ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2546/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів: Аленіна О.Ю., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання - Герасименко Ю.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 м. Одеса

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.12.2018 р.

по справі № 916/2546/18

за позовом ОСОБА_1 м. Одеса

до відповідача Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" м. Київ

про стягнення 37 582,23 грн.

суддя суду першої інстанції: Степанова Л.В.

час та місце прийняття ухвали: 28.12.2018 р., м. Одеса, пр. - т Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області

повний текст складено та підписано: 28.12.2018 р.

за участю представників сторін:

від ОСОБА_1 м. Одеса: особисто.

Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суд від 14.01.2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.12.2018 р. по справі № 916/2546/18 та призначено її до розгляду.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 м. Одеса розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 3 ст. 273 ГПК України.

В листопаді 2018 р. ОСОБА_1 м. Одеса звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" м. Київ про стягнення заборгованості в сумі 37 582,23 грн. за договором про надання послуг у галузі авторського права та суміжних прав від 19.03.2014 р. № ПР - 02/03/14.

18.12.2018 р. позивач звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою про збільшення позовних вимог до 39 093,07 грн.

20.12.2018 р. Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" м. Київ звернулась до Господарського суду Одеської області з заявою про закриття провадження у справі № 916/2546/18.

В обґрунтування поданої заяви відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 м. Одеса припинив свою діяльність, як фізична особа - підприємець.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.12.2018 р. клопотання Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" м. Київ задоволено, провадження у справі № 916/2546/18 за позовом ОСОБА_1 м. Одеса до Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" м. Київ про стягнення заборгованості в сумі 37 582,23 грн. за договором про надання послуг у галузі авторського права та суміжних прав від 19.03.2014 р. № ПР - 02/03/14 закрито.

Не погодившись з наведеною ухвалою, ОСОБА_1 м. Одеса оскаржив її до Південно-західного апеляційного господарського суду.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 м. Одеса підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду у встановлено цим Кодексом порядку гарантується.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 м. Одеса звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання послуг у галузі авторського права та суміжних прав від 19.03.2014 р. № ПР - 02/03/14.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе за договором від 19.03.2014 р. № ПР - 02/03/14 зобов'язань в частині оплати вартості наданих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України завданнями підготовчого провадження є:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;

2) з'ясування заперечень проти позовних вимог;

3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;

4) вирішення відводів;

5) визначення порядку розгляду справи;

6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 185 ГПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про:

1) залишення позовної заяви без розгляду;

2) закриття провадження у справі;

3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що провадження у даній справі було відкрито після того, як позивач припинив свою підприємницьку діяльність, що має наслідки у виді зміни юрисдикції господарської справи на цивільну.

Суд апеляційної інстанції не може погодись з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.03.2014 р. між фізичною - особою підприємцем ОСОБА_1 м. Одеса та Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" м. Київ укладено договір про надання послуг у галузі авторського права та суміжних прав № ПР - 02/03/14.

Відповідно до п. 2.2 договору фізична - особа підприємець ОСОБА_1 м. Одеса зобов'язується за завданням Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" м. Київ надавати послуги відповідно до п. 3.1 даного договору по виявленню користувачів та укладенню ліцензійних договорів в межах території з такими користувачами, як: дискотеки, клуби, танцювальні майданчики, бари, кафе, ресторани, торгівельні та/або розважальні центри, організатори виставок, організатори показів мод, організатори спортивних змагань, організації аудіо - відео прокату, організації теле - та радіомовлення, музеї, художні галереї, виставкові зали, підприємства і організації у сфері туризму та санаторно - курортні комплекси, підприємства готельного комплексу, транспортні організації, казино, фотоательє, спортивно - розважальні заклади.

В свою чергу, Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" м. Київ зобов'язується прийняти послуги, передбачені п. 2.2 та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених розділом 4 даного договору.

За приписами п. 10.1 цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2014 р. При цьому, зобов'язання сторін, що виникли під час дії даного договору, залишаються в силі до повного їх виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадах, зокрема справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Як свідчать матеріали справи, а саме Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 20.12.2018 р. № , фізична особа - підприємець ОСОБА_1 м. Одеса припинив свою господарську діяльність за власним рішенням, про що 30.10.2018 р. здійснено запис у реєстрі.

За змістом ст. ст. 51, 52, 598 - 609 Цивільного кодексу України, ст. ст.202 - 208 Господарського кодексу України, ч. 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов'язання (господарські зобов'язання) за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за зобов'язаною особою, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, з урахуванням наведених приписів та ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України спори, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності та якщо ці спори пов'язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалась зазначеною особою, зареєстрованою підприємцем, розглядаються в порядку господарського судочинства.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з посиланням Господарського суду Одеської області на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 р. по справі № 916/559/17, оскільки наведеною постановою Великою Палатою суду касаційної інстанції здійснено аналіз ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017 р.), проте як постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. по справі № 338/180/17, висновки якої не прийнято судом першої інстанції до уваги, здійснено аналіз положень ст. 231 Господарського процесуального кодексу України в чинній редакції, та зазначено, що господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п. 1 ст. 20 ГПК України, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов'язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалась зазначеною фізичною особою.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо віднесення даного спору до юрисдикції цивільного судочинства та закриття провадження у справі з цієї підстави.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала Господарського суду Одеської області від 28.12.2018 р. по справі № 916/2546/18 підлягає скасуванню.

За приписами ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

04.02.2019 р. ОСОБА_1 м. Одеса звернувся до Південно - західного апеляційного господарського суду з заявою про постановлення окремої ухвали.

Наведена заява мотивована тим, що місцевим господарським судом при автоматизованому розподілі судової справи було не вірно визначено категорію справи.

В силу приписів ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на той факт, що позивачем не надано доказів порушення місцевим господарським судом порядку автоматизованого розподілу справи, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 272 - 282 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 м. Одеса задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.12.2018 р. по справі №916/2546/18 скасувати.

Справу № 916/2546/18 повернути до Господарського суду Одеської області для подальшого розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, в порядку та на умовах, передбачених ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 08.02.2019 р.

Головуючий суддя: Л. В. Лавриненко

Судді: О.Ю. Аленін

І.Г. Філінюк