ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

"12" лютого 2019 р. м. Ужгород Справа № 907/726/16

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

розглянувши у підготовчому засіданні заяву ОСОБА_1, м. Київ б/н від 24.10.2018 року про забезпечення позову у справі № 907/726/16 за позовом ОСОБА_1, м. Київ до відповідача 1 Приватного підприємства "Ужгородські аграрні інвестиції", с. Дубрівка Ужгородського району та до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Мукачево Агро", м. Мукачево про визнання недійсним договору купівлі - продажу № 23/01-2014 від 23.01.2014 року та повернення майна товариства,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 22.02.2017 року (суддя Бобрик Г.Й.) провадження у справі № 907/726/16 зупинено до вирішення пов'язаної з нею справи № 907/167/17, що розглядається господарським судом Закарпатської області.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Закарпатської області від 26.09.2018 року № 02-02/198/18 у зв'язку з припиненням повноважень головуючого у даній справі судді Бобрик Г.Й., що унеможливлює продовження розгляду нею даної справи, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 907/726/16.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 907/726/16 розподілено для розгляду судді Пригарі Л.І.

29.10.2018 року до господарського суду Закарпатської області надійшла заява ОСОБА_1, м. Київ б/н від 24.10.2018 року про забезпечення позову у справі № 907/726/16 шляхом заборони Загальним зборам учасників Приватного підприємства "Ужгородські аграрні інвестиції" приймати рішення про:

- договір купівлі - продажу № 23/01-2014 від 23.01.2014 року, про його схвалення щодо продажу майна підприємства, стану його виконання та оцінки дій директора;

- схвалення істотних умов договору купівлі - продажу № 23/01-2014 від 23.01.2014 року;

- погодження та визнання повноважень та дій директора Підприємства щодо підписання договору купівлі - продажу № 23/01-2014 від 23.01.2014 року на цих умовах;

- схвалення стану його виконання, стану його відповідності інтересам Підприємства;

- вирішення питань щодо претензій до директора ОСОБА_2 з приводу укладання та виконання цього правочину - договору купівлі - продажу № 23/01-2014 від 23.01.2014 року;

- схвалення правочинів підприємства щодо продажу майна підприємства, стану їх виконання та оцінки дій директора.

Передання справи на новий розгляд у іншому складі суду має наслідком прийняття справи (заяви) до провадження судді, якому згідно автоматизованої системи документообігу суду вона передана для розгляду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реального виконання позитивно прийнятого рішення.

Оскільки на момент надходження до суду заяви ОСОБА_1, м. Київ б/н від 24.10.2018 року про забезпечення позову у справі № 907/726/16 провадження у справі № 907/726/16 було зупинено на підставі ухвали господарського суду Закарпатської області від 22.02.2017 року, а матеріли справи не містили інформації щодо вирішення справи № 907/167/16, провадження до вирішення якої зупинено у даній справі, господарський суд був позбавлений можливості поновити провадження у даній справі.

В той час, зупинення провадження у справі є тимчасовим й повним припиненням всіх процесуальних дій у справі, що викликано настанням зазначених у законі причин, які перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Виходячи із неможливості судді Пригари Л.І. поновити провадження у справі № 907/726/16, неможливим виявилося і вчинення суддею Пригарою Л.І. процесуальної дії щодо прийняття до свого провадження справи № 907/762/16 та розгляду поданої заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 907/726/16 та подальшого її розгляду і вирішення.

Листом від 08.11.2018 року господарський суд Закарпатської області інформував заявника про вищевказані обставини та зазначив, що вирішення питань щодо прийняття до провадження судді Пригари Л.І. справи № 907/762/16 та розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 907/762/16 буде здійснено після поновлення провадження у даній справі.

В подальшому, представником позивача на адресу господарського суду Закарпатської області надіслано клопотання про поновлення провадження у справі, оскільки відпали обставини за яких провадження у справі було зупинено.

Ухвалою господарського суду від 21.01.2019 року провадження у справі № 907/726/16 поновлено, прийнято справу № 907/726/16 до провадження судді Пригари Л.І. Підготовче засідання у справі призначено на 12.02.2019 року на 10 год. 30 хв.

Поновлюючи провадження у справі та призначаючи підготовче засідання у даній справі, судом враховані положення ч. 3 ст. 140 ГПК України, яка надає господарському суду право при розгляді заяви про забезпечення позову, викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з'ясування питань, пов'язаних із зустрічним забезпеченням.

Ухвалою господарського суду від 21.01.2019 року про поновлення провадження у справі, якою підготовче засідання у справі № 907/726/16 призначено на 12.02.2019 року, суд визнав обов'язковою явку представника позивача у підготовче засідання.

У підготовче засідання 12.02.2019 року, у якому здійснено розгляд заяви позивача про забезпечення позову у даній справі, позивач не з'явився. Заявою від 07.02.2019 року клопотав про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції, однак, ухвалою від 11.02.2019 року у задоволенні такого відмовлено, оскільки у визначену ухвалою суду дату та час підготовчого засідання, у суді, якому проведення відеоконференції просив доручити позивач, була відсутньою можливість проведення відеоконференцзв'язку, у зв'язку з розглядом інших справ у режимі відеоконференції.

Розглянувши заяву ОСОБА_1, м. Київ б/н від 24.10.2018 року про забезпечення позову у справі № 907/726/16, оцінивши наведені в її обґрунтування аргументи, суд приходить до наступних висновків.

Предметом заявленого ОСОБА_1 як учасником Приватного підприємства "Ужгородські аграрні інвестиції" позову є визнання недійсним договору купівлі - продажу № 23/01-2014 від 23.01.2014 року та повернення майна товариства. Позов обґрунтовано покликанням на завдання Підприємству збитків у результаті укладення оспорюваного договору, оскільки за таким правочином Підприємство відчужило основні засоби - сільськогосподарську техніку та автомобілі. При цьому, за положеннями Статуту Підприємства питання відчуження майна, що входить до складу статутного фонду підприємства, має вирішуватися виключно рішенням зборів Підприємства. Позивач в свою чергу був позбавлений права обізнаності про проведення загальних зборів, участі у них, переважного права на придбання частки учасника підприємства, що її відступає. Крім того, директор підприємства не має права без згоди загальних зборів відчужувати основні засоби підприємства. Позивач такої згоди не надавав. Викликає сумніви у позивача і факт розрахунків за оспорюваним договором, оскільки ніяких дивідендів з продажу зазначеного майна він як учасник підприємства не отримував.

Позивач, звертаючись із заявою про забезпечення позову, просить заборонити відповідачу 1 - Приватному підприємству "Ужгородські аграрні інвестиції" до набрання рішенням законної сили у даній справі приймати рішення про договір купівлі - продажу № 23/01-2014 від 23.01.2014 року, про його схвалення щодо продажу майна підприємства, стану його виконання та оцінки дій директора; схвалення істотних умов договору купівлі - продажу № 23/01-2014 від 23.01.2014 року; погодження та визнання повноважень та дій директора Підприємства щодо підписання договору купівлі - продажу № 23/01-2014 від 23.01.2014 року на цих умовах; схвалення стану його виконання, стану його відповідності інтересам Підприємства; вирішення питань щодо претензій до директора ОСОБА_2 з приводу укладання та виконання цього правочину - договору купівлі - продажу № 23/01-2014 від 23.01.2014 року; схвалення правочинів підприємства щодо продажу майна підприємства, стану їх виконання та оцінки дій директора.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову зазначає, що після звернення позивача до суду із позовом у даній справі, відповідачем 1 - Приватним підприємством "Ужгородські аграрні інвестиції" проведено загальні збори учасників Підприємства, в результаті яких були прийняті рішення, оформлені протоколом № 1/2017 від 13.03.2017 року, про схвалення оспорюваного у даній справі правочину - договору купівлі - продажу № 23/01-2014 від 23.01.2014 року. Наведене рішення зборів, оформлене протоколом № 1/2017 від 13.03.2017 року позивачем оскаржено в судовому порядку.

В подальшому, відповідач 1 - Приватне підприємство "Ужгородські аграрні інвестиції" повторно провів загальні збори учасників Підприємства, в результаті яких були прийняті рішення, оформлені протоколом від 27.07.2018 року, про схвалення оспорюваного у даній справі правочину - договору купівлі - продажу № 23/01-2014 від 23.01.2014 року. Наведене рішення зборів, оформлене протоколом від 27.07.2018 року позивачем також оскаржено в судовому порядку.

За таких обставин, позивач наголошує, що відповідач 1 - Приватне підприємство "Ужгородські аграрні інвестиції" систематично порушує права позивача як учасника Підприємства, оскільки скликає та проводить збори учасників Підприємства з одних і тих самих питань - оспорюваного у даній справі договору купівлі - продажу № 23/01-2014 від 23.01.2014 року. При цьому, про намір скликання зборів із наданням можливості винесення на їх розгляд своїх питань та про саме скликання зборів відповідач 1 позивача не повідомляє.

Наведену поведінку відповідача 1 - Приватного підприємства "Ужгородські аграрні інвестиції" позивач вважає тією обставиною, яка свідчить про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову у даній справі, оскільки невжиття таких утруднить виконання можливого судового рішення, так як дії відповідача 1 свідчать про його спрямованість на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення позову, які можуть виражатися у реалізації мана чи підготовці дій до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання.

Позивач наголошує, що обрані ним заходи забезпечення позову є адекватними до заявлених позовних вимог, спрямовані на попередження порушень прав позивача та забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позову. З покликанням на практику Європейського суду з прав людини позивач стверджує, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. п. 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно до п. 4 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За положеннями ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Системний аналіз наведених положень Господарського процесуального кодексу України дає підстав дійти висновку про те, що позивач, звертаюсь до суду із заявою про забезпечення позову, повинен підтвердити ті обставини, на які він посилається у заяві, певними доказами, на підставі яких суд має встановити обґрунтованість поданої заяви.

Проте, в даному випадку, позивачем до заяви про забезпечення позову, не надано жодних доказів, які б підтверджували наміри відповідача 1 - Приватного підприємства "Ужгородські аграрні інвестиції" у справі вчинити дії щодо уникнення відповідальності за рішенням суду у разі задоволення позовних вимог, що в свою чергу свідчило б про можливе утруднення виконання судового рішення чи неможливість ефективного захисту чи поновлення порушених прав позивача.

Крім протоколів загальних зборів учасників Приватного підприємства "Ужгородські аграрні інвестиції" від 13.03.2017 року та від 27.07.2018 року, а також судового рішення щодо визнання недійсним рішення Підприємства, на підставі якого укладено оскаржуваний у даній справі договір, позивач до матеріалів заяви не долучає жодного іншого доказу, який би свідчив про намагання відповідача здійснити реалізацію майна, витрачання коштів не для цілей підприємства, в тому числі розрахунків з його учасниками, укладення договорів поруки чи застави щодо майна. Вказані аргументи базуються на суб'єктивних припущеннях самого позивача. Більш того, позивач не вказує, за якої обставини відповідач 1 - Приватне підприємство "Ужгородські аграрні інвестиції" може вчиняти дії щодо майна, вже відчуженого за оспорюваним договором на користь третьої особи - ТОВ "Мукачево Агро" (відповідача 2).

При цьому, позивач не аргументує, яким саме чином обрані ним заходи до забезпечення позову, які зводяться до заборони відповідачеві 1 - Приватному підприємству "Ужгородські аграрні інвестиції" приймати рішення щодо оспорюваного у справі договору, його оцінки, схвалення, виконання, повноважень директора на його укладення, можуть забезпечити виконання судового рішення у даній справі у разі задоволення позову, про визнання недійсним договору та застосування реституції.

Не наводить позивач доказів у підтвердження того, як прийняття відповідачем 1 у майбутньому рішень про схвалення оскаржуваного правочину може вплинути на чинність та законність договору купівлі - продажу № 23/01-2014 від 23.01.2014 року, за умови що така вже оцінюється у судовому порядку. Аналогічно, не підтверджує позивач і тієї обставини, за якої реституція як наслідок визнання недійсним договору купівлі - продажу майна, не може бути проведена на підставі судового рішення у разі задоволення позову, без вжиття запропонованих ним заходів до забезпечення позову.

За наведених обставин, суд доходить висновку про відсутність зв'язку між заявленими у справі позовними вимогами та обраними позивачем заходами до забезпечення позову.

Здійснивши оцінку доводів заявника, суд дійшов висновку, що позивачем не доведена обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі з огляду на її предмет або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та не надано відповідних доказів, що є підставою для відмови у застосуванні заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 79, 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1, м. Київ б/н від 24.10.2018 року про забезпечення позову у справі № 907/726/16 відмовити.

2. Копію ухвали надіслати сторонам спору.

3. Згідно ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду у десятиденний строк на підставі ст. ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

4. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Пригара Л.І.