом з тим, в обумовлений сторонами строк відповідач товар не поставив, у зв'язку з чим, позивач листами від 13.12.2017, 20.12.2017, 10.01.2018, 12.01.2018, 02.02.2018 попередив ТОВ «Торговий дім АвтоКраз» про порушення строків поставки автомобілів, встановлених у Специфікаціях №4, №5, №6, №7 до договору.

З матеріалів справи вбачається, що фактична поставка автомобілів Продавцем здійснена в наступні строки:

- за Специфікацією №4 - 05.04.2018, про що свідчить видаткова накладна №1412 від 05.04.2018 р. та акт приймання - передачі № 1412 від 05.04.2018;

- за Специфікацією № 5 - 05.02.2018, про що свідчить видаткова накладна №377 від 05.02.2018 р. та акт приймання - передачі №377 від 05.02.2018;

- за Специфікацією №6 - 15.02.2018, про що свідчить видаткова накладна №541 від 15.02.2018 та акт приймання - передачі №541 від 15.02.2018;

- за Специфікацією №7 - 22.03.2018, про що свідчить видаткова накладна № 1170 від 22.03.2018.

Платіжним дорученням № від 12.04.2018 ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» перерахував на рахунок ТОВ "Торговий дім АвтоКраз" 2 739 000, 00 грн. за автомобіль спеціалізований ФПВ-16606 на шасі КрАЗ-63221-05 у кількості 1 шт.

Платіжним дорученням № від 09.02.2018 ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» перерахувало на рахунок ТОВ "Торговий дім АвтоКраз" 3 138 360,00 грн. за автомобіль бортовий КрАЗ-65053-05 у кількості 2 шт.

Платіжним дорученням № від 03.03.2018 ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» перерахувало на рахунок ТОВ "Торговий дім АвтоКраз" 3 574 500,00 грн. за автомобіль спеціалізований ФПВ-14224 на шасі КрАЗ-5233Н2-500 у кількості 2 шт.

Платіжним дорученням № від 04.04.2018 ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» здійснено оплату на рахунок ТОВ "Торговий дім АвтоКраз" в розмірі 2 335 500,00 грн. за автомобіль спеціалізований "Машина дорожня комбінована зі змінним обладнанням МДКЗ-40" на шасі КрАЗ-5401 Н2-500 у кількості 1 шт.

З огляду на те, що відповідач прострочив виконання взятих на себе зобов'язань позивачем нараховано штраф за несвоєчасну поставку автомобілів по договору відповідно до Специфікацій №№ 4,5,6,7, а саме: за Специфікацією №4 - 739,00 (0,1% вартості автомобіля) грн. х 107 (Кількість днів прострочення, починаючи з 19.12.2017р. по 05.04.2018 р.) = 293 073,00 грн. з ПДВ;

- за Специфікацією №5 - 3 138,36 (0,1% вартості автомобіля) грн. х 48 (кількість днів прострочення, починаючи з 19.12.2017 р. по 05.02.2018 р.) = 150 641,28 грн. з ПДВ;

- за Специфікацією №6 - 3 574,50 (0,1% вартості автомобіля) грн. х 58 (кількість днів прострочення, починаючи з 19.12.2017 р. по 15.02.2018 р.) = 207 321,00 грн. з ПДВ;

- за Специфікацією №7 - 2 335,50 (0,1% вартості автомобіля) грн. х 93 (кількість днів прострочення, починаючи з 19.12.2017 р. по 22.03.2018 р.) = 217 201,50 грн. з ПДВ.

Всього нараховано 868 236,78 грн. штрафу.

Посилаючись на порушення Продавцем умов договору №163-08-01 від 10.02.2017 в частині своєчасної поставки товару, позивач 08.05.2018 направив на адресу ТОВ «Торговий дім АвтоКраз» претензію №08/25 з вимогою сплатити штраф в сумі 868 236,78 грн.

ТОВ «Торговий дім АвтоКраз» залишено претензію позивача №08/25 від 08.05.2018 без відповіді.

З огляду на порушення відповідачем строків поставки продукції та його відмовою в добровільному порядку виконати вимоги за пред'явленою претензією, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з ТОВ «Торговий дім АвтоКраз» неустойки (штрафу) в сумі 886 236,78 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів зазначає наступне.

Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача неустойки у вигляді штрафу внаслідок порушення останнім умов договору щодо своєчасної поставки товару за договором №163-08-01 від 10.02.2017

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обв'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених в статті 11 Цивільного кодексу України.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (частина 1 статті 662 вказаного Кодексу).

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу Україниякщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до положень статті 610 вказаного Кодексупорушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими, зокрема, є сплата неустойки.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 Господарського кодексу України).

Штрафними санкціями відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження належного виконання умов договору поставки №163-08-01 від 10.02.2017, позивачем до матеріалів справи надано платіжні доручення, якими підтверджується оплата ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» автомобілів в межах договору, а саме:

- платіжним дорученням № від 12.04.2018 сплачено 2 739 000, 00 грн. за автомобіль спеціалізований ФПВ-16606 на шасі КрАЗ-63221-05 у кількості 1 шт.;

- 09.02.2018 платіжним дорученням № сплачено 3 138 360,00 грн. за автомобіль бортовий КрАЗ-65053-05 у кількості 2 шт.;

- 03.03.2018 платіжним дорученням № сплачено 3 574 500,00 грн. за автомобіль спеціалізований ФПВ-14224 на шасі КрАЗ-5233Н2-500 у кількості 2 шт.

- 04.04.2018 платіжним дорученням № сплачено 2 335 500,00 грн. за автомобіль спеціалізований "Машина дорожня комбінована зі змінним обладнанням МДКЗ-40" на шасі КрАЗ-5401 Н2-500 у кількості 1 шт.

Таким чином, здійснивши в повному обсязі оплату за отримані згідно з специфікаціями №4, №5, №6, №7 автомобілі, покупець належним чином виконав свої зобов'язання за договором.

Разом з тим, в порушення умов договору №163-08-01 від 10.02.2017 та Специфікацій, поставка автомобілів відповідачем здійснено із порушенням строків, встановлених договором та Специфікаціями№4, №5, №6, №7 до нього, а саме:

- за Специфікацією №4 строк поставки мав бути до 18.12.2017 р. Фактично поставка була здійснена 05.04.2018, що підтверджується видатковою накладною №1412 від 05.04.2018 р. та актом приймання - передачі № 1412 від 05.04.2018 р. Кількість днів прострочення складає 107 календарних днів;

- за Специфікацією № 5 строк поставки мав бути до 18.12.2017 р. Фактично поставка була здійснена 05.02.2018 р., що підтверджується видатковою накладною №377 від 05.02.2018 р. та актом приймання - передачі №377 від 05.02.2018 р. Кількість днів прострочення складає 48 календарних днів;

- за Специфікацією №6 строк поставки мав бути до 18.12.2017 р. Фактично поставка була здійснена 15.02.2018 р., що підтверджується видатковою накладною №541 від 15.02.2018 р. та актом приймання - передачі №541 від 15.02.2018 р. Кількість днів прострочення складає 58 календарних днів;

- за Специфікацією №7 строк поставки мав бути до 18.12.2017 р. Фактично поставка була здійснена 22.03.2018 р., що підтверджується видатковою накладною № 1170 від 22.03.2018 р. та актом приймання - передачі №1170 від 22.03.2018 р. Кількість днів прострочення складає 93 календарних дні.

Відповідно до пункту 7.2. договору сторони дійшли згоди, що за несвоєчасну поставку автомобілів Продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 0,1 % від вартості автомобілів за кожен день прострочення.

З огляду на те, що відповідач прострочив виконання взятих на себе зобов'язань позивачем нараховано штраф за несвоєчасну поставку автомобілів по договору відповідно до Специфікацій №№ 4,5,6,7, а саме: за Специфікацією №4 - 739,00 (0,1% вартості автомобіля) грн. х 107 (Кількість днів прострочення, починаючи з 19.12.2017р. по 05.04.2018 р.) = 293 073,00 грн. з ПДВ;

за Специфікацією №5 - 3 138,36 (0,1% вартості автомобіля) грн. х 48 (кількість днів прострочення, починаючи з 19.12.2017 р. по 05.02.2018 р.) = 150 641,28 грн. з ПДВ;

за Специфікацією №6 - 3 574,50 (0,1% вартості автомобіля) грн. х 58 (кількість днів прострочення, починаючи з 19.12.2017 р. по 15.02.2018 р.) = 207 321,00 грн. з ПДВ;

за Специфікацією №7 - 2 335,50 (0,1% вартості автомобіля) грн. х 93 (кількість днів прострочення, починаючи з 19.12.2017 р. по 22.03.2018 р.) = 217 201,50 грн. з ПДВ.

Всього 868 236,78 грн. штрафу.

Не заперечуючи проти наявності підстав для сплати штрафних санкцій в порядку п. 7.2. договору, відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням в якому просив зменшити розмір штрафу на 90%.

За результатом розгляду клопотання відповідача, з урахуванням всіх обставин по справі, суд першої інстанції дійшов висновку про зменшення розміру штрафу на 50%,

Саме в частині зменшення штрафних санкцій на 50% апелянт оскаржує судове рішення першої інстанції, оскільки вважає про наявність підстав для зменшення суми штрафних санкцій на 90%.

Як свідчать матеріали справи клопотання про зменшення заявленої до стягнення суми штрафу на 90 % відповідач мотивував тим, що автомобілі за договором поставки №163-08-01 від 10.02.2017 реалізовувались ТОВ «Торговий дім АвтоКраз» на підставі договору комісії , укладеного між ПрАТ «АвтоКрАЗ» та ТОВ «Торговий дім АвтоКраз», кінцевим вантажоодержувачем за договором комісії є ПрАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", комісійна винагорода відповідача становить лише 2000,00 грн. за кожний реалізований автомобіль, тож нарахування штрафних санкцій у заявленому позивачем розмірі відповідач вважав неспіврозмірним отриманій вигоді ТОВ «Торговий дім АвтоКраз» від реалізації товару. Також, посилаючись на дані звіту про фінансовий стан зазначав, що станом на 30.09.2018 підприємство має непокритий збиток, який виріс з 6136000,00 грн. до 13 804000,00 грн. Також звертав увагу на те, що позивачем не надано доказів понесення збитків та можливості їх завдання внаслідок порушення відповідачем строків поставки автомобілів, а сума нарахованих штрафних санкцій є надмірно великою в порівнянні із вчиненим відповідачем простроченням поставки товару, внаслідок чого вважав про наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій на 90 % від загальної суми, заявленої позивачем до стягнення.

Частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Аналогічні принципи закріплені у статті 233 Господарського кодексу України, якою встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

З аналізу наведених норм законодавства випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення суми штрафних санкцій є правом суду. При цьому господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку виняткових обставин, за яких можливе зменшення штрафних санкцій, а також розмір, до якого підлягає їх зменшення.

При цьому суд повинен врахувати, що правила частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником.

Обов'язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що частково задовольняючи клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, судом першої інстанції в порядку вимог ст. 233 ГК України належним чином з'ясовано ступінь виконання зобов'язання відповідачем, а саме, факт поставки відповідачем товару за договором № 163-08-01 від 10.02.2017, факт того, що позивач не зазнав від порушення умов договору негативних наслідків у вигляді збитків, прийнято до уваги звіт про фінансовий стан відповідача станом на 30.09.2018.

У зв'язку з цим, дотримуючись балансу інтересів сторін , засад справедливості, добросовісності та розумності, закріплених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а також враховуючи, що відповідач не звільнений від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов'язань, суд дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру нарахованого позивачем штрафу на 50%, тобто до 434 118,39 грн.

Судом апеляційної інстанції приймаються доводи апелянта про те, що ТОВ «Торговий дім АвтоКраз» знаходиться у скрутному фінансовому становищі, яке обумовлено характером його господарської діяльності, ступінь виконання зобов'язання та доводи про те, що розмір штрафних санкцій є надмірно великим у порівнянні із вчиненим відповідачем простроченням поставки товару, а позивач не зазнав збитків від прострочення виконання зобов'язання відповідачем.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що сторони, укладаючи договір поставки №163-08-01 від 10.02.2017 погодили усі його істотні умови, в тому числі ціну, порядок розрахунків, а також строк поставки, а відтак, відповідач, прийнявши на себе зобов'язання з поставки продукції у визначений договором строк, погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення виконання взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до статті 42 та абзацу 5 статті 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

Отже, здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов'язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення.

Укладаючи спірний договір на поставку товару відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з власної волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування санкцій у вигляді штрафу.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що наведені відповідачем обставини передусім є наслідком господарської діяльності, його власного комерційного розрахунку та ризику, а не виникли в силу якихось об'єктивних, незалежних від нього обставин.

Крім того, в розумінні статті 617 Цивільного кодексу України обставини щодо недодержання своїх обов'язків контрагентами боржника чи відсутність у боржника необхідних коштів не звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Враховуючи вимоги статті 233 Господарського кодексу України, а також з огляду на те, що рішення повинно бути законним та справедливим, колегія суддів вважає, що в даному випадку суд першої інстанції правомірно застосував положення норм чинного законодавства, як такі, що пом'якшують відповідальність відповідача та обґрунтовано зменшив розмір штрафу на 50%. При цьому, доводи апелянта про наявність підстав для зменшення штрафу на 90% не можуть бути визнані переконливими. За таких обставин, судова колегія вважає рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині таким, що прийнято виходячи з приписів чинного законодавства та встановлених обставин справи, а також таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, отже підстави для його зміни чи скасування відсутні. Також, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ "Торговий дім АвтоКраз".

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275-276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд; -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз", м. Кременчук, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 15.11.2018 у справі №917/1139/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11.02.2019

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.В. Плахов